УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/20960/15-к

Провадження №: 1-кс/755/2221/23

"02" серпня 2023 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, що звернулась зі скаргою ОСОБА_4 та її представника адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора у рамках кримінального провадження унесеного до ЄРДР за № 0000160, яка полягає у неповерненні вилучених документів, установив :

І. СУТЬ ПИТАННЯ

До слідчого судді цього місцевого суду, у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 Кримінального процесуадбного кодексу (далі КПК) України, надійшла вказана скарга ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва у межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000160, яка полягає у неповерненні вилучених документів до Київського державного натаріального архіву, а саме оригіналу договору купівлі-продажу квартири, виданного ПН КМНО ОСОБА_6 08 серпня 2015 року за реєстровим № 2409.

Щодо підстав звернення, то ОСОБА_4 (до вступу в шлюб ОСОБА_7 ) вказує у скарзі, що звернулась до Київського державного нотаріального архіву з метою замовити дублікат договору купівлі-продажу квартири виданого ПН КМНО ОСОБА_6 від 08 серпня 2015 року за реєстровим № 2409, у зв`язку з втратою оригіналу зазначеного договору, але у Київського Державному нотаріальному архіві відсутній вказаний оригінал договору, а тому ОСОБА_4 не в змозі отримати дублікат зазначеного договору.

Відповідно до архівної довідки (04.04.2023 р. вих. № 855/01-17 від 31.03.2023р.) Державного нотаріуса ОСОБА_8 Київського державного нотаріального архіву зазначено, що оригінал договору купівлі-продажу квартири, виданого ПН КМНО ОСОБА_6 від 08.08.2015 року за реєстровим № 2409 було вилучено на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва № 755/2913/16-к.

Даний Договір фактично являється право встановлюваним документом, який посвідчує право власності ОСОБА_4 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , власницею якої вона являється, як і стороною зазначеного Договору.

Отже, неможливість ОСОБА_4 отримати дублікат вказаного договору, по суті обмежує її право вільно розпоряджатись майном, оскільки вона в повному обсязі розпоряджатись своїм майном без зазначеного Договору не має змоги, оскільки при здійсненні нотаріальних дій, нотаріуси вимагають оригінали право встановлюваних документів або дублікатів на нерухоме майно.

В частині доводів автора звернення щодо суті скарги, тобто у питанні протиправності дій прокурора, то остання обумовлює їх тим, що, всупереч вимогам Закону України "Про нотаріат" було порушено порядок вилучення оригіналів документів з Державного нотаріального архіву.

Законом існує заборона на вилучення документів, які наданні Нотаріусу на зберігання. При цьому, згідно з ч. 4 ст. 8-1 вказаного закону вилучення (виїмка) реєстрів нотаріальних дій та документів, що передані нотаріусу на зберігання в порядку, передбаченому вказаним законом, а також печатки нотаріуса не допускається. Зазначені реєстри нотаріальних дій, нотаріальні документи чи печатка нотаріуса можуть бути надані суду за мотивованою постановою суду тільки для огляду і повинні бути повернуті судом негайно після огляду.

Виходячи з цього, законодавство містить заборону вилучати (проводити виїмку): 1) реєстрів нотаріальних дій; 2) документів, що передані нотаріусу на зберігання; 3) печатки нотаріуса

До п. 10 Положення про Державний нотаріальний архів (наказ Міністерства юстиції України від 18 травня 2009 року № 870/5, далі Положення), архів відповідно до покладених на нього завдань здійснює такі основні функції, зокрема організовує та здійснює зберігання документів, створює систему облікових документів архіву.

Відповідно до п. 23 Положення вилучення (виїмка) реєстрів для реєстрації нотаріальних дій та документів, що передані на зберігання до архіву, має здійснюватися законодавством. лише випадках та порядку, передбачених законодавством.

Також, ОСОБА_4 вказує, що органи досудового розслідування за процесуальним керівництвом Дніпровської окружної прокуратури, утримують вилучений Договір всупереч ч. 4 ст. 132 та п. 7 ч. 1 ст. 164 КПК України, оскільки за загальним правилом тимчасовий доступ надається для досягнення певної мети, яку сторона кримінального провадження поставила для себе задля встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні за допомогою, у тому числі вилучених речей і оригіналів документів.

Згідно ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

В той же час, поза увагою прокурором Дніпровської окружної прокуратури залишилось положення ч. 4 ст. 132 КПК України, яке передбачає, що ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом. Так, відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, тимчасовий доступ до речей і документів.

Отже, враховуючи те, що строк передбачений п. 7 ч. 1 ст. 164 КПК України є преклюзивним, оскільки після його закінчення дія ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів припиняється, то і у заінтересованої сторони кримінального провадження відсутні правові підстави для фактичного утримання вилучених речей і оригіналів документів, а отже останні повинні бути повернути установі, у якої їх було вилучено, але не вчинили таких дій.

У зв`язку з чим, 22 червня 2023 року ОСОБА_4 було направлено клопотання про повернення оригіналів документів на адресу Дніпровської окружної прокуратури міста Києва засобами поштового зв`язку з проханням повернути оригінал договору купівлі-продажу квартири, виданого ПН КМНО ОСОБА_6 08 серпня 2015 року за реєстровим № 2409 до Київського Державного нотаріального архіву.

13 липня 2023 року ОСОБА_4 отримала на свою поштову адресу постанову про відмову у задоволенні клопотання від 03 липня 2023 року, яка постановлена прокурором Дніпровської окружної прокуратури ОСОБА_9 , у якій було зазначено, що Договір купівлі-продажу квартири виданого ПН КМНО ОСОБА_6 від 08.08.2015 року за реестровим № 2409, визнано речовим доказом та зберігається при матеріалах.

З огляду на зазначене наявні підстави, з числа регламентованих п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, для зобов`язання прокурора вчинити дію, позаяк ця постанова прокурора від 13 липня 2023 року суперечить вказаним у скарзі норма мама КПК та Закону «Про нотаріат».

ІІ. ПОЗИЦІЇ СТОРІН

В судовому засіданні особа, що звернулась зі скаргою ОСОБА_4 та її представник - адвокат ОСОБА_5 скаргу підтримали з наведених у ній передумов.

Прокурор групи прокурорів - прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 не вбачав передумов для задоволення скарги у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, оскільки вказаний договір вилучено на підстави ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ.

ІІІ. КРИМІНАЛЬНЕ ПРОЦЕСУАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО

Кримінальний процесуальний кодекс України

Стаття 303. Рішення, дії чи бездіяльність […], які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження

1. На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі […] дії чи бездіяльність […]:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає […] у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - […] іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування/

Cтаття 307. Рішення слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування

2. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги […] може бути про: 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

ІV. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, а також враховуючи пояснення сторін у справі, слідчий суддя дійшла наступних висновків.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування є складовою судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях.

Положення статті 26 КПК України визначають, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, визначених процесуальним законом, слідчий суддя вирішує у кримінальному провадженні лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено право оскарження бездіяльності слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

У своїй скарзі особа, яка подала прямо посилається при її обґрунтуванні на норми п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, тобто ті, які передбачають можливість оскарження на досудовому провадженні бездіяльності прокурора, у той час, як слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України)

З огляду на наведене з метою здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні дана скарга підлягає розгляду по суті слідчим суддею цього місцевого суду у світлі норм п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, а саме того, чи були дотриманні вимоги КПК України, які ними регламентуються на досудовому провадження суб`єктом оскарження, з урахуванням такого.

Ця правова норма передбачає, що іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Зокрема, під ознаки цієї бездіяльності підпадають дії щодо порушення строку визначеного ст. 220 КПК при розгляді звернень.

У цьому випадку, слідчим суддею установлено, що суб`єкт оскарження клопотання особи, яка подала скаргу розглянув по суті із прийняттям відповідного рішення про відмову у їх задоволенні, з порушенням строків передбачених ст. 220 КПК України, однак підстав для зобов`язання вчинити дію передбачену п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України не має, бо таке звернення усе ж таки, на момент подання цієї скарги та її розгляду слідчим суддею вирішено.

Копію постанови надано особі, яка подала це клопотання.

Питання відповідності самого процесуального рішення вимогам ст. 110 КПК України, у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, навіть, через призму ст. 220 КПК України, проаналізоване бути не може, адже указана норма зазначене питання не регулює, з огляду на положення ч. 2 ст. 303 КПК України.

Отже, про «бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк», що витікає з положень ст. 220 КПК не йдеться.

Щодо питання вилучення майна та його не повернення у строк визначений ч. 1 ст. 100 КПК, то слід зауважити, що ця норма передбачає у собі, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

В цій справі є дійсним випадок визначений ст. 160-166 КПК, позаяк договір вилучений на підставі ухвали про тимчасовий доступ, а тому положення ч. 1 ст. 100 КПК, в цій справі, не відповідають критеріям «бездіяльності, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк».

Щодо питання строку передбаченого п. 7 ч. 1 ст. 164 КПК України, то слідчий суддя враховує, що ця норма регламентує строк дії ухвали, який не може перевищувати двох місяців з дня постановлення ухвали, однак не визначає у собі наслідків його закінчення (не містить певних зобов`язань до дії), а тому не може йтися про «бездіяльності, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк».

Питання дотримання положень Закону «Про нотаріат» при вилученні документів не є тим, котре витікає з положень п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, як наслідок не є віднесеними до повноважень слідчого судді згідно ст. 303 КПК України.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга з даного питання не підлягає задоволенню, оскільки у ході здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, у світлі норм п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, факт порушення прав заявника та вимог КПК України, які цією нормою регламентуються на досудовому провадження суб`єктом оскарження установлений не був.

В той час, як згідно ч. 2 ст. 303 КПК скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 303-307, 309, 310, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України Суд постановив:

відмовити ОСОБА_4 у задоволенні скарги на бездіяльність прокурора у рамках кримінального провадження унесеного до ЄРДР за № 0000160, яка полягає у неповерненні вилучених документів.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Визначити час проголошення повного тексту - 15:00 год. 04 серпня 2023 року.

Слідча суддя ОСОБА_1