Провадження № 11-сс/4823/110/23 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2023 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2023 року задоволено клопотання прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_9 та накладено арешт на автомобіль Volkswagen LT46, р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , а фактично перебував у користуванні ОСОБА_10 , заборонено останньому користуватись та розпоряджатись вказаним майном.

На прокурора Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_9 покладено обов`язок забезпечити зберігання арештованого майна та вказано про негайне виконання ухвали.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, речі, зазначені у клопотанні прокурора, є матеріальними об`єктами, які використовувались як знаряддя вчинення кримінального правопорушення; можуть містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому відповідають критеріям, встановленим у ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим, з метою збереження речових доказів, таке майно підлягає арешту.

Вказана ухвала слідчого судді оскаржена в апеляційному порядку представником власника майна адвокатом ОСОБА_7 .

Апелянт просить скасувати оскаржуване рішення слідчого судді в частині користування майном, як таке, що постановлене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Постановити нову ухвалу, якою передати майно, а саме автомобіль Volkswagen LT46, р.н. НОМЕР_1 , на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_8 з правом користування вказаним транспортним засобом її чоловіком ОСОБА_10 .

Автор скарги вказує про наступні порушення:

- Всупереч вимог ст. 172 КПК України, власник майна не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання, а тому був позбавлений можливості надавати власні докази та висловлювати свою позицію щодо клопотання прокурора, що свідчить про порушення ст. 6 Конвенції щодо права на справедливий суд;

- В ухвалі слідчого судді відсутнє будь-яке конкретне обґрунтування необхідності накладення арешту на вказаний транспортний засіб, а саме відсутні чіткі підстави для накладення арешту на майно. Більше того, ухвала не містить жодного критерію та належного доказу щодо визначеного заходу забезпечення кримінального провадження, що вказує про недотримання ст. 98 КПК України;

- Ні з ухвали слідчого судді, ні з клопотання прокурора, не вбачається у чому саме полягає процесуальна необхідність у обмеженні власника його конституційних прав, передбачених ст. 41 Конституції України володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Крім того, адвокатом, в інтересах власника майна, подане клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого суду. Звертає увагу апеляційного суду, що власник майна не був присутнім у судовому засіданні, а його представник адвокат ОСОБА_7 при ознайомленні з матеріалами справи дізнався про наявність рішення слідчого судді, яке станом на 08.03.2023 року (день звернення з апеляційною скаргою) отримане так і не було.

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_8 та її адвокат підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній зазначених та просили задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення вимог скарги захисника наполягаючи на їх безпідставності.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи апелянта, а також позицію сторін судового провадження, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Перевіривши строки звернення з апеляційної скаргою, колегія суддів констатує, що власник майна не був присутнім у судовому засіданні, будь-яких даних про отримання повідомлення суду щодо розгляду вказаного клопотання матеріали справи не містять, як не містять даних щодо фактичного отримання оскаржуваного рішення апелянтом.

Згідно з ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відтак, враховуючи положення ст. 172 КПК України, а також обґрунтованість поданого адвокатом клопотання, апеляційний суд вважає клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Перевіряючи твердження сторони захисту по суті заходу забезпечення кримінального провадження, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Закон не обмежує можливість накладення арешту виключно на майно особи, яка б мала певний статус в кримінальному провадженні (підозрюваний, обвинувачений, засуджений).

Згідно ст. 173 ч. 2 п.5 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З матеріалів судового провадження вбачається, що Чернігівським РУП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003011 від 21.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 204 КК України.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що 11.01.2023 на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.12.2022 (а.п.5-6) проведено обшук автомобіля марки Volkswagen LT46, р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , яким користується ОСОБА_10 . В результаті обшуку виявлено аркуш паперу з чорновими записами кульковою ручкою та вилучено разом з вказаним автомобілем (а.п. 7-12).

Згідно Витягу з Головного Сервісного Центру АМТ, автомобіль марки Volkswagen LT 46, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_8 , а фактично перебував у користуванні ОСОБА_10 (а.п.14).

Постановою старшого слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 від 11.01.2023 вищевказані речі визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні (а.п.13).

Так, відповідно до вимог ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладений на майно будь якої особи за достатності підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України, тобто є речовим доказом по кримінальному провадженню.

Відтак, висновок слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на вказаний автомобіль відповідає вимогам чинного КПК України про накладення арешту на майно. Він базується на даних про те, що автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Зокрема, колегія суддів наголошує, що стадія досудового розслідування полягає у діяльності слідчого, прокурора щодо збирання, перевірки й оцінки доказів, на підставі яких встановлюються обставини, що мають значення в справі.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, обсяг цих доказів недостатньо переконливо вказує, що зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям зазначеним у ст.98 КПК України, тобто є речовим доказом по кримінальному провадженню, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження. Так, в засіданні апеляційного суду не доведено, що автомобіль використовувався для скоєння злочину, що на ньому залишились сліди скоєння злочину, або у ньому були знайдені якісь предмети, які мають відношення до злочину, окрім аркушу паперу із записами, що лише з постанови слідчого про визнання предметів речовими доказами вказує на його доказове значення та не було предметом дослідження суду. Прокурор в судовому засіданні пояснив, що на сьогоднішній день немає належних і допустимих доказів того, що автомобіль, на який накладено арешт, використовувався для перевезення контрафактної продукції або іншим чином використовувався для скоєння злочину.

Враховуючи встановлені у апеляційному суді обставини, колегія суддів вважає, що автомобіль має бути переданий на відповідальне зберігання його власнику ОСОБА_8 , оскільки, як встановлено у провадженні, вона на цей момент, є його належним власником і його перебування на майданчику тимчасового тримання поліції порушує право мирного користування майном його власницею. Крім того, вона як власник автомобіля не є підозрюваною у цій справі. З урахуванням цих обставин, застосування заходу забезпечення кримінального провадження, пов`язане з вилученням майна і неможливістю користуватися ним, є занадто обтяжливим і порушує майнові права власника. А тому з урахування вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе забезпечити належне збереження як речового доказу у кримінальному провадженні саме його власником.

Такий висновок апеляційної інстанції не буде процесуальною перешкодою для забезпечення належного правового статусу цього майна у цьому провадженні як речового доказу.

З цих мотивів ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині заборони власнику майна користуватися вказаним автомобілем з постановленням нової ухвали, якою частково задовольнити клопотання прокурора.

Автомобіль Volkswagen LT46, р.н. НОМЕР_1 передати власнику майна ОСОБА_8 на відповідальне зберігання.

Керуючись ст.ст. 170-173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2023 року.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2023 року, якою накладено арешт на автомобіль Volkswagen LT46, р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_8 , а фактично перебував у користуванні ОСОБА_10 , із забороною останньому користуватись та розпоряджатись вказаним майном скасувати в частині заборони користування майном.

Постановити нову ухвалу.

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Автомобіль Volkswagen LT46, р.н. НОМЕР_1 передати власнику майна ОСОБА_8 на відповідальне зберігання, з правом користування вказаним транспортним засобом ОСОБА_10 .

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4