Дата документу 23.08.2023Справа № 554/7623/23
У Х В А Л А

23 серпня 2023 року слідчий суддя Октябрського районного суд м. Полтави ОСОБА_1 за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава клопотання слідчого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000615 від 21 серпня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка Петрівського району Кіровоградської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, інваліда ІІІ групи, не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в :

До суду надійшло вищезазначене клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідність в чому аргументована наступним.

СУ ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000615 від 21 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Органами досудового розслідування встановлено, що 21 серпня 2023 року, приблизно о 08 годині, в світлий час доби, по сухому асфальтобетонному покриттю проїзної частини по вул. Чернігівська м. Кременчук Полтавської області, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, які між собою горизонтальною дорожньою розміткою не визначені, зі сторони перехрестя вулиць Чернігівська Можайська, в напрямку перехрестя вулиць Чернігівська Олеся Древеля, рухався автомобіль ВАЗ 21063, д. н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та перевозив в якості пасажирів: переднього сидіння ОСОБА_9 і заднього сидіння ОСОБА_10 .

В`їжджаючи на заокруглення проїзної частини, яке розташовувалося з ліва на право стосовно напрямку руху водія ОСОБА_6 , останній, в порушення вимог п. п. 2.9 «а», 10.1 і 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР), не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням автомобіля, виїхав за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя, де допустив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді дерева.

Внаслідок наїзду на дерево, пасажир заднього пасажирського сидіння автомобіля ОСОБА_10 загинув на місці пригоди, а пасажир переднього пасажирського сидіння ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька».

Причиною дорожньо-транспортної події та наслідків, що настали, є порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів ПДР, зокрема:

п. 2.9 «а», відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

п. 10.1, згідно з яким перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення вимог п. п. 10.1 і 12.1 ПДР водієм ОСОБА_6 з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

В ході досудового розслідування кримінального провадження 21 серпня 2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого.

З метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків в кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення важливих обставин кримінального правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий просить застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання в повному обсязі з мотивів, наведених у ньому та просила його задовольнити. На підтвердження обґрунтованості висунутої ОСОБА_6 підозри надала суду: протокол огляду від 21 серпня 2023 року, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_6 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21 серпня 2023 року, а також повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати стосовно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв?язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов?язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що 21 серпня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21 серпня 2023 року ОСОБА_6 був затриманий 21 серпня 2023 року, об 11 год 20 хв, на місці події.

В матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин, висунута підозра є обґрунтованою. Констатуючи це, суд виходить з того, що обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об?єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Таким чином, при вирішенні питання доцільності застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу слідчим суддею перевіряється лише наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні стороною кримінального провадження надані докази, які на думку слідчого судді свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, який відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Крім того, суд вважає, що прокурором доведена наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення покарання за вчинене; незаконно впливати на потерпілого та свідків в кримінальному провадженні, внаслідок чого останні можуть змінити показання або відмовитися від давання показань; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як розуміючи невідворотність покарання за інкримінований злочин, підозрюваний може вчиняти дії з метою приховування обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд враховує дані про особу підозрюваного в їх сукупності, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, майновий стан.

Зокрема, суд враховує, що підозрюваний є непрацюючим, одруженим, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, один з яких є малолітнім, до кримінальної відповідальності притягується вперше та являється інвалідом ІІІ групи.

Беручи до уваги сукупність наведених фактів, слідчий суддя приходить до переконання, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання ним відповідних процесуальних обов`язків і не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Такі обставини, на думку суду, є істотними й такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Зокрема, особисте зобов`язання не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкцією якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років та може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а тому підлягає постійному візуальному контролю; особиста порука не може бути застосована, так як на адресу СУ ГУНП в Полтавській облаті та прокуратури Полтавської обалсті не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_6 ; заставу неможливо застосувати, так як до слідчого чи прокурора не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу; домашній арешт не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків.

Водночас, обставини, названі стороною захисту, як ті, що, на їх думку зумовлюють можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в тому числі й характеристика особи підозрюваного, не можуть бути підставами для відмови в задоволенні клопотання слідчого, оскільки вони не виключають наявність обґрунтованості підозри та встановлених в судовому засіданні ризиків та не спростовують висновків суду в цій частині, а тому слідчий суддя з наведених вище підстав приходить до переконання, що запропоновані запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного та не будуть достатніми для запобігання зазначеним вище ризикам.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

При цьому, суд враховує положення ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до якого, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Разом із тим, слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, який обчислювати з 11 год 20 хв 21 серпня 2023 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 19 жовтня 2023 року, 11 год 20 хв.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 23 серпня 2023 року о 15 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_11