Справа №613/857/23 Провадження № 1-кс/613/451/23
УХВАЛА
Потім вона перезавантажила свій мобільний телефон, зайшла у додаток «Приват24» та побачила, що нової банківської карти у неї не має та її грошові кошти ніхто не повернув.
21.08.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , добровільно в присутності двох понятих видав наступні речі: банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_11 , мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi», ІМЕI: НОМЕР_12 , ІМЕІ2: НОМЕР_13 , з двома sim - картами, а саме sim l: НОМЕР_14 ; sim2: НОМЕР_15 .
Вилучене майно належить ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . На теперішній час виявлене та вилучене майно, є тимчасово вилученим до вирішення питання про його арешт.
Прокурор зазначає, що у разі не запобігання ризикам відчуження, розпорядження та користування вищевказаним майном можуть бути втрачені докази вчинення кримінального правопорушення-злочину. Крім того, у органу досудового розслідування є необхідність у проведенні експертиз, об`єктом дослідження яких буде саме вилучені мобільні телефони.
Отже, з метою збереження речових доказів, для досягнення дієвості цього провадження просила задовольнити клопотання про арешт майна.
Прокурор надала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, просила його задовольнити.
Власники майна в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.1ст.172 КПК їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Слідчий суддя, дослідивши Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, матеріали клопотання та надані докази, приходить до такого.
Крім того, 21.08.2023 під час обшуку за адресою: м. Богодухів, вулиця Третяківська 93, виявлено та вилучено: банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_11 , мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi», ІМЕI: НОМЕР_12 , ІМЕІ2: НОМЕР_13 , з двома sim - картами, а саме sim l: НОМЕР_14 ; sim2: НОМЕР_15 , які належать ОСОБА_5 , та які він добровільно видав в присутності двох понятих.
Постановою слідчого від 21.08.2023 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення клопотання, слідчий суддя виходить з такого.
Завданнями кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
Матеріали свідчать, що вказані в клопотанні мобільні телефони з сим картами, ноутбук та банківські карти можуть бути знаряддям вчинення злочину, можуть бути використані як докази, зокрема в частині встановлення факту вчинення кримінального правопорушення та осіб причетних до його вчинення, а саме для підтвердження чи спростування факту причетності до вчинення злочину осіб, у яких було вилучено вказане майно.
Мобільні телефони можуть зберігати інформацію щодо з`єднань між особами, що користувались вилученими телефонами з іншими особами (потерпілою), ноутбук може зберігти дані щодо використання певного програмного забезпечення в момент вчинення злочину. Крім того, вищевказане вилучене майно необхідне для проведення експертиз.
Оцінюючи усі надані докази відповідно до вимог ст.94 КПК України - з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя зазначає, що факти та докази, які можуть дати слідчому судді підстави для задоволення клопотання про накладення арешту, не повинні знаходитися на однаковому рівні з тими, що необхідні для виправдання, засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення /повідомлення про підозру/, та які з`являються на подальшому етапі кримінального розслідування, тому вважає досліджені докази достатніми підставами вважати що, кримінальне правопорушення було вчинено , а вилучені речі можуть бути доказами під час судового розгляду .
Тому слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують в даному випадку певний ступінь втручання у права та свободи власників майна та вважає можливим накласти арешт на вказане майно.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Отже, вирішуючи питання про спосіб арешту, слідчий суддя відповідно до принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наголошує, що використання ноутбука, мобільних телефонів та банківських карт може призвести до перетворення речових доказів та втрати слідів кримінального правопорушення, тому вважає доцільним накласти арешт шляхом як заборони відчуження, так і заборони розпорядження і користування зазначеним майном.
Керуючись ст. ст. 98, 132, 167, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -
Накласти арешт на банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_11 , мобільний телефон марки «Хіаоmі» моделі «Redmi» ІМЕI: НОМЕР_12 ; ІМЕІ2: НОМЕР_13 , з двома sim-картами, а саме sim 1: НОМЕР_14 та sim2: НОМЕР_15 , які належать ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.
Місцем зберігання вищевказаного майна визначити кімнату зберігання речових доказів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. Ярослава Мудрого, 9.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити заінтересованим особам, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна та роз`яснити власникам майна право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1