Єдиний унікальний номер 333/6787/23
Провадження№1-кс/333/2584/23
УХВАЛА

Іменем України

15 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої СВ відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе Запорізької області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, має середню освіту, не одруженого, на утриманні дітей не має, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

14.08.2023 слідча СВ відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням, яке погоджене прокурором ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 02.07.2023 приблизно о 02 год. 45 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи прямий умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись на парковці розташованої навпроти вокзалу станції «Запоріжжя-1» за адресою: м. Запоріжжя, пл. Привокзальна, 1 запримітив припаркований автомобіль марки «ВАЗ» модель «21011» н.д.з НОМЕР_1 , у кузові сірого кольору, 1980 р.в. він-код ХТА НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 , перебуває у законному користуванні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та з метою заволодіння транспортним засобом, шляхом підбору ключа відчинив водійські двері, проник до салону автомобіля, де за допомогою дротів замка запалювання вказаного автомобіля привів двигун у роботу, після чого, продовжуючи свій злочинний намір, на вказаному транспортному засобі покинув місце вчинення злочину. Тим самим, спричинивши матеріального збитку ОСОБА_8 на суму 15 000 грн.

Таким чином, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.289 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: незаконне заволодіння транспортним засобом.

05 липня 2023 року слідчим слідчого відділення відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області за погодженням прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення,^ передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, в повній мірі підтверджується зібраними в ході досудового розслідування вищевказаними матеріалами кримінального провадження: заявою про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події від 03.07.2023 за адресою: м. Запоріжжя пл. Привокзальна, 1; протоколом огляду місця події від 03.07.2023 за адресою: м. Запоріжжя пр. Соборний,2; постановою про визнання речових доказів; повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину)передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України ОСОБА_5 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду - у зв`язку з тим, що йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі за скоєння тяжкого злочину, з метою ухилення від покарання, а також з те що в Україні діє військовий стан зможе покинути територію Запорізької області на тимчасово не підконтрольну територію України;

незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному ОСОБА_5 відомі анкетні дані свідків, їх адреси проживання та стали відомі повні анкетні дані потерпілого, а також місце мешкання останнього, тому підозрюваному ніщо не заважає шляхом погроз або іншими засобами здійснювати вплив та залякування останніх з метою зміни показів;

вчинити інше кримінальне правопорушення (злочин) або продовжити кримінальне правопорушення (злочин), у якому підозрюється.

Крім того, у підозрюваного ОСОБА_5 відсутні стійкі соціальні зв`язки (офіційно не працевлаштований, не одружений).

У судовому засіданні, слідча ОСОБА_4 у повному обсязі підтримала своє клопотання та послалася на обставини, які у ньому були викладені.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні стверджувала, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти застосування запобіжного заходу тримання під вартою і просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судом було встановлено, що 03.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 289 КК України (кримінальне провадження №0001035).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, встановлено, що надані слідчим докази доводять обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права (ратифікований Українською РСР 19 жовтня 1973 року), утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом, але звільнення може здійснюватися в залежності від надання гарантій явки в суд.

При розгляді клопотань учасників процесу, суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Відповідно до положень п. 39 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року, остаточне 14 січня 2011 року, існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект пункту 3 статті 5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк та тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання під вартою перестає бути обґрунтованим (Vlasov v. Russia), №78146/01, пункт 104, від 12 червня 2008 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про доцільність застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , суд враховує, що він підозрюється у вчиненні не тяжкого злочину.

Стосовно ризиків на які посилається слідча та прокурор, а саме: можливості з боку підозрюваного впливати на потерпілого та свідків сторони обвинувачення, вчиняти інші аналогічні злочини, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя зазначає.

Слідчим суддею встановлено, що ухвало слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 24.07.2023 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Тому вище перелічені ризики слідчим, самі по собі невілюються, оскільки ОСОБА_5 вже перебуває під вартою.

Підсумовуючи наведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволені клопотання процесуальному прокурору про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, оскільки не доведено ризики передбачені ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 179, 202, 205 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчої СВ відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1