Справа № 308/8001/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи № 308/8001/22 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (головуюча суддя ОСОБА_5 ) перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 04.05.2022, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 КК України.

16.03.2023 суддя ОСОБА_5 заявила собі самовідвід з тих підстав, що 20.10.2020 нею було винесене рішення у цивільній справі №308/9995/17 за яким позовну заяву ОСОБА_6 до першого відповідача - ОСОБА_7 , другого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ІНВЕСТ-КРЕДО», третього відповідача - Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_9 про визнання недійсними договору факторингу, договору відступлення прав вимоги, договорів передачі прав за іпотечними договорами, - задоволено частково.

Позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_10 , поданої в особі уповноваженого представника - ОСОБА_11 до першого відповідача - Акціонерного товариства «Альфа-Банк», другого відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ІНВЕСТ-КРЕДО», третього відповідача - ОСОБА_7 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання недійсним та скасування договору факторингу, договору цесії, договору відступлення права вимоги за іпотечними договорами, - задоволено частково.

Визнано недійсним договір від 29 вересня 2017 р. про відступлення прав вимоги за Договором невідновлювальної кредитної лінії № 26 від 15.05.2007 року, Генеральним договором № 65 від 10.08.2006 року, Додатковою угодою № 1 від 10.08.2006 року до Генерального договору № 65 від 10.08.2006 року та Додатковою угодою № 2 від 13.02.2007 року до Генерального договору № 65 від 10.08.2006 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест - Кредо» та громадянином України ОСОБА_7 .

Визнано недійсним договір передачі прав за Іпотечним договором № 26 від 15.05.2007 року за реєстровим № 992, Іпотечним договором № 26/1 від 15.05.2007 року за реєстровим номером 995, Іпотечним договором № 65 від 10.08.2006 року за реєстровим № 3751 та Іпотечним договором № 65/1 від 10.08.2006 року за реєстровим № 3764, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест - Кредо» та громадянином України ОСОБА_7 , та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 29 вересня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 1451. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Разом з цим, суддя вказує, що судом було досліджено всі докази, які безпосередньо стосуються об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки кадастровий номер :17:003:0071 площею 0,0843 га для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови за адресою: АДРЕСА_1 , з 15.03.2007 року належали на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_10 та ОСОБА_6 по частки у кожного, а з 05.03.2018 року їх право власності було припинене ОСОБА_7 він реєстрації права власності на своє ім`я на підставі: вимоги про усунення порушень зобов`язання, виданої 03.10.2017, яка була отримана іпотекодавцем та боржником. Судом також було надано оцінку цим правовідносинам, що склалися між сторонами у цій справі. Це кримінальне провадження безпосередньо стосується вищезазначеного об`єкту нерухомого майна учасників правовідносин, що склалися між сторонами у цивільній справі № 308/9995/17.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.05.2023 року головуючою суддею з розгляду заяви про відвід судді визначено суддю ОСОБА_1 .

У судове засідання учасники судового провадження не з`явилися, про час і місце розгляду заяви повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст. 75, 76 КПК України. Так, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи (ч. 1 ст. 75 КПК України).

Відповідно до ст. 80 КПК України, саме за наявності підстав, визначених КПК України, може бути заявлено вмотивований відвід/самовідвід.

Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року (справа № 311/3428/18), для забезпечення вимог процесуальної форми щодо недопущення сторонніх впливів на прийняття процесуальних рішень у кримінальному процесі України законодавцем закріплено інститут самовідводу, відводу, який передбачає інструменти для усунення упередженої службової особи від здійснення розслідування та судового розгляду кримінального провадження, сприяє підвищенню рівня довіри громадськості до суду та винесених ним рішень. При цьому наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Таким чином, необхідно у кожній окремій справі вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Між тим, як вбачається із заяви про самовідвід, такий не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України, таких підстав судом не встановлено, а обставини які б викликали сумнів в неупередженості судді ОСОБА_5 і унеможливлювали винесення судом об`єктивного рішення у справі також не встановлені.

Таким чином, на думку суду, зазначена суддею ОСОБА_5 у заяві про самовідвід обставина з розгляду цивільної справи з приводу дослідження доказів по об`єкту нерухомого майна та земельної ділянки, не свідчить про наявність підстави, передбаченої п.4 ч.1 ст.75 КПК України, для самовідводу судді від розгляду даної справи за обвинувальним актом за ч. 2 ст. 358 КК України відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000099 від 04.05.2022. Інших підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, для самовідводу суддею ОСОБА_5 у заяві про самовідвід не зазначено та не встановлено їх судом.

Таким чином, із врахуванням зазначених вище підстав, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви судді ОСОБА_5 про самовідвід.

Керуючись статтями 2, 3, 21, 75, 76, 80, 81, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду справи № 308/8001/22 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1