Справа № 171/1984/23
Провадження № 1-кп/177/221/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 11.08.2023 року за № 0000169, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нива Трудова, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з повною середньою освітою, інваліда ІІІ групи, неодруженого, утриманців немаючого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, суд

встановив:

ОСОБА_4 , 08 серпня 2023 року приблизно о 21-00 годині перебував поблизу магазина « Хуторок» за адресою буд. 1 по вулиці Шевченка, с. Нива Трудова, Криворізький район, Дніпропетровської області, де побачив велосипед марки «Azimut», білого кольору, що належить ОСОБА_5 . Після чого у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного велосипеду.

ОСОБА_4 , 08 серпня 2023 року, приблизно о 21-05 годині перебуваючи у вище вказаному місці, діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, із корисливих мотивів викрав велосипед марки «Azimut», білого кольору, що належить ОСОБА_5 , вартістю 4 413 грн. 34 коп. Після чого з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав майнової шкоди ОСОБА_5 на суму 4 413 грн. 34 коп.

ОСОБА_4 вчинив злочин під час дії воєнного стану в Україні у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, який продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 року № 254/2023.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, та він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, та зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказані кримінальні правопорушення і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Крім того, суду пояснив, що щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, згідно наданої заяви просила розгляд справи проводити за її відсутності, цивільний позов не заявляла.

Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про їхню достатність для визнання ОСОБА_4 винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з частиною другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілого. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, при призначенні ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, має повну загальну середню освіту, постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, інваліда ІІІ групи, за місцем проживання характеризується посередньо. Шкода завдана кримінальним правопорушенням відшкодована шляхом повернення викраденого майна на стадії досудового розслідування.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, враховуючи думку прокурора, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

На переконання суду, іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого, залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 50 КК України саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експертів при проведенні судової експертизи в рамках даного кримінального провадження відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження не обирався.

Керуючись ч.3 ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: велосипед марки «Azimut», білого кольору, який зберігається у потерпілої ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили - залишити у володінні останньої.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому обчислювати з моменту проголошення вироку.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді, особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1