Провадження 1-кп/193/95/23
В И Р О К

іменем України

27 червня 2023 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000536 від 08.10.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сергіївка Березнегуватського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, вдівця, працюючого електро-слюсарем на ДП «Криворіжшахтозакриття», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

08 жовтня 2022 року, приблизно о 06:05 год, водій ОСОБА_3 , керуючи належним йому технічно справним автомобілем «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в темний час доби із увімкненим ближнім світлом фар по сухому дорожньому покриттю автодороги Н-11, сполученням «Дніпро-Кривий Ріг-Миколаїв», яка проходить по території Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області з боку міста Кривий Ріг в напрямку міста Дніпро. Проїзна частина автодороги Н-11 має по одній смузі для руху в кожному напрямку та має дорожню розмітку, згідно п.1.1 Правил дорожнього руху України.

У вказаний час, на правому узбіччі, поблизу електроопори № 20, по автодорозі Н-11, сполученням «Дніпро-Кривий Ріг-Миколаїв», ОСОБА_8 , 1963 року народження, переганяла домашню худобу (корів).

У ході руху водій ОСОБА_9 , наближаючись до електроопори № 20 по автодорозі Н-11, усупереч вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 12.2, 12.3 та 19.1 (а) Правил дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху та маючи можливість об`єктивно виявити пішохода ОСОБА_8 , яка у невстановленому для переходу місці разом із коровою перетинала проїзну частину дороги справа на ліво відносно руху керованого ОСОБА_10 автомобілем, завчасно не вжив усіх можливих дій для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, щоб надати дорогу пішоходу та худобі, в результаті чого, в районі електроопори № 20 по автодорозі Н-11, здійснив наїзд передньою частиною автомобіля «ВАЗ 2108», р/н НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_8 та корову. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою та настання наслідків у вигляді смерті потерпілоїОСОБА_8 .

Виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді сполучених травм голови, тулуба та кінцівок за своїм у сукупності характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життяв момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті останньої.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Позиція обвинуваченого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у вказаному злочині та повністю підтвердив фактичні обставини справи, зокрема пояснив, що 08 жовтня 2022 року, біля 05:45 год, рано вранці він слідував на рибалку за кермом належного йому автомобіля «ВАЗ 2108», р/н НОМЕР_1 , на автодорозі сполученням «Дніпро-Кривий Ріг-Миколаїв». Перед в`їздом у с. Авдотівка Криворізького (Софіївського) району попереду нього пересувалася на невеликій швидкості, до 50 км./год., велика колона військової техніки, яку він вирішив обігнати. Завершаючи обгін по зустрічній смузі руху цієї колони він помітив, що попереду нього рухався зустрічний автомобіль, тому він продовжуючи рух з увімкненим ближнім світлом фар, оскільки не хотів вмикати дальнє світло, щоб не засліплювати водія зустрічного автомобіля, він повернувся на свою смугу руху, де відразу відбулося зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля «ВАЗ 2108» з коровою та жінкою, які переходили дорогу з чагарників. Наголосив, що все відбулося миттєво, й жінки поруч з коровою він в момент зіткнення не бачив. Обгін колони військової техніки здійснював зі швидкістю 70-80 км/год. Освітлення на цій ділянці дороги було відсутнє і дорожній знак, що сповіщає про населений пункт, теж. Він був тверезий. Після зіткнення він зрозумів, що разом з коровою він збив і пішохода жінку. Проте підійшовши до потерпілої жінки він виявив, що вона не подавала ознак життя. Після чого він викликав швидку допомогу, яка приїхавши на місце події, зафіксувала смерть цієї жінки. Підтвердив, що він очевидно не уважно стежив за зміною дорожньої обстановки, тому несвоєчасно помітив пішохода - жінку, якою виявилася ОСОБА_8 , яка у вказаний час та місці переганяла корів, в результаті чого здійснив наїзд на неї. Ним відшкодована потерпілому моральна шкода, заподіяна смертю його дружини, у повному розмірі, тобто у тому розмірі, який сам вказав потерпілий. У вчиненому злочині щиро розкаявся засуджує свій вчинок, просив суд його суворо не карати, зокрема не позбавляти волі.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що померла ОСОБА_8 була його дружиною. Обвинуваченим завдана йому моральна шкода загибеллю дружини відшкодована частково. Цивільний позов про відшкодування решти частини моральної шкоди ним до обвинуваченого не подавалося, оскільки, як доповнив представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 , за іншу частину завданої шкоди вони мають намір отримати відшкодування за рахунок страхової компанії. Тому наголосили, що претензій ні майнового, ні морального характеру до обвинуваченого вони не мають. Шкода, завдана злочином обвинуваченим повністю відшкодована. Потерпілий та його представник виступили зі спільною позицією суворо не карати обвинуваченого, зокрема не призначати йому покарання пов`язане з реальним відбуттям позбавленням волі.

Зважаючи на те, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений і потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та потерпілому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останні будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, та вирішив обмежитися допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням вартості процесуальних витрат, долі заходів забезпечення кримінального провадження та речових доказів.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе обмовляє або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Встановлені обставини вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_3 під час керування транспортним засобом, унаслідок порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події, чим вчинив злочин і підлягає відповідальності за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування збитку потерпілому.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому при судовому розгляді справи не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, яке за формою вини відноситься до категорії необережних злочинів, обставини за яких вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, зокрема те, що ОСОБА_3 грубо порушив вимоги правил безпеки дорожнього руху та те, що протиправні дії обвинуваченого призвели до тяжких наслідків у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_8 .

Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, який має постійне місце роботи та місце проживання, має задовільний стан здоров`я, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, вдівець, на утриманні неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків чи інших осіб не має, його соціально - психологічні риси, який, за місцем роботи характеризується позитивно, за наявності обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, а саме виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень є необхідним та достатнім призначити покарання в межах санкції, визначеної ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст.69 КК України судом не встановлено.

При цьому суд враховує обставини вчинення злочину, зокрема те, що й сама потерпіла знехтувала Правилами дорожнього руху, коли переходила проїзну частину дороги у невстановленому місці, зважаючи на те, що обвинувачений перебуває у похилому віці, критично ставиться до вчиненого злочину та щиро розкаявся у його скоєнні, на момент скоєння ДТП був тверезий, враховуючи поведінку обвинуваченого після ДТП, який після його скоєння не зник і на протязі всього досудового розслідування цього злочину сприяв його розкриттю, приймав участь у всіх слідчих діях, частково відшкодував збитки потерпілому, зокрема всю суму відшкодування, яку потерпілий хотів отримати саме від обвинуваченого, про що мається також розписка в матеріалах кримінального провадження (а.с.м.к.144) зважаючи на те, що стороною обвинуваченого не надано суду доказів притягнення обвинуваченого на протязі останніх років до адміністративної відповідальності за порушення ним Правил дорожнього руху України, а також беручи до уваги позицію потерпілого його представника та прокурора, які просили не призначати йому покарання пов`язане з позбавленням волі, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без реального відбування покарання і, на підставі положень ст.75 КК України, приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки виправлення та перевиховання останнього можливе без ізоляції його від суспільства та буде достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує знову ж таки грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що призвело до смерті людини, що беззаперечно встановлює суспільну небезпеку з реальною загрозою заподіяння істотної шкоди людині, до того ж обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочину (21.12.1987), яка погашена, а тому дійшов висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на максимальний строк, визначений санкцією ч.2 ст. 286 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань.

Обвинуваченому на досудовому розслідуванні призначено запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, проте з огляду на те, що до цього часу обвинувачений ОСОБА_3 умови обраного запобіжного заходу не порушував та завжди з`являвся на виклик до суду, суд вважає, що необхідності у дії цього запобіжного заходу чи у обранні будь-якого іншого на час набрання вироком законної сили не має.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся.

В порядку ч.2 ст.124 КПК України судові витрати за проведення експертиз слід стягнути з обвинуваченого на користь держави. Відтак, з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави витрати за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/104-22/34676-ІТ від 14.11.2022 вартістю 1 132,68 грн.; експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/104-22/34667-ІТ від 14.11.2022 - 1 132,68 грн. та судової автотехнічної експертизи № 1275-23 від 28.04.2023 7 647,36 грн., а всього у розмірі 9 912,72 грн.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до приписів п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі положень ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування основного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені п. 2 ч. 3, п. 2 та п.1 ч. 1 ст. 76 КК України, що на нього покладаються, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Додаткове покарання у вигляді позбавлення прав керування транспортними засобами виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді нічного домашнього арешту скасувати і до набрання вироком законної сили будь-якого іншого запобіжного засудженому заходу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення судових експертиз (експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/104-22/34676-ІТ від 14.11.2022 вартістю 1 132,68 грн.; експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/104-22/34667-ІТ від 14.11.2022 - 1 132,68 грн.; судової автотехнічної експертизи № 1275-23 від 28.04.2023 7 647,36 грн.), що у сумі складає 9 912 (дев`ять тисяч дев`ятсот дванадцять) гривень 72 копійки.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: автомобіль марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , - залишити останньому, як законному його власнику.

Матеріали кримінального провадження № 0000536 від 08.10.2022 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у судовій справі №193/784/23 (провадження №1-кп/193/95/23).

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1