Провадження № 1-кп/947/640/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023 року Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001180 від 29.09.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ясинувата Донецької області, українця, громадянина України, неодруженого, який має повну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Маріуполя, українець, громадянин України, неодруженого, який має повну середню освіту, офіційно не працевлаштований, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.09.2022 року приблизно о 19:25 годин ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 , знаходячись у торгівельному залі магазину «House», що розташований за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 2, керуючись злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 22 квітня 2022 року №2212-ІХ, зі змінами внесеними Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, зі змінами, внесеними Указом від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року№2500-IX), з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що їх дії не будуть помічені, таємно викрали з торгівельних полиць майно, що належить юридичній особі, ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» (), а саме ОСОБА_6 взяв зі стелажу магазина чоловічу куртку, вартістю 1599,20 гривень та чоловічу сумку, вартістю 95,20 гривень, в той час як ОСОБА_5 взяв зі стелажу чоловічу куртку, вартістю 1599,20 гривень та чоловічу шапку, вартістю 239,20 гривень, загальною вартістю 3532,80 гривень.

Далі ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 , не розрахувавшись за вищевказаний товар на касі магазину, оминув касову зону, покинули місце скоєння злочину, тим самим таємно викрали вищезазначений товар та в подальшому розпорядилися ним на власний розсуд, тим самим спричинивши своїми діями ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» (), на загальну суму 3532,80 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена групою осіб, в умовах воєнного стану.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена групою осіб, в умовах воєнного стану.

Крім того, 29.09.2022 року приблизно о 19:30 годин ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 , знаходячись у торгівельному залі магазину «House», що розташований за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 2, керуючись злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, повторно, в умовах воєнного стану введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 22 квітня 2022 року №2212-ІХ, зі змінами внесеними Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ, зі змінами, внесеними Указом від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року№2500-IX), з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що їх дії не будуть помічені, таємно викрали з торгівельних полиць майно, що належить юридичній особі, ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП»(), а саме ОСОБА_6 взяв зі стелажу магазина чоловічий светр бежевого кольору, вартістю 959,20 гривень та чоловічу футболку, вартістю 319,20 гривень, в той час як ОСОБА_5 взяв зі стелажу чоловічий светр чорного кольору, вартістю 959,20 гривень та чоловічу футболку, вартістю 239,20 гривень, загальною вартістю 2476,80 гривень.

Далі з викраденим майном, не пред`явивши його касиру та не розрахувавшись за речі попрямували до виходу. Таким чином ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але довести злочин до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі, так як були зупинені співробітникамим охорони магазину «House», на місці скоєння злочину.

Таким чином, попереджене спричинення матеріальних збитків ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» (), на загальну суму 2476,80 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч. 4 ст.185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, групою осіб, в умовах воєнного стану.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч. 4 ст.185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, групою осіб, в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті та надав наступні покази.

Дійсно, 26.09.2022 року приблизно о 19:25 годин він спільно з ОСОБА_6 , знаходячись у торгівельному залі магазину «House» за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 2, вирішили скоїти крадіжку. Переконавшись в тому, що їх дії не будуть помічені, ОСОБА_6 взяв зі стелажу магазина чоловічу куртку, та чоловічу сумку, а він в той час взяв зі стелажу чоловічу куртку та чоловічу шапку.

Після чого, вони не розрахувавшись за товар на касі магазину, пройшли касу та покинули місце скоєння злочину.

Крім того, 29.09.2022 року приблизно о 19:30 годин він спільно з ОСОБА_6 , знаходячись у торгівельному залі магазину «House», за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 2, вирішили скоїти крадіжку. Переконавшись в тому, що їх дії не будуть помічені, ОСОБА_6 взяв зі стелажу магазина чоловічий светр та чоловічу футболку, він також взяв зі стелажу чоловічий светр та чоловічу футболку. Після цього, вони пройшли касу, не розрахувавшись за товар, однак на виході були зупинені охоронцями магазину «House», на місці скоєння злочину. Перелік та вартість викраденого майна підтверджує.

Також додав, що батька у нього немає, мати виховувала його одна, батьки розлучені, у 2022 році він закінчив навчання у Одеському ВПУ автомобільного транспорту та на період вчинення кримінальних правопорушень ще не знайшов роботу. Просить суд не позбавляти його волі, запевняє, що більше ніколи не буде вчиняти кримінальних правопорушень, крадіжку здійснив тому, що матеріальне становище у сім`ї тяжке, а він дуже хотів отримати нові речі.

У скоєному щиро розкаявся, просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті та надав наступні покази.

Дійсно, 26.09.2022 року приблизно о 19:25 годин він спільно з ОСОБА_5 , знаходячись у торгівельному залі магазину «House» за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 2, вирішили скоїти крадіжку. Переконавшись в тому, що їх дії не будуть помічені, він взяв зі стелажу магазина чоловічу куртку, та чоловічу сумку, а ОСОБА_5 взяв зі стелажу чоловічу куртку та чоловічу шапку.

Після чого, вони не розрахувавшись за товар на касі магазину, пройшли касу та покинули місце скоєння злочину.

Крім того, 29.09.2022 року приблизно о 19:30 годин він спільно з ОСОБА_5 , знаходячись у торгівельному залі магазину «House», за адресою: м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 2, вирішили скоїти крадіжку. Переконавшись в тому, що їх дії не будуть помічені, він взяв зі стелажу магазина чоловічий светр та чоловічу футболку, ОСОБА_5 також взяв зі стелажу чоловічий светр та чоловічу футболку. Після цього, вони пройшли касу, не розрахувавшись за товар, однак на виході були зупинені охоронцями магазину «House», на місці скоєння злочину.

Перелік та вартість викраденого майна підтверджує.

Також додав, що його батько помер у 2016 році, у теперішній час його мати перебуває у декретній відпустці, відчим здійснює захист держави у складі ЗСУ. Він у 2022 році вступив до Одеського державного екологічного університету та є студентом. Просить суд не позбавляти його волі, запевняє, що більше ніколи не буде вчиняти кримінальних правопорушень, крадіжку здійснив тому, що матеріальне становище у сім`ї важке, а він дуже хотів отримати нові речі.

У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати та просив розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, надавши заяви про розгляд справи у його відсутність.

Беручи до уваги те, що обвинувачені вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнали у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинувачених, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість. Також, обвинуваченим було роз`яснено, що в даному випадку вони позбавляються права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

За таких обставин, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують йх особистості, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена групою осіб, в умовах воєнного стану та ч.2 ст.15, ч. 4 ст.185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, групою осіб, в умовах воєнного стану, доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України, мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 03 лютого 2021 року №629/2739/18 зауважила про те, що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданого збитку.

Відповідно ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлені.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , при визначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінальних правопорушень, а саме ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, засуджує свої протиправні дії; особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, батька у нього немає, мати виховувала його одна, оскільки батьки розлучені, у 2022 році він закінчив навчання у Одеському ВПУ автомобільного транспорту та на період вчинення кримінальних правопорушень ще не знайшов роботу, його позитивну характеристику, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин у справі, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаявся, а також тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, покарання, яке передбачено за вчинені кримінальні правопорушення, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, які його обтяжують, враховуючи позицію прокурора, який просив призначити покарання ОСОБА_5 із застосуванням ст.69 КК України, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та дає підстави для застосування ст.69 КК України із призначенням йому покарання за ч.4 ст.185 КК України нижче від найнижчої межі санкції, встановленої означеною нормою закону.

Також суд вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданого збитку.

Відповідно ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлені.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , при визначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, обставини вчинення кримінальних правопорушень, а саме ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, засуджує свої протиправні дії; особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, його батько помер у 2016 році, у теперішній час його мати перебуває у декретній відпустці, відчим здійснює захист держави у складі ЗСУ. Він у 2022 році вступив до Одеського державного екологічного університету та є студентом, його позитивну характеристику, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин у справі, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаявся, а також тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, покарання, яке передбачено за вчинені кримінальні правопорушення, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, які його обтяжують, враховуючи позицію прокурора, який просив призначити покарання ОСОБА_5 із застосуванням ст.69 КК України, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та дає підстави для застосування ст.69 КК України із призначенням йому покарання за ч.4 ст.185 КК України нижче від найнижчої межі санкції, встановленої означеною нормою закону.

Також суд вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжні заходи відносно обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не застосовувались.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 110, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України і призначити покарання:

- за, ч.4 ст.185 КК України із застосування ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 місяців;

- за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувався.

У разі приведення вироку до виконання зарахувати в строк відбування покарання період тримання під вартою в період з 29.09.2022 року по 30.09.2022 року.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України і призначити покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України із застосування ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 місяців;

- за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не застосовувався.

У разі приведення вироку до виконання зарахувати в строк відбування покарання період тримання під вартою в період з 29.09.2022 року по 30.09.2022 року.

Речові докази вважати повернутими за належністю власнику.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1