печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю особи, яка подала скаргу - адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0007928 від 19.09.2019, -

В С Т А Н О В И В :

21.06.2023 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга скаргою адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0007928 від 19.09.2019.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що в рамках досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженню на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , дебуло вилучено документи.

Проте адвокат вказує, що вилучене майно було вилучене у нього, яке не має відношення до кримінального правопорушення та на яке в подальшому арешт накладено не було, а відтак вилучене майно підлягає поверненню його законному володільцю.

В судовому засіданні особа, яка подала скаргу - адвокат підтримав вимоги та просив задовольнити.

15.06.2023 слідчий подав до суду заперечення, з яких слідує, що мано на поверненні, якого наполягає адвокат не є тимчасово вилученим майном, так як ухвалою про обшук, було надано дозвіл на його вилучення.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність особи, якою подано скаргу та слідчого, при цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 26, 306 КПК України.

Вивчивши скаргу, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

За своїм змістом подана скарга направлена на повернення вилученого майна у ході проведеного обшуку, через призму оскарження бездіяльності прокурора/слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0007928 від 19.09.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 365-2, ст. 356 КК України.

13.07.2023ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на проведення обшуку на проведення обшуку за місцем проживання директора ТОВ «Мегаінвест Сервіс» ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_5 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також відшукання та вилучення таких оригіналів документів та речей:

- договору № GL3N015231 від 21.02.2020 про відступлення права вимоги за кредитним договором №803 від 18.12.2007 та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відомості про що внесено до Державного реєстру Іпотек 21.02.2020 за № 51270203;

- договору № GL3N015205 про відступлення права вимоги за кредитним договором №77 від 04.11.2005 та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відомості про що внесено до Державного реєстру Іпотек 21.02.2020 за № 35613412;

- договору № GL3N015246 від 28.02.2020 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/0398/74/04037 від 17.08.2007 та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відомості про що внесено до Державного реєстру Іпотек;

- договору №1986/К про відступлення права вимоги за кредитним договором К-1611286 від 10.04.2013 та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відомості про що внесено до Державного реєстру Іпотек від 04.02.2020;

- договору №2147/К від 04.02.2020 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 14017 та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відомості про що внесено до Державного реєстру Іпотек 04.02.2020 за № 51969702;

- договору № 2141/К від 04.02.2020 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 85023 та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відомості про що внесено до Державного реєстру Іпотек;

- договору № 2148/К від 04.02.2020 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 56901 та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відомості про що внесено до Державного реєстру Іпотек;

- договору № 2146/К від 04.02.2020 про відступлення права вимоги за кредитним договором № К-5205918 та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відомості про що внесено до Державного реєстру Іпотек;

- договору № 1987/К від 02.10.2020 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 2706/0108/88-009 та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відомості про що внесено до Державного реєстру Іпотек;

- договору № 2144/К від 04.02.2020 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 2706/0907/88-353 та договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, відомості про що внесено до Державного реєстру Іпотек;

- матеріалів кредитної справи щодо кредитного договору № 014/ZB1a85/3/1;

- матеріалів кредитної справи щодо кредитного договору № 85023;

- матеріалів кредитної справи щодо кредитного договору № 56901;

- матеріалів кредитної справи щодо кредитного договору № К-5205918;

- матеріалів кредитної справи щодо кредитного договору № 2706/0108/88-009;

- матеріалів кредитної справи щодо кредитного договору № 2706/0907/88-353;

- матеріалів кредитної справи щодо кредитного договору № 803;

- матеріалів кредитної справи щодо кредитного договору № 77;

- матеріалів кредитної справи щодо кредитного договору № 014/0398/74/04037;

- матеріалів кредитної справи щодо кредитного договору № К-1611286;

- матеріалів кредитної справи щодо кредитного договору № 14017;

- матеріалів кредитної справи щодо кредитного договору № ;

- договорів про відступлення права вимоги за договором іпотеки, договорів купівлі-продажу, кредитних договорів, іпотечних договорів, технічних паспортів на об`єкти нерухомості, звітів про оцінку об`єктів нерухомості, інших документів, які стосуються суті провадження та які мають доказове значення у ньому;

- судових рішень про визнання права власності на нерухоме майно потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , про скасування реєстраційних дій, примусового вселення та/або виселення з житла чи іншого володіння особи;

- матеріалів виконавчих проваджень щодо стягнення заборгованості між ОСОБА_3 , ОСОБА_18 , TOB «Мегаінвест Сервіс» та пов`язаними з реалізацією предметів іпотеки, які належать ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 ;

- листування між ОСОБА_3 , ОСОБА_18 та/або TOB «Мегаінвест Сервіс» з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , та іншими потерпілими особами;

- комп`ютерів, ноутбуків, серверів, планшетів, електронних носіїв інформації (жорстких дисків, флеш-накопичувачів, дисків тощо) виключно якщо в їх пам`яті зберігається листування, проєкти документів та/або копії таких документів, або доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту;

- для підготовки та вчинення кримінального правопорушення та в пам`яті яких міститься листування щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, мобільних терміналів систем зв`язку (мобільні телефони), доступ яких обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту;

- зіпсованих документів, чистих аркушів паперу або бланків документів з відбитками печаток, печаток та штампів вказаного підприємства, кліше з підписами працівників TOB «Мегаінвест Сервіс» та/або ОСОБА_3 , чорнових записів, блокнотів, робочих зошитів, документів з вільними зразками почерку та підписів працівників TOB «Мегаінвест Сервіс», ОСОБА_3 , ОСОБА_18 .

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

На підставі вказаної ухвали слідчого судді 11.08.2023 року по вказаному кримінальному провадженню проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де було вилучено документи.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Враховуючи вказані норми кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене майно, відповідно до протоколу обшуку, на поверненні якого наполягає адвокат, підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.07.2022.

Відтак, вилучене майно, не є тимчасово вилученим майном, а тому не може застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна, під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0007928 від 19.09.2019.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1