Єдиний унікальний номер справи 185/5995/23
Провадження № 1-кп/185/747/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану в залі суду м.Павлограда кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000797 від 21.04.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлограда Дніпропетровської області, громадянин України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого електрослюсарем підземним в ДВАТ «Шахта «Павлоградська», раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , достовірно знаючи про військову агресію Збройних сил Російської Федерації та впровадження на території України воєнного стану, 21 квітня 2023 року приблизно об 11.20 годині, перебуваючи в магазині «Varus», який розташований в торгівельному центрі «Куб» по вул. Соборній, 97 м.Павлограда Дніпропетровської області, зустрів малознайому, потерпілу ОСОБА_6 , в ході спілкування з якою побачив в лівій зовнішній кишені її куртки мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А13» 4/128 Gb білого кольору, і в цей час у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення вказаного майна. Далі обвинувачений ОСОБА_3 , реалізуючи злочинний умисел, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, достовірно знаючи, що майно, яке знаходиться у потерпілої ОСОБА_6 є чужим майном, та ніяким правом відносно нього він не володіє, з корисливих мотивів, з метою наживи, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, скориставшись тим, що є сильнішим відносно потерпілої ОСОБА_6 , шляхом ривка вирвав з лівої зовнішньої кишені куртки потерпілої вищевказаний мобільний телефон. Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 5419.03 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав, суду повідомив, що в його сім`ї скрутне матеріальне положення, мати хворіє, потребує догляду та коштів для придбання коштовних ліків. В листопаді 2022 року мати потерпілої ОСОБА_6 винайняла у нього квартиру. Після чого в січні 2023 року остання з`їхала з квартири та залишила борги по комунальним послугам, не попередила його про це. 21.04.2023 року він в приміщенні магазину «Варус» побачив потерпілу ОСОБА_6 , підійшов до неї та став розмовляти з приводу боргу. Розмова з потерпілою не склалась, ОСОБА_6 стала уходити від нього. Він в цей час схопив її та вирвав з кишені мобільний телефон. Помилково вважав, що таким чином отримав гарантії повернення боргу. ОСОБА_6 вийшла з приміщення магазину. Зрозумівши, що вчинив помилку, він вийшов на вулицю, щоб повернути телефон, проте потерпілої там вже не було. Через дві години до нього додому прихали поліцейські, він добровільно їм повернув телефон. Просить вибачення у потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_6 під час допиту показала, що через мережу «Інтернет» знайшла житло для своєї матері. Зустрілась в 2022 році з власником оселі, ним виявився обвинувачений. Заплативши за перший та останній місяці, мати стала проживати в квартирі та повідомляла, що сплачує за житло. В квітні 2023 року в магазині до неї підійшов обвинувачений з претензіями, став поводити себе зухвало. Вона розвернулась та стала уходити від нього, мобільний телефон поклала до кишені. В цей момент обвинувачений схопив за телефон в кишені та витягнув його. Вона запитала у обвинуваченого - з якою метою він це робить, та попередила, що створить йому проблеми. Вона підійшла до охоронця в магазині для того, щоб останній щось зробив. Охоронець порадив звернутись до поліції. Вона вийшла з магазину та звернулась до поліції, написала заяву, через 5 годин поліція повернула мобільний телефон. Будь-яких претензій до обвинуваченого не має, при визначені покарання просить не позбавляти обвинуваченого волі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що в день подій працював на зміні охоронцем в магазині «Варус» та знаходився біля касової зони. Приблизно о 11:00 годині до нього підійшла потерпіла та вказала, що чоловік забрав в неї мобільний телефон. А цей чоловік в свою чергу говорив, що коли будуть повернуті гроші, він поверне телефон. Він порадив звернутись до поліції. В подальшому, переглядаючи відеозапис з камер спостереження, він побачив, що після словесної перепалки невідомий чоловік витягнув телефон у потерпілої з кишені. Обвинувачений за зростом схожий на того чоловіка, який був у капелюсі на відеозаписі.

Свідок ОСОБА_9 під час допиту розповіла, що проживає разом з сином, обвинуваченим ОСОБА_3 . Син у спадок отримав квартиру. У зв`язку зі скрутним матеріальним становищем вони вирішила здавати дану оселю. Восени потерпіла ОСОБА_10 з матір`ю заїхали до квартири та стали там проживати, сплативши за два місяці. На початку 2023 року потерпіла з`їхала з квартири, не сплативши за комунальні послуги та квартиру, тим самим заборгувала 11000 гривень. 21.04.2023 року вона з сином знаходились в магазині АТБ, де побачили потерпілу. Вона попросила обвинуваченого підійти до ОСОБА_6 та запитати про повернення боргу. Вона з валізами залишилась при виході з магазину, а син зайшов до зали. Вона не чула предмету розмови між обвинуваченим та потерпілою та не бачила як син вихватив телефон у Яни. Лише спостерігала, як потерпіла підійшла до охоронця та почала кричати, що син у неї забрав телефон. Потім ОСОБА_10 стала виходити з магазину та пригрозила. Вона разом з сином вийшли на вулицю, там потерпілої не було, через декілька годин до них приїхали поліцейські.

Судом були досліджені наступні письмові докази та прийняті процесуальні рішення.

Витяг з кримінального провадження №0000797 щодо внесення 21.04.2023 року Павлоградським РВП ГУНП в Дніпропетровській області відомостей до ЄРДР про відкрите викрадення ОСОБА_3 в період воєнного стану з кишені мобільного телефону «Самсунг» потерпілої ОСОБА_6 в магазині «Варус» в т/ц «Куб» по вул.Соборна, 97 м.Павлограда /т.1 а.п.17/.

Постанова про призначення групи слідчих від 21.04.2023 року, якою доручено проведення досудового розслідування слідчим СВ Павлоградського РВП ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 /т.1 а.п.34/.

Постанова про призначення групи прокурорів від 21.04.2023 року, якою утворена група прокурорів та визначені їх повноваження в даному кримінальному провадженні, до якої увійшли прокурори Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 / т.1 а.п.33/.

Рапорт помічника чергового Павлоградського РВП від 21.04.2023 року про отримання повідомлення зі служби «102» про те, що 21.04.2023 року о 14:18 годині в магазині «Варус» 1-1.5 години до повідомлення знайомий чоловік на ім`я ОСОБА_16 схопив за шию ОСОБА_6 , погрожував та відкрито забрав її мобільний телефон з кишені. Заявник ОСОБА_17 . В результаті відпрацювання встановлена особа, причетна до вчинення злочину ОСОБА_3 /т.1 а.п.18/.

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.04.2023 року, згідно якого від потерпілої ОСОБА_6 було отримано заяву про те, що 21.04.2023 року приблизно о 11:20 годині малознайомий Едуард в приміщенні магазину «Варус» в т/ц «Куб» м.Павлограда відкрито заволодів її мобільним телефоном марки «Самсунг» /т.1 а.п.19/.

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 21.04.2023 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 серед наданих для впізнання фотографій вказала на фотографію обвинуваченого ОСОБА_3 та пояснила, що цей чоловік 21.04.2023 року о 11:20 годині в магазині «Варус» відкрито шляхом ривка заволодів її мобільним телефоном «Самсунг» /т.1 а.п.20-21/.

Заява обвинуваченого ОСОБА_3 від 21.04.2023 року про добровільну видачу мобільного телефону «Самсунг Гелексі А 135», який він забрав у потерпілої ОСОБА_6 /т.1 а.п.37/

Протокол огляду предмету від 21.04.2023 року, згідно якого на стадії досудового розслідування був оглянутий мобільний телефон «Samsung Galaxy А13» білого кольору, добровільно виданий обвинуваченим ОСОБА_3 . Визначені індивідуальні ознаки телефону, встановлений його ІМЕІ /т.1 а.п.22-25/;

Протокол зняття показань технічних засобів, що мають функції відеозапису, від 25.04.2023 року, відповідно до якого слідчим з приміщення магазину «Варус» було отримано запис з камер спостереження магазину, на якому зафіксовані інкриміновані обставини /т.1 а.п.26/

Постанова про визнання речовим доказом від 26.04.2023 року, якою СД-диск із відеозаписом подій з приміщення магазину «Варус» визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження /т.1 а.п.27-28/.

При перегляді СД-диску із відеозаписом подій з приміщення магазину «Варус» в судовому засіданні судом було встановлено, що між обвинуваченим та потерпілою відбулась спочатку розмова, в ході якої потерпіла розмовляла по мобільному телефону. В подальшому потерпіла ОСОБА_6 стала уходити від обвинуваченого. В цей момент обвинувачений ОСОБА_3 схопив потерпілу за одяг однією рукою, а іншою з кишені куртки витягнув мобільний телефон. Між потерпілою та обвинуваченим відбулась словесна перепалка, після якої вказані особи направились в одному напрямку, проте в різних рядах з продукцією магазину. При цьому мобільний телефон потерпілої залишився у обвинуваченого ОСОБА_3 .

Постанова про визнання речовим доказом від 21.04.2023 року, якою мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А13» визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілій ОСОБА_6 /т.1 а.п.38/.

Розписка потерпілої ОСОБА_6 про отримання від поліції мобільного телефону «Самсунг» /т.1 а.п.39/.

Протокол проведення слідчого експерименту від 26.04.2023 року, згідно якого за участі потерпілої ОСОБА_6 на місці вчинення кримінального правопорушення було проведено слідчий експеримент, під час якого потерпіла відтворила механізм відкритого заволодіння її мобільним телефоном обвинуваченим ОСОБА_3 шляхом ривка з кишені верхнього одягу в приміщенні магазину «Варус» в торгівельному залі після спілкування з останнім. Слідча дія була зафіксована на відеокамеру /т.1 а.п.29-32/.

Висновок експерта за результатами судової товарознавчої експертизи від 25.04.2023 року, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Samsung Galaxy А13» 4/128 Gb на момент вчинення злочину могла складати 5419.03 гривень /т.1 а.п.42-45/.

Суд, проаналізувавши викривальні показання обвинуваченого в судовому засіданні, співставляючи їх з обвинуваченням, що інкримінується ОСОБА_18 , а також з іншими доказами кримінального провадження, зокрема з показаннями потерпілої, свідків, протоколами слідчих дій, висновком експертизи, які повністю викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.4 ст.186 КК України, - робить висновок про те, що наведені судом докази, мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, тому і покладені в основу вироку. Зазначені докази винуватості обвинуваченого є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки повністю підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному проваджені, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Щодо заявленої в дебатах особистої позиції захисника про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого, а саме те, що дії його підзахисного були направлені на примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань та не носили корисливого мотиву, тому кваліфікуються за ст.355 КК України як «примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань» суд зазначає наступне.

З об`єктивної сторони зазначене захисником кримінальне правопорушення вчиняється у формі примушування потерпілого до виконання цивільно-правових зобов`язань. Зміст такого примушування складають дві взаємопов`язані дії: 1) вимога виконати договір, угоду чи інше цивільно-правове зобов`язання; 2) погроза застосування насильство, пошкодити чи знищити майно. Погроза пошкодити чи знищити майно це залякування потерпілого приведенням у повну чи часткову непридатність майна, у збереженні якого він зацікавлений.

Під час розгляду даного кримінального провадження було встановлено, що між обвинуваченим та потерпілою існують цивільно-правові зобов`язання, пов`язані з наймом житла, за яке заборгувала потерпіла. Саме це стало підставою розмови обвинуваченого та потерпілої в магазині, примушування останньої виконати свої зобов`язання, тобто перша дія кримінального правопорушення, передбаченого ст.355 КК України, - наявна. Проте будь-яких погроз знищення чи пошкодження майна потерпілої, застосування до неї насильства, як другої складової дій обвинуваченого заявленої захисником за ст.355 КК України, не було вчинено ОСОБА_18 . Навпроти обвинувачений в ході спілкування з ОСОБА_6 визначив для себе об`єкт, яким він зможе, на його думку, самостійно «закрити» зобов`язання останньої. Він відкрито заволодів майном потерпілою, фактично право власності потерпілої було припинено на мобільний телефон, ігноруючи волю останньої та нехтуючи думкою очевидців.

Корисливий мотив при вчиненні злочинів проти власності полягає в прагненні винного протиправно обернути чуже майно на свою чи іншої особи користь.

Обвинувачений ОСОБА_18 , забравши у потерпілої 21.04.2023 року її мобільний телефон, не знищив його, не намагався комусь зі знайомих потерпілої по цьому телефону зателефонувати та повернути цю річ, не звернувся до поліції одразу після злочину, а вимкнув телефон та залишив при собі, чекаючи на подальший розвиток подій. Те що, обвинувачений зазначає про якісь «гарантії» виконання цивільно-правових відносин як правову підставу заволодіння майном потерпілої, - це його суб`єктивне уявлення. Фактично обвинувачений обернув майно потерпілої ОСОБА_6 на свою користь проти волі останньої.

Крім того особиста позиція захисника, адвоката ОСОБА_7 під час промови в судових дебатах не узгоджується з викривальними показаннями обвинуваченого щодо вчинення останнім саме інкримінованого злочину. Дана позиція суперечить ст.21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», будь яких доказів самообмови обвинуваченим ОСОБА_18 не наведено.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані. Підстави для зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч.4 ст.186 КК України на ч.1 ст.355 КК України, на якій наполягає захисник, - відсутні.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_18 , у відповідності з вимогами ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, віднесення його до категорії тяжкого злочину, ступінь негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, працює, має на утриманні неповнолітню дитину та непрацездатну матір, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, а також враховує повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття та повне відшкодування завданих збитків.

Обставинами, відповідно вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, відшкодування завданих збитків, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Згідно статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Положеннями ст.69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної,призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи кілька обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, саме те, що обвинувачений під час досудового розслідування та судового розгляду визнав свою вину, щиро покаявся у вчиненому та висловив жаль з приводу вчиненого, осудив свою поведінку, співпрацював зі слідством, та з урахуванням особи винного, який раніше не судимий, працює, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина та непрацездатна матір, а також враховуючи індивідуальні особливості вказаного діяння, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, ставлення особи до своїх дій, думки потерпілої , яка просить не позбавляти волі обвинуваченого, ніяких претензій до нього не має, то суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_18 можливе без ізолювання від суспільства, призначає обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі та із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, тобто в умовах виконання за його поведінкою постійного та обов`язкового контролю, що буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Під час проведення досудового розслідування проводилась судово-товарознавча експертиза, на проведення експертизи згідно довідки експерта було витрачено 717.00 гривень. Зазначені витрати у відповідності вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_18 винуватий у вчиненні інкримінованого злочину за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 717.00 гривень.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Цивільний позов в межах кримінального провадження не заявлений.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити покарання за ч.4 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 717.00 гривень.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А13», переданий на збереження потерпілій ОСОБА_6 , - після набрання вироком законної сили залишити останній по приналежності;

- СД-диск із відеозаписом подій з приміщення магазину «Варус», що знаходиться в матеріалах кримінального провадження - після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1