Справа № 127/5549/21
Провадження №11-кп/801/915/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі :

головуючого :судді - ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вінниці в залі судових засідань апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.07.2023 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , -

встановив:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.07.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , на підставі того, що суд дійшов висновку про відсутність беззаперечних обставин, які б підтверджували що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 на час звернення із клопотанням відбув 2/3 частини строку покарання, характеризується посередньо, не працевлаштований, заохочений не був. Не притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Адвокат ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.07.2023 року та постановити нову, якою застосувати відносно засудженого ОСОБА_7 ст. 81 КК України та умовно-достроково звільнити його від покарання.

Вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції не було ретельно з`ясовано ставлення засудженого до вчиненого злочину та до праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених у виправно-трудової установи, а також його наміри щодо суспільно-корисної праці. Під час утримання у колонії не притягувався до дисциплінарної відповідальності, адміністрацією установи не заохочувався. Не був працевлаштований, проте подав заявку про своє бажання на працевлаштування. Тривалий час знаходився на лікуванні у зв`язку із хронічною хворобою, що підтверджено довідкою. Характеризується посередньо.

Захисник ОСОБА_8 та засуджений ОСОБА_7 апеляційну скаргу адвоката підтримали, просили її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги адвоката заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Як вбачається із матеріалів особової справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2021 року до трьох років шести місяців позбавлення волі.Станом на час розгляду клопотання засуджений відбув 2/3 строку покарання.

Початок строку відбування покарання - 22 квітня 2022, кінець строку відбування покарання - 10 травня 2024.

В ДУ «Вінницька ВК №86» засуджений знаходиться з 02.06.2022 року, на даний час відбув 2/3 частини строку покарання, не працевлаштований з власних переконань.

Згідно характеристики засуджений ОСОБА_7 за весь час відбування покарання характеризується посередньо, порушення режиму утримання не допускає, стягнень не має, заохочення відсутні. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, по відношення до представників адміністрації поводиться ввічливо, з метою поблажливо ставлення до себе. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи намагається ставитися не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, однак достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Роботи із благоустрою установи виконує, та потребує контролю за якістю їх виконання. Заходи виховного та режимно -профілактичного характеру відвідує, та не завжди робить для себе належні висновки.Залучений до програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі не приймає.До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне.

Згідно довідки про заохочення та стягнення на даний період часу ОСОБА_7 не має стягнень та заохочень.

Окрім того, комісією Державної установи було відмовлено засудженому в умовно-достроковому звільненні як особі, що не довела своє виправлення, протокол №6 від 21.03.2023.

Ознайомившись із вище встановленими обставинами, колегія суддів дійшла висновку про те, що засуджений не довів досягнення ним мети покарання, усвідомлення протиправності своїх дій, і як наслідок сумлінною поведінкою не довів свого виправлення, а тому підстав для застосування ст. 81 КК України, суд апеляційної інстанції не вбачає. Також, судом приймається до уваги, що засуджений до виконання передбачених законом вимог персоналу установи намагається ставитися не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, однак активної участі не приймає та не завжди робить для себе належні висновки, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, що свідчить про пасивну поведінку засудженого під час відбування покарання та його небажання і неготовність до соціальної адаптації після звільнення з місць позбавлення волі. Відсутність стягнень не є достатнім доказом виправлення засудженого та усвідомлення протиправності своїх дій, оскільки заохочень за старанне виконання своїх трудових обов`язків засуджений не має через свої переконання щодо не працевлаштування.

Крім того, раніше ОСОБА_7 4 рази був разів засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, проти власності, відбував покарання у місцях позбавлення волі, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується із висновками суду відносно того, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_7 має тяжку хворобу, колегія суддів зауважує, що такі посилання не ґрунтуються на матеріалах справи, більш того, особи які відбувають покарання у місцях позбавлення волі не позбавлені можливості отримувати медичну допомогу. Згідно довідки медичної частини ДУ «Вінницька ВК №86» ОСОБА_7 перебуває на диспансерному обліку, на даний час стан здоров`я задовільний, загрози життю та здоров`ю не має.

Тому наявність важкого захворювання, яке потребує лікування поза межами місця відбування покарання, не є підставою для застосування положень ст. 81 КК України, якою передбачено умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засуджених, які досягли мети покарання та сумлінною поведінкою довели своє виправлення, а є підставою для звернення в установленому законом порядку із клопотання про звільнення від відбування покарання у зв`язку із хворобою відповідно до ст. 84 КК України.

Ураховуючи вищезазначене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 19.07.2023 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4