Справа №578/1105/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/223/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

Іменем України

09 серпня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 578/1105/22 за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчої судді Краснопільського районного суду Сумської області від 27.12.2022 щодо накладення арешту на майно,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчої судді та повернути йому мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi» чорного кольору, модель М-1908C3XG з SIM карткою мобільного оператора Lifecell з номером НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , оскільки за результатами огляду вказаний телефон йому не повернули, а під час складання протоколу вилучення не було роз`янено право надати заперечення на протокол, а також на участь адвоката у слідчих діях. При цьому не було надано копії протоколу про вилучення мобільного телефону. Вказує, що клопотання слідчого про арешт майна повинно бути подане до суду 23.12.2022, але клопотання слідчим подане пізніше ніж на наступний робочий день після вилучення майна, тому ухвала слідчої судді не обґрунтована доказами про необхідність арешту майна, подія кримінального правопорушення є надуманою. Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчої судді, оскільки копію оскарженого рішення він отримав поштовим відправленням 13.02.2023 та 20.02.2023 (перший робочий день після вихідних) звернувся із апеляційною скаргою до суду.

23.12.2022 до Краснопільського районного суду Сумської області з клопотанням погодженим із начальником Краснопільського відділу Сумської окружної прокуратури звернувся ст. слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 , яке обґрунтував тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0002829 від 22.12.2022 за ч. 3 ст. 436-2 КК за фактом виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, глорифікація її учасників одним із мешканців м. Суми. ОСОБА_11 22.12.2022 близько 08:30 неодноразово в усній формі висловлювався в підтримку російської влади перед пасажирами та працівниками потяга «Суми смт. Краснопілля».

22.12.2022 ст. слідчим СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 в ході проведення огляду речей в службовому кабінеті № 3 ВП № 2 (смт. Краснопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області за адресою: вул. Мезенівська, буд. 8, смт. Краснопілля Сумського району Сумської області було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi» модель М-1908C3XG чорного кольору з SIM карткою мобільного оператора Lifecell з номером НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , які визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та передано до камери зберігання.

Оскільки вилучене 22.12.2022 майно містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, то слідчий просив накласти на нього арешт.

Ухвалою слідчої судді Краснопільського районного суду Сумської області від 27.12.2022 клопотання слідчого задоволено і накладено арешт на мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi» модель М-1908C3XG чорного кольору з SIM карткою мобільного оператора Lifecell з номером НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ2: НОМЕР_3 шляхом заборони користування та розпорядження зазначеним майном. Своє рішення слідча суддя умотивувала тим, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, та існує необхідність збереження речових доказів.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 395 КПК, апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а згідно п. 3 ч. 2 цієї статті апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. При цьому пропущений із поважних причин процесуальний строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду (ч. 1 ст. 117 КПК).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду; рівень доступу, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві; для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, та з боку держави не повинно чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Правило дотримання п`ятиденного строку на оскарження ухвал слідчого судді з дня їх оголошення, передбачене п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК, покликано надати потенційному заявникові достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції.

ОСОБА_11 не брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, з апеляційною скаргою звернувся вперше 20.02.2023 і повторно 02.03.2023 (після отримання ухвали апеляційного суду), тому колегія суддів вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки цей процесуальний термін пропущений з поважних (об`єктивних) причин.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчої судді, доводи представника власника майна ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу слідчої судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні арешту майна, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга власника майна задоволенню не підлягає з таких підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 131 КПК передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, а відповідно ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч. 2 вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів.

Положеннями ч. 3 ст. 170 КПК регламентовано, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно п. 1-2, 5-6 ч. 2 ст. 173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного та третіх осіб.

Розглянувши клопотання про накладення арешту на майно, слідча суддя дійшла правильного висновку, що арешт повинен бути накладений на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином умотивовано та ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону, оскільки при вирішенні зазначеного вище питання дотримані вимоги ст. 170-173 КПК, з`ясовані і досліджені всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме наявність правової підстави для арешту майна, можливість використання арештованого майна як доказу у кримінальному провадженні тощо.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 22.12.2022 за № 0002829 за ч. 3 ст. 436-2 КК за фактом виправдування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, глорифікація її учасників одним із мешканців м. Суми. Зокрема, ОСОБА_11 22.12.2022 близько 08:30 неодноразово в усній формі висловлювався в підтримку російської влади перед пасажирами та працівниками потяга «Суми смт. Краснопілля».

22.12.2022 ст. слідчим СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 в ході проведення огляду речей в службовому кабінеті № 3 ВП № 2 (с. Краснопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області за адресою: вул. Мезенівська, буд. 8, смт. Краснопілля Сумського району Сумської області було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmi» модель М-1908C3XG чорного кольору з SIM карткою мобільного оператора Lifecell з номером НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ2: НОМЕР_3 .

Оскільки зазначене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому колегія суддів вважає, що висновок слідчої судді про необхідність арешту майна як речового доказу відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є цілком вмотивованим і ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, так як у досудового слідства є законні підстави вважати, що вилучене майно є речовим доказом, може містити інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право володіння майном у конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, оцінюючи пропорційність, колегія суддів виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт майна, не можливо, застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно вказаного майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, власником майна та його представником не надано, а колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_11 не було роз`янено право надати заперечення на протокол вилучення, на участь адвоката у слідчих діях та не було надано копії протоколу про вилучення мобільного телефону, то вони є необґрунтованими, оскільки слідчим був складений протокол огляду речей за участю двох понятих, в якому під всіма процесуальними діями, які проводилися слідчим під час огляду, в протоколі огляду стоїть особистий підпис ОСОБА_11 .

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу того, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно було подане до суду поза межами строку також не заслуговують на увагу, оскільки клопотання слідчого було складене 23.12.2022 та цього ж дня передане до Краснопільського районного суду Сумської області, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції зазначеного суду і 26.12.2022 слідчою суддею відповідне клопотання було призначене до судового розгляду на 27.12.2022.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчої судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга власника майна без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Клопотання власника майна ОСОБА_6 задовольнити.

Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчої судді Краснопільського районного суду Сумської області від 27.12.2022 про накладення арешту на майно.

Ухвалу слідчої судді Краснопільського районного суду Сумської області від 27.12.2022 щодо арешту майна залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4