Справа № 572/504/23
У Х В А Л А
16 серпня 2023 року Сарненський районний суд Рівненської області в складі :
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
у кримінальному провадженні про обвинувачення за ч.1 ст.135, ч.3 ст.286-1 КК України,
ВСТАНОВИВ :
В провадженні Сарненського районного суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.1 ст.135, ч.3 ст.286-1 КК України.
В судовому засіданні під час розгляду даного провадження по суті прокурором повторно заявлено клопотання про продовження терміну дії обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 27 червня 2023 року було продовжено дію обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перебіг якого закінчується 26 серпня 2023 року.
В обґрунтування заявленого клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що на даний час не зникли та продовжують існувати ризики, що були підставою для обрання застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу.
Так, відповідно до змісту подання, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, після вчинення якого, відповідно до обвинувального акту залишив потерпілу, яка перебувала у небезпечному для життя стані, без допомоги, а на даний час не припинили існування ризиків, які були підставою для обрання вказаного вище запобіжного заходу, а саме : можливість незаконного впливу на свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які надають викривальні покази щодо обвинуваченого, а також на понятих, які приймали участь у слідчих діях, що проводились під час досудового розсідування, оскільки такі свідки судом ще не допитані, крім цього, прокурор вважає, що продовжує існувати такий ризик, як можливість переховуватись від суду (враховуючи тяжкість інкримінованого діяння).
Отже, прокурор вважає, що на даний час продовжують існувати певні ризики - можливість переховуватись від суду та впливати незаконно на свідків, що є підставою для продовження застосованого судом запобіжного заходу.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила продовжити строк дії обраного запобіжного заходу.
Обвинувачений в судовому засіданні просить змінити обраний відносно нього запобіжний захід на більш м`який.
Захисник, в судовому засіданні вказує, що його підзахисний безпідставно обвинувачується за ч.3 ст.286-1 КК України, в діях останнього відсутній вказаний склад злочину, а докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_5 , є недопустимими.
Відповідно до положень ч. 4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються : під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.
Метою застосування запобіжного заходу є, відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, в тому числі, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі, переховуватися від органів досудового розслідування та (або) суду.
Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є обов`язковою до застосування на території України, кожен має право на свободу та особисту недоторканість, нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Згідно із ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
На підтвердження ризиків, передбачених ст.177 КПК України, прокурором було зазначено, що ОСОБА_5 має можливість впливу на свідків, крім цього, може переховуватись від суду.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України - запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою було враховано, що ОСОБА_5 обвинувачується саме у вчиненні тяжкого злочину, а тому з огляду тяжкість злочину, що інкримінується обвинуваченому та термін покарання, який може бути призначено останньому в разі доведення його вини, є ймовірність того, що обвинувачений може ухилитись від суду.
Суд вважає, що клопотання прокурора відповідає наведеним вище вимогам кримінального процесуального закону, оскільки не припинили існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме : можливість незаконного впливу на свідків, які не допитані судом на даній стадії судового провадження, в тому числі, на понятих, які приймали участь під час досудового провадження (в даному випадку судом враховано позицію сторони захисту, якою вказано про часткове визнання обвинуваченим вини за ч.3 ст.286-1 КК України, однак, фактично, сторона не визнає вину повністю), що може спонукати ОСОБА_5 уникнути явки до суду.
Отже, суд вважає обґрунтованим ризик, наведений прокурором - можливість переховуватись від слідства та суду.
Таким чином, суд дійшов висновку, що прокурором доведено необхідність продовження строку дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки не припинили існувати на даний час ризики, які були підставою для обрання вказаного запобіжного заходу, а тому клопотання прокурора підлягає до задоволення.
В даному випадку судом не приймаються до уваги заперечення захисника, якими останній обгрунтовував недоцільність продовження строку обраного відносно підзахисного запобіжного заходу та просив його зміниьи на більш м`який, а саме : відсутність доказів вини ОСОБА_5 , яка не доводиться, на думку сторони захисту наданими стороною обвинувачення доказами, які вважає недопустимими, оскільки в даному випадку судом не вирішується питання доведеності вини обвинуваченого.
Згідно із положеннями ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Однак, ч.4 ст.183 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Враховуючи наведене, судом не визначається в даному випадку розмір застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176,177,178,183,193,194,196,197 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Місцем попереднього увязнення є Рівненський слідчий ізолятор.
Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів з дня взяття під варту, тобто до 15 жовтня 2023 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя