Справа № 202/7059/23
Провадження № 1-кп/202/692/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровськ угоду про визнання винуватості, укладену у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 23.03.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Целіноградської області, Казахстану, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-20.09.2010 року Краснолиманським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, встановлено, що 20-21 березня 2023 року, в денний час доби (більш точну дату та час встановити не вдалось), ОСОБА_5 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості за координатами - 49, 02240о Пн, 37,94075о Сх, що розташована на відстані приблизно 100 метрів східніше від розважального закладу «Кафе Молодіжне», що розташоване по вул. Центральна в смт. Зарічне, Лиманської ТГ, Краматорського району, Донецької області, де на землі знайшов 91 одиницю предметів підковообразної форми сірого кольору, візуально схожих на мінометний порох. В цей момент у нього виник умисел на незаконне придбання зазначених вибухових речовин та останній, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір направлений на придбання вибухових речовин, не маючи передбаченого законом дозволу, зазначені 91 одиницю предметів підковообразної форми сірого кольору, візуально схожих на мінометний порох підняв, тобто придбав, та переніс до місця свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому на території домоволодіння, що належить його сусіду, незаконно, не маючи передбаченого законом дозволу, умисно зберігав.

23.03.2023 року, в ході проведення огляду місця події, у період часу з 15:33 по 16:00 на відкритій ділянці місцевості, розташованій поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5 , останній на вимогу слідчого, у присутності понятих, виніс 91 одиницю предметів підковообразної форми сірого кольору, візуально схожих на мінометний порох, які в подальшому було вилучено.

Вилучені у ОСОБА_5 91 одиниця предметів підковообразної форми сірого кольору, візуально схожих на мінометний порох є додатковими (перемінними) зарядами 120 міліметрових мінометних мін «BGR M/50», виготовленими з пресованого бездимного пороху, які належать до метальних вибухових речовин та придатні для здійснення вибуху при знаходженні в замкнутому просторі.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України незаконне придбання та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

12.04.2023 під час досудового розслідування між прокурором Лиманського відділу Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що він у момент виявлення ним вказаних в обвинувальному акті предметів достеменно не знав про те, чи вони є вибуховими речовинами, а саме мінометним порохом, оскільки строкову військову службу не проходив й, відповідно, не мав необхідних знань, або навичок задля беззаперечного висновку для себе про те, що вони є вибуховими речовинами. Разом з тим просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні зазначила, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Заслухавши пояснення обвинуваченого та захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про примирення, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів;

2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами;

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

За вимогами ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Згідно із вимогами ч. 7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Дані вимоги кримінального процесуального закону не дотримані, оскільки зміст угоди про визнання винуватості від 12.04.2023 не відповідає вимогам ст. 474 КПК України виходячи з наступного.

Так, формулювання обвинувачення ОСОБА_5 не відповідає правовій кваліфікації його дій, викладеній в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, що не дає змоги зрозуміти характер обвинувачення, оскільки згідно змісту обвинувального акту та угоди про визнання винуватості встановлено, що ОСОБА_5 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості за координатами - 49, 02240о Пн, 37,94075о Сх, що розташована на відстані приблизно 100 метрів східніше від розважального закладу «Кафе Молодіжне», що розташоване по вул. Центральна в смт. Зарічне, Лиманської ТГ, Краматорського району, Донецької області, де на землі знайшов 91 одиницю предметів підковообразної форми сірого кольору, візуально схожих на мінометний порох. В цей момент у нього виник умисел на незаконне придбання зазначених вибухових речовин та останній, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір направлений на придбання вибухових речовин, не маючи передбаченого законом дозволу, зазначені 91 одиницю предметів підковообразної форми сірого кольору, візуально схожих на мінометний порох підняв, тобто придбав, та переніс до місця свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому на території домоволодіння, що належить його сусіду, незаконно, не маючи передбаченого законом дозволу, умисно зберігав.

Слід зазначити, що склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України характеризується наявністю умислу винного на придбання, зберігання вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, тобто задля висновку про те, що особа мала умисел на вчинення вказаних противоправних дій необхідно доведення тієї обставини, що вона розуміла, що вказані предмети є саме вибуховими речовинами й мала усвідомлене бажання їх придбати та зберігати.

При цьому судом з`ясовано, чи обвинувачений цілком розуміє зміст обвинувачення та права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди.

Однак на запитання суду щодо визнання своє вини у вчиненому злочині обвинувачений пояснив, що він внаслідок своєї необізнаності достеменно не знав про природу вказаних предметів, що узгоджується з його поясненнями щодо того, що він не проходив військову службу та не має відповідних знань, що на думку суду не свідчить про беззастережне визнання ним вини у вчиненому злочині.

Відповідно у суду існують обґрунтовані сумніви щодо наявності у ОСОБА_5 умислу на придбання, зберігання саме вибухових речовин, зокрема, мінометного пороху.

Таким чином, під час судового засідання судом у відповідності до вимог ч. 4 ст. 474 КПК України не встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі розуміє обсяг та характер висунутого обвинувачення, а також обставини та факти вчиненого кримінального правопорушення.

Висновок суду про очевидну неконкретизованість обвинувачення ґрунтується на системному аналізі тексту обвинувального акту і зважаючи на його очевидні ознаки існуючого протиріччя між викладеним у обвинувальному акті формулюванням обвинувачення, зокрема того, що ОСОБА_5 мав умисел на незаконне придбання та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу в розумінні диспозиції ч. 1 ст. 263 КК України.

Суд зазначає, що захищатися від неконкретного обвинувачення, а тим більше визнавати себе винним в цьому, неможливо, оскільки цим порушується право на захист особи.

З огляду на викладене, при укладенні угоди про визнання винуватості від 12.04.2023 року в повній мірі не враховано об`єктивні обставини вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, умови угоди суперечать вимогам кримінального Закону.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості від 12.04.2023, укладеної між прокурором Лиманського відділу Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 23.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Аналізуючи положення абз. 2 ч.7 ст.474 КПК України в разі відмови суду в затверджені угоди про визнання винуватості досудове розслідування або судове провадження (в залежності від того, на якій стадії укладено угоду) продовжуються в загальному порядку.

Вчинення судом таких дій підтверджуються положеннями п.1 ч.3 ст.314 КПК України, згідно з якими у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 КПК України.

Таким чином, зазначена норма п.1 ч.3 ст.314 КПК України передбачає реалізацію положень абз.2 ч.7 ст.474 КПК України під час підготовчого судового засідання в разі відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, досягнутої (укладеної) під час досудового розслідування, та вчинення певних дій судом - повернення кримінального провадження прокурору саме для продовження досудового розслідування.

Тобто, в разі відмови у затвердженні угоди за передбачених ч.7 ст.474 КПК України підстав суд повертає кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, саме для його продовження у порядку, передбаченому розділом ІІІ КПК України, або продовжує судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду укладено саме під час здійснення судового провадження.

Даний висновок повністю узгоджується із усталеної судовою практикою у справах Луганського апеляційного суду № 431/1317/19 (провадження № 11-кп/810/318/19), київського апеляційного суду № 368/94/18 (провадження № 11-кп/824/2486/2019), Апеляційної палати вищого Антикорупційного суду № 991/1287/20 (провадження №11-кп/991/27/20), а також Інформаційного листа ВССУ від 15.11.2012 « Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод», відповідно до яких «за наслідками розгляду угоди в судовому засідання (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, суд повинен прийняти одне із таких рішень: а)затвердити угоду про визнання винуватості …або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження; або призначити судовий розгляд для проведення для проведення судового розгляду в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження…. Ухвала про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості оскарженню не підлягає».

Таким чином при ухваленні рішення про відмову у затвердженні угоди про визнання винуватості, яка була досягнута під час досудового розслідування, суд зобов`язаний повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст.314, 372, 376, 468, 469, 472, п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, яка була укладена 12.04.2023 між прокурором Лиманського відділу Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 23.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені 23.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - повернути прокуророві Лиманського відділу Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1