Справа № 369/7691/13-к
Провадження №1-в/369/114/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши заяву директора Департаменту фінансово-облікової політики та бухгалтерського обліку Міністерства внутрішніх справи України про вирішення питання, яке вирішуються судом під час виконання вироку -

ВСТАНОВИВ:

03.05.2023 до суду надійшла заява директора Департаменту фінансово-облікової політики та бухгалтерського обліку Міністерства внутрішніх справи України в частині перерахування грошових коштів в розмірі 200 грн. (купюра номіналом 200 гривень серії АЖ 8257973), яку визнано речовим доказом та яка зберігається у касі ДФЗБО МВС України в дохід держави України по кримінальному провадженню № 369/7691/13-к.

В судове засідання учасники процесу не з`явилися, що не є перешкодою для розгляду подання відповідно до вимог частини п`ятої статті 539 КПК України.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що заява директора Департаменту фінансово-облікової політики та бухгалтерського обліку Міністерства внутрішніх справи України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.07.2015 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України і призначено їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбуття покарання термін перебування під вартою з 15.10.2009 по 19.04.2011. На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді шести років позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_3 до набранням вироком законної сили залишено у виді підписки про невиїзд. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України і призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбуття покарання термін перебування під вартою з 15.10.2009 по 19.04.2011. На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді шести (шести) років позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_4 до набранням вироком законної сили залишено у виді підписки про невиїзд. ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України і призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк шість (шість) років з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбуття покарання термін перебування під вартою з 15.10.2009 по 19.04.2011. На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді шести років позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_5 до набранням вироком законної сили залишити у виді підписки про невиїзд. ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбуття покарання термін перебування під вартою з 15.10.2009 по 26.06.2012. На підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_6 до набранням вироком законної сили залишено у виді підписки про невиїзд. Стягнуто солідарно з засуджених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь держави судові витрати у розмірі 8117,50 грн.. Вирішено долю речових доказів згідно ст. 81 КПК України 1960 року, а саме: купюру номіналом 200 гривень серії АЖ 8257973, яку здано на відповідальне зберігання до каси ДФЗБО МВС України - залишено у касі ДФЗБО МВС України.

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу, при цьому гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з вимогами п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, а саме інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Враховуючи вищевикладене, оскільки власника чи законного володільця вказаної грошової купюри не встановлено, суд дійшов висновку про задоволення заяви та зарахувати її в дохід держави України на підставі ст.. 100 КПК України.

Керуючись, статтями 100, 537 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву директора Департаменту фінансово-облікової політики та бухгалтерського обліку Міністерства внутрішніх справи України задовольнити.

Купюру номіналом 200 гривень серії АЖ 8257973, яку здано на відповідальне зберігання до каси ДФЗБО МВС України та залишено у касі ДФЗБО МВС України - зарахувати в дохід держави України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 7 (семи) днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1