Справа № 478/919/23 Провадження № 1-кп/478/84/2023
В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и
16 серпня 2023 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України,
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
Влітку 2022 року ОСОБА_4 перебуваючи на території власного домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , в порушення вимог Закону України «Про обіг наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів і прекурсорів» з кущів дикорослої коноплі, які виявив на території свого домоволодіння, обірвав з них листя та гілки, приніс до клітки для кролів, де розклав на висихання і зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб, - канабіс, вагою 25,669 г (в перерахунку на висушену речовину) для власних потреб без мети збуту, який було виявлено та вилучено працівниками поліції 24.05.2023 року під час проведення санкціонованого обшуку території домоволодіння.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Крім того, на початку липня 2022 року ОСОБА_4 перебуваючи в лісосмузі, розташованої за межами с. Олександрівка Баштанського району Миколаївської області, знайшов металеву банку від кави, наповнену одноосновним нітроцелюлозним (бездимним) порохом, та в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, діючи умисно привласнив знайдену вибухову речовину-одноосновний нітроцелюлозний (бездимний) порох, вагою 147,9 г, яку переніс до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , і поклав на зберігання в приміщенні літньої кухні без передбаченого законом дозволу.
Під час проведення санкціонованого обшуку домоволодіння за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 , що мало місце 24.05.2023 року, працівниками поліції в присутності понятих було виявлено та вилучено металеву баночку з-під кави, в якій знаходилася вибухова речовина - одноосновний нітроцелюлозний (бездимний) порох, вагою 147,9 г.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.1 ст.263 КК України як придбання та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Виходячи із змісту даної угоди, підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України.
Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч.1 ст.309 КК України у виді арешту строком 6 місяців. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі. Згідно положень ст.75 КК України, вважають за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку від 1 до 3 років.
Відповідно до ч.3 ст.75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Згідно до ч.2, ч.4, ч.5 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
У судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину та підтвердив обставини вчинення злочинних дій, викладені в обвинувальному акті. Цілком розуміє свої права, визначені в п.п.1-4 ч.5 ст.474 КПК України, характер обвинувачення, вид узгодженого покарання та усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України.
На підставі пояснень обвинуваченого суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам КПК України та відсутність підстав для відмови в затвердженні укладеної угоди, викладених в ч.7 ст.474 КПК України.
При призначенні покарання, суд згідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно із ст.12 КК України обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено кримінальний проступок та тяжкий злочин.
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене сторонами покарання цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчиненого злочину.
Враховуючи особу ОСОБА_4 , який не вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у лікаря нарколога перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю (F 10.30), посередньо характеризується за місцем проживання, наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, правову позицію прокурора щодо призначення покарання із звільненням засудженого від його відбування з випробуванням, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства. Отже, в порядку передбаченому ст.75 КК України ОСОБА_4 доцільно звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на нього відповідних обов`язків передбачених ст.76 КК України, необхідних і достатніх для його виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України, з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази по даному провадженню підлягають знищенню згідно п.3 ч.9 ст.100 КПК України.
Відповідно до вимог ст.124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 належить стягнути на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1912 грн., пов`язані із залученням експерта
Керуючись ст.ст. 314, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України і призначити йому покарання:
-за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
-за ч.1 ст.309 КК України у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.
Згідно до вимог ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі положень ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п.1 і п.2 ч.1 ст.76 КК України, що на нього покладаються, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Міра запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 не обиралася.
Речові докази: особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, вагою 25,669 г (в перерахунку на висушену речовину), вибухову речовину - одноосновний нітроцелюлозний (бездимний) порох, вагою 147,9 г., які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СПД №1 ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, - знищити.
Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1912 (одну тисячу дев`ятсот дванадцять ) гривень, пов`язані із залученням експерта.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1