КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

справа №133/2201/21

28.08.23 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачуваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у судовому засіданні в м. Козятині, вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 18.04.2021 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березань, Баришівського району, Київської області, громадянина України, не одруженого, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000135 від 18.04.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України.

У судовому засіданні 28.08.2023 від прокурора Козятинського відділу Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на 60 днів, оскільки строк тримання під вартою закінчується, однак не вбачається за можливе, що судовий розгляд буде завершений до закінчення такого строку. При цьому прокурор вказала, що ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, існують, а тому продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним з метою запобігання ризикам переховуватись від суду, негативного впливу на свідків та потерпілу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Подане клопотання прокурор підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні заперечував стосовно продовження йому строку тримання під вартою, просив застосувати до нього цілодобовий домашній арешт.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні при вирішенні даного клопотання, враховуючи думку підзахисного, клопотання прокурора просив відхилити.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою; клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою; слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу; слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ст. 184 КПК України, клопотання має містити:

1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа;

2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу;

5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів;

7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 20.04.2021 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою. Обгрунтованість підозри була встановлена слідчим суддею при постановленні вказаної ухвали. Козятинським міськрайонним судом неодноразово продовжувалася ОСОБА_4 міра запобіжного заходу - тримання під вартою: востаннє - ухвалою Козятинського міськрайонного суду від 06.07.2023, запобіжний захід продовжено до 03.09.2023 включно. Отже, останнім днем строку запобіжного заходу є 03.09.2023.

15.07.2021 до суду направлений обвинувальний акт щодо вказаної особи. При цьому прокурор посилається на докази, зібрані під час досудового розслідування, як на підставу, що підтверджує обгрунтованість підозри.

На думку суду, обгрунтованість підозри є доведеною, що, зокрема, підтверджується ухвалою слідчого судді про обрання запобіжного заходу, яка не скасована судом вищої інстанції.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті п`ятої Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Прокурор обгрунтовує наявність ризиків, визначених п.1,3,4, ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 , може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, полягає у тому, що останній не має постійного місця проживання, фактично не має ніяких умов для проживання, ніде не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, в тому числі проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, не має стійких соціальних зв`язків.

Суд вважає, що ризик переховування є обгрунтованим та доведеним, він не зменшився з часу продовження строку запобіжного заходу попередньою ухвалою суду. Це обгрунтовується тим, що суворість покарання в сукупності з обставинами, що характеризують особу ОСОБА_4 , відсутності місця роботи та міцних соціальних зв`язків, притягнення до кримінальної відповідальності у минулому вказують на можливість його переховування з метою уникнення імовірного покарання.

Суд дійшов висновку, що ризик того, що ОСОБА_4 , може впливати на потерпілу та свідків з метою зміни ними показань, що надані ними на досудовому розслідуванні, є необгрунтованим, оскільки такі особи вже допитані в судовому засіданні.

Ризик щодо можливості ОСОБА_4 , перешкоджати кримінальному провадженню залишився не доведеним, однак ризик вчинення іншого кримінального правопорушення є доведеним, оскільки ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що продовжують існувати ризики, які були враховані при прийнятті рішення під час обрання запобіжного заходу (окрім ризику впливати на свідків та потерпілу), та які підтримані прокурором під час продовження ОСОБА_4 , міри запобіжного заходу, і такі ризики не зменшились, а саме: що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, вік та стан його здоров`я, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального правопорушення, - умисного тяжкого злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості, а також заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, за які він відбував реальну міру покарання, не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, вказують на обґрунтованість продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені під час попереднього розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою ризики не зникли повністю і не зменшились значною мірою.

Отже, обгрунтованими є ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу обґрунтовується наступним.

ОСОБА_4 не одружений, не має постійного місця роботи, не має стійких соціальних зв`язків, неодноразово судимий.

Доказів, що встановлені ризики зменшились або зникли, суду не надано.

Отже, застосування більш м`якого запобіжного заходу не є достатнім за наявності вказаних ризиків та у сукупності з фактами, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігання ризикам, суд вважає, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не можуть забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції Ради Європи від 04.11.1950 «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За сукупності наведених обставин, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам, шляхом застосуванням до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів - з 28.08.2023 по 26.10.2023 включно.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому та його захиснику.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 30.08.2023 о 13:15 .

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 28.08.2023