КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000014 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_6 та заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Ставищенського районного суду Київської області від 19 травня 2022 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, раніше судимого: 17.06.2020 року Коростишівським районним судом Житомирської області за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 310 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Ставищенського районного суду Київської області від 19 травня 2022 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 309 КК України та засуджено до покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком 200 годин;

- за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України суд визначив ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків ОСОБА_8 визначено остаточне покарання шляхом повного приєднання до покарання призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 17.06.2020 року у виді позбавлення волі на строк 4 роки, у виді позбавлення волі на строк 5 років та штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., які ухвалено виконувати самостійно.

Також судом вирішені питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, 14.02.2022 року, близько 18 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння та знаходячись за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_2 , під час сварки зі своєю матір'ю ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи протиправний характер своїх дій та бажаючи при цьому настання відповідних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, наніс останній один удар кулаком правої руки в область обличчя зліва.

Внаслідок нанесення удару ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин виличної ділянки зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім, цього, відповідно до статті 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», якою визначено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 2 «Переліку психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 за № 770, допускається лише в цілях передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону.

Однак, ОСОБА_8 всупереч вимог вищезазначеного закону, 10.02.2022 року, більш точного часу дізнанням не встановлено, на автобусній зупинці в центрі с. Попружна Білоцерківського району Київської області, незаконно придбав (знайшов) наркотичний засіб - канабіс, що знаходився у двох паперових згортках, масою 8,24 г., який почав незаконно зберігати при собі для власного вживання без мети збуту. В подальшому, 14.02.2022 року з 20 години 40 хвилин по 21 годину 10 хвилин під час проведення огляду місця події в домогосподарстві АДРЕСА_2 , у ОСОБА_8 , який перебував у стані наркотичного сп`яніння, вилучено два паперових згортки з подрібненою речовиною рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом, масою, в перерахунку на висушену речовину становить 8,24 г., яку ОСОБА_8 незаконно придбав за вищевказаних обставин та зберігав без мети збуту.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Ставищенського районного суду Київської області від 19 травня 2022 року змінити в частині призначеного покарання. Виключити повністю із мотивувальної та резолютивної частин вироку посилання суду на необхідність самостійного виконання вироку Ставищенського районного суду Київської області від 02.10.2019, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 71 КК України до покарання за даним вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Користишівського районного суду Житомирської області від 17.06.2020, у виді 4 років позбавлення волі, з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України, перевівши покарання у виді обмеження волі з позбавлення волі із співвідношення, одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, та остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог, заступник керівника Київської обласної прокуратури, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних проступків, вважає вирок Ставищенського районного суду Київської області від 19.05.2022 стосовно ОСОБА_8 є незаконним, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, апелянт, зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_12 є раніше судимим вироком Ставищенського районного суду Київської області від 02.10.2019 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., який, станом на момент ухвалення оскаржуваного вироку, не сплачено. Вказаний вирок вступив в силу 03.11.2019.

Згідно оскаржуваного вироку Ставищенського районного суду Київської області від 19.05.2022 ОСОБА_8 вчинив кримінальні проступки, передбачені ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 309 КК України, 14.02.2022, тобто більше ніж через 2 роки з моменту засудження останнього за покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., за вироком Ставищенського районного суду Київської області від 02.10.2019.

Крім того, апелянт вказує і на те, що вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 17.06.2020 року ОСОБА_13 засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 310, ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.Згідно вказаного вироку ОСОБА_12 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 310 КК України 28.05.2019, тобто до постановлення вироку Ставищенського районного суду Київської області від 02.10.2019, та і в даному випадку перебіг строку давності не перервався.Отже, ОСОБА_12 протягом 2 років з 03.11.2019 не вчинив нового злочину.

Також, звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять даних про ухилення ОСОБА_13 від відбування призначеного судом покарання за попереднім вироком, зокрема, притягнення його до кримінальної відповідальності за 389 та 390 КК України та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, тобто до 03.11.2021.

Отже, враховуючи те, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України строки давності притягнення ОСОБА_13 до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. за вироком Ставищенського районного суду Київської області від 02.10.2019 минули, а суд в оскаржуваному вироку Ставищенського районного суду Київської області від 19.05.2022 під час призначення остаточного покарання ОСОБА_14 вважав за необхідне визначити його самостійне виконання, тобто застосував закон, який не підлягає застосуванню та не застосував положення п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, тобто не застосував закон, який підлягає застосуванню, а отже, на думку апелянта, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Разом з цим, Ставищенським районним судом Київської області у вироку від 19.05.2022 року не застосовано статтю 72 КК України, тобто не застосовано закон, який підлягає застосуванню, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та свідчить про неоднозначне тлумачення змісту вказаного вироку, оскільки, призначивши ОСОБА_14 на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі, суд ані у мотивувальній, ані у резолютивній частині вироку, не вказав, яким чином був зроблений перерахунок покарання з обмеження на позбавлення волі.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_6 також подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Ставищенського районного суду Київської області від 19 травня 2022 року змінити в частині призначеного покарання, визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт 200 годин; за ч. 1 ст. 309 КК України призначити покарання у виді 2 років обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_8 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 років обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, перевести 2 роки обмеження волі на 1 рік позбавлення волі, за сукупністю вироків визначити ОСОБА_8 покарання шляхом повного приєднання до покарання призначеного за даним вироком, невідбуту частину покарання за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 17.06.2020 року у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, у виді позбавлення волі на строк 5 років та штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, який, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України, виконувати самостійно. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає, що оскаржуваний вирок суду стосовно ОСОБА_13 є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягав застосуванню.

Зокрема, прокурор пославшись на норми ст. 71, ч. 1 ст. 72, ч. 3 ст. 72, ст. 73 КК України та правову позицію Верховного суду України, викладену у роз`ясненнях, які містяться в п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зазначає, що з викладених висновків суду у вироку, неможливо зрозуміти, на підставі чого остаточна міра покарання ОСОБА_8 визначена у виді 5 років позбавлення волі.

Крім того, вказує, що при призначенні покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., не застосовано Закон, який підлягав застосуванню, а саме ч. 3 ст. 72 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури повністю, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, - частково; провівши судові дебати; перевіривши матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_8 та доводи апеляційних скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 підлягає задоволенню повністю, а апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у спричиненні легкого тілесного ушкодження, а також у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, тобто у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених відповідно ч. ст. 125 та ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і правова кваліфікація дій ОСОБА_8 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданих прокурорами апеляційних скарг, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які, у відповідності до ст. 12 цього Кодексу, класифікуються як кримінальні проступки, а також дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, раніше судимий, не працює, не одружений.

Обставиною, що пом'якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд визнав його щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд визнав вчинення кримінальних проступків у стані наркотичного сп`яніння, а також вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Крім того, суд першої інстанції врахував те, що відповідно до вироку Ставищенського районного суду Київської області від 02.10.2019 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень і що до цього часу вказаний штраф за вироком суду ОСОБА_8 не сплатив.

Враховуючи обставини вчинення кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує його покарання та обставин, що обтяжують його покарання, відсутність у потерпілої претензій до обвинуваченого, її думку та думку прокурора щодо призначення обвинуваченому покарання, суд першої інстанції визнав, що ОСОБА_8 слід обрати покарання в межах санкцій частин статей, за якими його визнано винними, у виді обмеження волі, призначивши остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді обмеження волі, а також на підставі ст. 71 цього Кодексу, за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком та визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, саме така міра покарання буде необхідною й достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

При цьому штраф, за вироком Ставищенського районного суду Київської області від 02.10.2019 року у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, як зазначено в оскаржуваному вироку, слід виконувати самостійно.

Окрім цього, з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, суд першої інстанції не знайшов підстав для застосування до ОСОБА_8 ст.ст. 69, 75 КК України.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_8 покарання, колегія суддів погоджується з видом та розміром покарання, яке суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 окремо як за ч. 1 ст. 125, так і ч. 1 ст. 309 КК України, а також за сукупністю вказаних кримінальних правопорушень, згідно вимог, передбачених ч. 1 ст. 70 цього Кодексу.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами поданих апеляційних скарг прокурорів, щодо наявності підстав для зміни оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_8 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з огляду на таке.

По-перше, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі заступника керівника Київської обласної прокуратури, суд першої інстанції не мав жодних правових підстав для врахування при призначенні покарання за сукупністю вироків, вироку Ставищенського районного суду Київської області від 02.10.2019 року, згідно з яким ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185 КК України було призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., оскільки, незважаючи на ту обставину, що станом на час ухвалення оскаржуваного вироку, засуджений не сплатив вказаний штраф, відповідно до вимог, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, він підлягав звільненню від відбування покарання за вказаним вироком, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, якщо з дня набрання чинності цим вироком його не було виконано протягом двох років, у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Враховуючи наведені вище вимоги закону, а також обставини справи, які свідчать про те, що перебіг строку давності, зазначений у п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, з підстав, передбачених законом, не зупинявся та не переривався, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури про необхідність виключення із мотивувальної та резолютивної частин оскаржуваного вироку посилання на самостійне виконання вироку Ставищенського районного суду Київської області від 02 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_8 у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, оскільки таке рішення не ґрунтується на вимогах закону.

Водночас, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, який, посилаючись на вимоги ч. 3 ст. 72 КК України, зазначав про те, що покарання у виді штрафу, призначене за вироком Ставищенського районного суду Київської області від 02.10.2019 року, слід виконувати самостійно.

По-друге, колегія суддів погоджується з доводами обох апеляційних скарг про те, що при призначенні ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків, суд першої інстанції повинен був застосувати правила складання покарань за сукупністю вироків, передбачені ч. 1 ст. 72 КК України, відповідно до яких менш суворий вид покарання, в даному випадку обмеження волі, переводиться в більш суворий вид покарання, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі, відповідає два дні обмеження волі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що за наслідками розгляду апеляційних скарг прокурорів, апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_6 підлягає лише частковому задоволенню, а апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 повному задоволенню, а вирок Ставищенського районного суду Київської області від 19 травня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_8 - зміні в частині призначеного йому покарання, а саме в частині виключення із мотивувальної та резолютивної частин цього вироку посилання на самостійне виконання вироку Ставищенського районного суду Київської області від 02 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_8 у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, а також в частині формулювання призначення покарання за сукупністю вироків, із застосуванням вимог ст. ст. 71 і 72 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Ставищенського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково, а апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Ставищенського районного суду Київської області від 19 травня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного йому покарання.

Виключити із мотивувальної та резолютивної частин оскаржуваного вироку посилання на самостійне виконання вироку Ставищенського районного суду Київської області від 02 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_8 у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, з урахуванням положень підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Коростишевського районного суду Житомирської області від 17 червня 2020 року та визначити ОСОБА_8 остаточне покарання, за сукупністю вироків, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

У решті вирок суду щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 378/188/22

Номер провадження : 11-кп/824/1523/2023

Категорія: ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 309 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_15

Доповідач - суддя ОСОБА_1