Справа № 947/6289/22
Провадження № 1-кс/947/7634/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000019 14.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про арешт майна, СУ ГУНП в Одеській області, за процесуального керівництва Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000019 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до інформації з Публічної кадастрової карти України, реєстру речових прав на нерухоме майно, а також публічно доступну інформацію з мережі Інтернет, у тому числі карти Google Earth pro, з яких вбачається, що на території Лиманського курортного району селища Затока Білгород-Дністровського району знаходиться пансіонат «Бриз» (пансіонат складається з двох баз відпочинку: « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та « ІНФОРМАЦІЯ_1 »). Пансіонат розташований на земельних ділянках загальною площею 7,3 га.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником будівель пансіонату та орендарем землі є ОСОБА_4 .

Рішенням Виконавчого комітету Затоківської селищної ради

Білгород-Дністровського району № 68 від 21.04.2016 присвоєно адресу нерухомому майну частині будівель та споруд (незавершене будівництво), а саме 37/1000, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які перебувають у власності ОСОБА_4 АДРЕСА_1 . Присвоєно назву нерухомому майну база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

24.11.2021 на підставі висновку щодо технічної можливості виділу 37/1000 часток об`єкта нерухомого майна б/н від 17.10.2019, виданого ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП»; рішення Виконавчого комітету Затоківської селищної ради Білгород-Дністровського району № 68 від 21.04.2016; технічного паспорту б/н від 17.10.2019, виданого ПП «ГЛАВ ІНВЕСТ ГРУП», яким не складались вказані документи, проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Відповідно до вказаного технічного паспорту будівлі бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розташовані нібито у пляжній зоні навпроти пансіонату « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що спростовується отриманими доказами, у тому числі знімками супутникової карти « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за 2018-2020 роки.

23.12.2021 у Державному земельному кадастрі зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0308 ( АДРЕСА_1 ) загальною площею 1,4168 га, фактично на цій земельній ділянці на момент її відведення відсутнє нерухоме майно.

Земельну ділянку 23.12.2021 зареєстровано у Державному земельному кадастрі на підставі проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4168 га на умовах оренди, виданий на замовлення ОСОБА_4 .

Попередньо низка осіб, які перебувають у родинних відносинах з

ОСОБА_4 у період 2018-2019 років набули у власність дачні будинки, які розташовувались за адресою ( АДРЕСА_2 із подальшим присвоєнням відповідних номерів із дробами) з метою набуття прав на землю під виглядом безкоштовної приватизації площею 0,01 га кожна. До Затоківської селищної ради подані відповідні звернення від імені: ОСОБА_5 (код НОМЕР_1 ), ОСОБА_6 (паспорт НОМЕР_2 , виданий 08.04.1999), ОСОБА_7 (код НОМЕР_3 ), ОСОБА_8 (код НОМЕР_4 ), ОСОБА_9 (код НОМЕР_5 ), ОСОБА_10 (код НОМЕР_6 ), ОСОБА_11 (код НОМЕР_7 ).

Реєстрацію прав власності на вказані дачні будинки проведено на підставі технічних паспортів та довідок, складених від 03.09.2020 від імені ФОП ОСОБА_12 про те, що дачні будинку набуті у власність нібито до 05.08.1992 власником однієї з них є ОСОБА_7 , який народився лише 23.08.1996, що вочевидь свідчити про недостовірність вказаних відомостей у офіційних документах, підготовлених дія набуття прав на масив земельних ділянок.

Відповідно до інформації наданої ФОП ОСОБА_12 , остання не видавала вказані вище технічні паспорти, не складала висновки на замовлення ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у тому числі на дачні будинки за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , а також з будь-якими іншими номерами у вказаному населеному пункті.

Відповідно до звернення ОСОБА_4 поданого 11.01.2023 до Одеської обласної прокуратури корпус їдальні площею забудови 60 кв.м та будинку відпочинку площею 100 кв.м, які використовувались як підстава для отримання права на вказану земельну ділянку поза конкурсних засад, нібито зруйновані внаслідок морського шторму. На підставі рішення Виконкому Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровський від 02.10.2020 їх демонтовано. До звернення також додано додаток за № 10 (фотознімок земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0308), який передбачав її поділ на 10 окремих ділянок, що може свідчити про інші попередні спроби її набуття із використанням документів складених від іменіФОП ОСОБА_12

05.12.2022 року за участю судових експертів слідчим СУ ГУНП в Одеській області проведено огляд земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого підтверджено відсутність будь-яких об`єктів нерухомості на земельній ділянці з кадастровим номером :02:003:0308 площею 1,4168 га.

Таким чином, із залученням інженеру землевпорядника, інженера техніка, окремих представників органів місцевого самоврядування, на підставі технічної документації на споруди, проєкту землевпорядної документації з відведення у оренду, до якої відповідно до порядку ст.ст. 1, 50 Закону України «Про землеустрій» обов`язково входять матеріали обстеження, у тому числі план земельної ділянки, за замовленням кінцевого набувача внесені недостовірні відомості, з метою здійснення протиправного заволодіння речовим правом правом оренди земельної ділянки, дозвіл на реалізацію якого набувається поза конкурентних засад передбачених ст. 134 ЗК України, тобто без проведення електронного аукціону (земельних торгів) загальною площею 1,4168 га у першій лінії від Чорного моря, а також переважним правом викупу вказаної земельної ділянки, тобто шахрайського заволодіння правами на майно, із використанням завідомо підроблених офіційних документів, вчинене за попередньою змовою організованою групою осіб.

Таким чином вочевидь, на підставі технічної документації на споруди, проєкту землевпорядної документації з відведення у оренду, до якої відповідно до порядку ст.ст. 1, 50 Закону України «Про землеустрій» обов`язково входять матеріали обстеження, у тому числі план земельної ділянки, які в даному випадку містять недостовірні відомості. Таким чином здійснено протиправне заволодіння правом на оренду земельної ділянки поза конкурентних засад, передбачених ст. 134 ЗК України, тобто без проведення електронного аукціону (земельних торгів) загальною площею 1,4168 га.

12.06.2023 року було проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси в приміщенні КП "БІЛГОРОД-ДНІСТРОВСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ", яке розташоване за адресою: Одеська обл., вулиця Михайлівська (колишня Леніна), будинок 23, в ході проведення якого було виявлено та вилучено оригінал інвентаризаційної справи №223 (в реєстрі №20504134) щодо бази відпочинку «Одесаголовпостач», розташованої за адресою: смт Затока, Лиманський курортний район, бульвар Золотий беріг, 5 в трьох томах (1 том на 453 арк., 2 том на 310 арк., 3 том на 309 арк.), дублікат інвентаризаційної справи № 223 на 26 арк., дублікат інвентаризаційної справи № 223 на 30 арк.

12.06.2023 року постановою слідчого виявлене та вилучене під час обшуку майно визнано речовими доказами в рамках означенного кримінального провадження.

Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно має доказове значення. Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, які мають важливе значення для досудового розслідування.

Таким чином, з метою збереження вилученого майна, яке визнано слідчим речовими доказами, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, проте від прокурора до суду надійшла заява про розгляд даного клопотання за його відсутності, в якій він зазначив, що дане клопотання підтримує в повному обсязі.

Директор КП «Білгород-Дністровське БТІ» у судове засідання також не з`явився, проте ним до суду було скеровано заяву про розгляд клопотання про арешт майна без його участі, зазначивши, що не заперечує проти накладення арешту на вилучені документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

За огляду на норми кримінального процесуального законодавства, а також враховуючи наявність від учасників кримінального провадження заяв про розгляд даного клопотання за їх відсутності, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду даного клопотання за відсутності власника вилученого майна, а також слідчого та прокурора.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, врахувавши положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Як вбачається з матеріалів поданого клопотання в ході проведення санкціонованого обшуку були вилучені документи, які можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, в зв`язку з чим такі документи відповідають категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 12.06.2023 року, а отже, вилучене майно потребує збереження, в цілях їх подальшого дослідження та проведення відповідних експертних досліджень.

Відтак, метою накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

При цьому, відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Оскільки з наведених міркувань вбачається, що арешт майна є необхідним в цілях забезпечення збереження майна (оригінал та дублікати інвентаризаційної справи), яке може бути використано в якості речового доказу, на думку слідчого судді, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження об`єктивно може призвести до їх знищення або ж переховування, так як очевидно, що оскільки такі документи можуть містити відповідну доказову інформацію, яка в свою чергу може свідчити про ймовірну причетність до вчинення кримінально-протиправних дій конкретних осіб, останні не зацікавлені у її отриманні органом досудового розслідування.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні спрямовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.

Відтак, з метою й забезпечення досягнення означених завдань кримінального провадження в цілому (ч. 1 ст. 2 КПК України), крім того наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні сторони обвинувачення документи.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб, пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000019 14.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт з забороною користування та розпорядження на майно, вилучене в приміщенні КП "БІЛГОРОД-ДНІСТРОВСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ", яке розташоване за адресою: Одеська обл., вулиця Михайлівська (колишня Леніна), будинок 23, а саме на оригінал інвентаризаційної справи №223 (в реєстрі №20504134) щодо бази відпочинку «Одесаголовпостач», розташованої за адресою: смт Затока, Лиманський курортний район, бульвар Золотий беріг, 5 в трьох томах (1 том на 453 арк., 2 том на 310 арк., 3 том на 309 арк.), дублікат інвентаризаційної справи № 223 на 26 арк., дублікат інвентаризаційної справи № 223 на 30 арк.

Виконання ухвали покласти напрокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1