Справа638/216/23
Провадження № 1-кп/638/965/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого- ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000156 від 15 березня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород, Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військослужбовець, військове звання солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України

ВСТАНОВИВ:

Наказом начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба №1080 від 18.08.2020 ОСОБА_10 зараховано до списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду курсант та присвоєно військове звання солдат.

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» зобов?язують солдата ОСОБА_10 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року N° 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, солдат ОСОБА_10 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов?язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов?язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов?язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов?язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або із служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби: поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов?язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов?язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов?язків, зобов?язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв?язку зі військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року, строком на 30діб.

Указом Президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 квітня 2022 року, строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 2 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 03 хвилин 12 листопада 2022 року сроком на 90 діб.

Однак, солдат ОСОБА_10 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

Солдат ОСОБА_10 будучи військовослужбовцем за контрактом, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1,2,24 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11,16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст. 4 Дисциплинарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551- -ХІV, які зобов`язуються його свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати сувіренінет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов?язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Так, солдат ОСОБА_10 будучи військовослужбовцем за контрактом, перебуваючи на посаді курсанта 223 навчальної групи 2 курсу інженерно-авіаційного факультету Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, 25 лютого 2022 року під час проходження військової служби вирішив стати на злочинний шлях,та діючи умисно, без дозволу командування та поважних причин, в умовах воєнного стану незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій умисел, солдат ОСОБА_10 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою самовільного залишення місця служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, діючи в умовах воєнного стану в невстановлений час, але не пізніше 19 години 25 лютого 2022 року самовільно залишив місце несення служби Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, за адресою: м. Харків, вулиця Клочківська, 228 та проводив час на власний розсуд, не пов?язуючи його з виконанням обов?язків військової служби.

26.02.2022 наказом Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба № 49 був виключений з усіх видів забезпечення зазначеної військової частини.

19.08.2022 згідно наказу № 227 від 19.08.2022 солдату ОСОБА_10 , у зв?язку із самовільним залишенням місця служби, призупинено військову службу у Збройних Силах України, дію контракту про прохолження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого навчального закладу, вислуги років для призначення пенсії, вислуги у військовому званні та виключено із списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба та не враховувати до чисельності Збройних Сил України 3 15.03.2022.

Відповідно до ч.1 статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів відповідно до ч.2 ст. 84 КПК України.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення за вчинення кримінального правопорушення- злочину, передбаченого за ч.4 ст. 408 КК України, тобто дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилення від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_10 надав наступні свідчення.

Під час вступу до Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба він мріяв стати військовим льотчиком. 18.08.2020 року був зарахований до списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба льотного факультету за спеціальністю «Військове управління» спеціалізацією «Льотна експлуатація та бойове застосування вертольотів » призначено на посаду курсант та присвоєно військове звання солдат. У 2021 році був переведений на спеціальність «Авіаційний транспорт», спеціалізація « Авіаційне озброєння» інженерно-авіаційного факультету університету.

Після того, як почалися активні бойові дії у м. Харкові 24.02.2022 року, він не розумів, що відбувається і як необхідно діяти. Він дуже побоювався за своє життя, життя своєї сестри 2009 року народження, яка залишилася сама у м. Миргороді і бабусю, яка потребувала його догляду. Батько ОСОБА_11 є інвалідом 2 групи, учасником АТО, був призваний на військову службу до Збройних Сил України 18.03.2022 року, але фактично прийняв безпосередню участь в бойових діях, як доброволець з 26.02.2022 року.

Враховуючи вищезазначені сімейні обставини він 25.02.2022 року вирушив до м. Миргорода Полтавської області без отримання відповідних дозволів - командирів та начальників Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба залишивши місця служби де і знаходиться на теперішній час, продовжуючи здійснювати догляд за своєю неповнолітньою сестрою та бабусею похилого віку. 25.07.2023 року він встав на облік в управління соціального захисту населення Миргородської міської ради і одержує компенсацію за надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі в розмірі ОСОБА_12 1956 року народження інваліда 2 групи. 15 грудня 2022 року він самостійно прибув до другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідування та надав пояснення щодо його відсутності за місцем служби ( навчання) у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба з 25.02.2022 року.

Просив строго не карати, та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Крім того, під час судового розгляду заставодавцем ОСОБА_13 подано клопотання про перерахування застави у сумі 198480,00 грн. яка була внесена за його сина ОСОБА_10 відповідно до ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 642/1934/22 на спеціальний рахунок НБУ для Збройних Сил України зважаючи на ситуацію в Державі, особисту громадську позицію, бажанням допомогти у фінансуванні ЗСУ, яке було підтримане обвинуваченим.

Незважаючи на те, що обвинувачений вину свою визнав, його винуватість підтверджується дослідженням в судовому засіданні доказами, а саме:

-даними витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000156 від 15.03.2022 року;

-даними витягу із наказу начальника Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба ( по стройовій частині) від 04.03.2021 № 49;

-даними наказу Начальника Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба ( з адміністративно-господарської діяльності) від 05.03.2022 № 291;

-даними акту службового розслідування заступника начальника інженерно-авіаційного факультету з морально-психологічного забезпечення підполковника ОСОБА_14 від 04.05.2022 року;

-даними службової характеристики ОСОБА_10 ;

-даними наказу Начальника Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба ( з основної діяльності) від 04.05.2022 № 212;

-даними медичної характеристики на солдата ОСОБА_10 від 16.11.2022;

-даними витягу із наказу Начальника Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба ( по стройовій частині ) від 26.02.2022 № 49 ;

-даними витягу із наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ( по стройовій частині ) від 19.08.2022 № 227;

-даними контракту про проходження військової служби ( навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти від 18.08.2020 року між ОСОБА_10 та начальником Харківського національного університету Повітряних Сил генерал-майора ОСОБА_15 ;

-даними наказу Начальника Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба ( з адміністративно-господарської діяльності) від 17.09.2021 № 1487;

-даними медичної характеристики на солдата ОСОБА_10 курсанта 233 навчальної групи інженерно-авіаційного факультету ХНУПС, у ЗС України з 2020 року від 19.12.2022 ;

-даними картки вивчення автобіографічних даних солдата призваний після навчального закладу ( за контрактом, строкової служби, призваний після навчального закладу ) ОСОБА_10 ;

-даними службової характеристики на солдата ОСОБА_10 курсанта 223 навчальної групи інженерно-авіаційного факультету Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба від 16.12.2022 ;

-даними військового квитка серія НОМЕР_1 від 03.10.2020 ;

-даними довідки КНП «Миргородська лікарня інтенсивного лікування » Миргородської міської ради від 21.11.2022 року № 01-13/2863 відповідно до якої гр. ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 25.02.22 по 21.11.2022 року за медичною допомогою не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебував.

-Показами свідків сторони обвинувачення та сторони захисту.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_16 начальник навчального курсу інженерно-авіаційного факультету ІНФОРМАЦІЯ_2 надав наступні свідчення.

З 15.09.2021 він перебуває на посаді начальник навчального курсу інженерно-авіаційного факультету. До його повноваження входить контроль особового складу, вивчення морально-ділових якостей особового складу збереження життя та здоров`я особового складу, перевірка наявності зброї та боєприпасів. Він є безпосереднім керівником курсанта ОСОБА_10 .

Після початку збройної агресії рф проти держави України, 24.02.2022 року всьому особовому складу який був йому підпорядкований доведено, що діє військовий стан та відповідно до службових обов`язків потрібно готуватися до збройної відсічі країни агресора, шляхом збройного захисту. Весь особовий склад отримав зброю та БК після.

24.02.2022 року всьому складу навчальної групи, в тому числі і ОСОБА_10 була поставлена задача по охороні та обороні визначених ділянок на території військового містечка № НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

24.02.2022 року на його особистий номер телефону зателефонувала жінка, яка представилась бабусею солдата ОСОБА_10 з проханням відпустити ОСОБА_10 додому, на що їй було відмовлено. Десь приблизно 26.02.2022 року знову зателефонувала ця жінка, яка вже повідомила про те, що ОСОБА_10 знаходиться вже вдома. Він попередив бабусю, що за самовільне залишення військової частини передбачена кримінальна відповідальність. ОСОБА_10 не скаржився на умови проходження служби, дозволу на залишення останнім військової частини не надавався, будь яких поважних причин ОСОБА_10 не наводив, на стан здоров`я останній не скаржився.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_17 , курсовий офіцер навчального курсу інженерно-авіаційного факультету ІНФОРМАЦІЯ_2 надав наступні свідчення.

25.02.2022 року він ніс службу на КПП військового містечка. У вечері майор ОСОБА_16 повідомив його про те, що солдат ОСОБА_10 відсутній на території університету. Пошукові заходи результату не дали. ОСОБА_10 не скаржився на умови проходження служби, дозволу на залишення останнім військової частини не надавався, будь яких поважних причин ОСОБА_10 не наводив.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_18 офіцер юридичної служби ІНФОРМАЦІЯ_2 надав наступні свідчення.

25.02.2022 року о 19 год 00 хв під час шикування особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено відсутність солдата ОСОБА_10 . Зброя була залишена ним в розташуванні підрозділу.

Жодної інформації щодо скарг курсанта ОСОБА_10 на умови проходження служби не надходил о. Дозволу на залишення останнім військової частини не надавалось. Поважні причини для самовільного залишення військової частини були відсутні.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_19 начальник медичної служби Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба надала наступні свідчення.

Солдат ОСОБА_10 пройшов ВЛК при вступі у вуз та був визнаний придатним до навчання на посаді курсанту у військовому званні солдата. Скарг на стан здоров`я не надходило. Жодної інформації щодо скарг курсанта ОСОБА_10 на умови проходження служби їй не надходило.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_20 заступник начальника Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба з морально-психологічного забезпечення надав наступні свідчення.

З ранку 26.02.2022 року йому доповів заступник начальника факультету з НПЗ підполковник ОСОБА_21 щодо відсутності курсанта ОСОБА_10 за місцем проходження військової служби. Пізніше було складено доповідь, яка в подальшому направлена на адресу штабу та Харківського ЗВВСУ. Дозволу на залишення останнім військової частини не надавалось.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_22 який є сусідом за місцем проживання обвинуваченого надав наступні свідчення.

У березні йому стало відомо, що його сусід ОСОБА_23 , який є батьком ОСОБА_24 , був призваний на військову службу до Збройних Сил України. ОСОБА_24 десь з кінця лютого 2022 року та по теперішній час мешкає по сусідству з сестрою.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_25 , який є головою ОСББ за адресою: АДРЕСА_1 надав наступні свідчення.

Десь з кінця лютого 2022 року або з початку березня 2022 року, він не пам`ятає точну дату, почав бачити ОСОБА_26 з його сестрою за місцем мешкання, а саме АДРЕСА_1 . Десь чув, що їх батько був призваний на військову службу до Збройних Сил України.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_27 , яка є знайомою родини ОСОБА_10 надала наступні свідчення.

ОСОБА_23 є вдівцем, самостійно виховує свої дітей. З самого початку введення воєнного стану, ОСОБА_23 був призваний на військову службу до Збройних Сил України. ОСОБА_24 повернувся до дому наприкінці лютого 2022 року та взяв відповідальність за сестру на себе. Пізніше вона дізналась про те, що ОСОБА_24 самовільно залишив місце навчання, а саме Харківський національний університет повітряних сил імені Івана Кожедуба

Допитаний у якості свідка ОСОБА_28 , який є сусідом за місцем проживання обвинуваченого, надав наступні свідчення.

У березні йому стало відомо, що його сусід ОСОБА_23 , який є батьком ОСОБА_24 , був призваний на військову службу до Збройних Сил України. ОСОБА_24 після 24 лютого 2022 року та по теперішній час мешкає по сусідству з сестрою.

Допитана у якості свідка ОСОБА_29 , яка є сусідкою за місцем проживання обвинуваченого, надала наступні свідчення.

У березні їй стало відомо, що її сусід ОСОБА_23 , який є батьком ОСОБА_24 , був призваний на військову службу до Збройних Сил України. ОСОБА_24 після 24 лютого 2022 року та по теперішній час мешкає по сусідству з сестрою. Батько самостійно виховує дітей, оскільки його жінка померла десь у 2015 році.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_12 , яка є рідною бабусею надала наступні свідчення.

Її онук ОСОБА_10 зателефонував їй 24.02.2022 року та повідомив про те, що в місті Харкові, в тому числі у Харківському національному університеті повітряних сил імені Івана Кожедуба, де він навчається на другому курсі, відбувається, у зв`язку з подіями в країні, паніка. Він був дуже схвильований та наляканий, розгублений. Повідомив їй про те, що його не відпускають. Вона йому порадила їхати додому, оскільки вдома самостійно залишилась його неповнолітня сестра, а батько пішов служити до лав ЗСУ. 25.02.22 року їй знову зателефонував її онук та повідомив про те, що він вже в дорозі додому. Вона передзвонила ОСОБА_30 і повідомила, що ОСОБА_24 їде додому. Весь цей час, а саме з 25.02.22 він знаходився вдома за адресою АДРЕСА_1 , доглядає свою сестру, оскільки батько пішов служити, а мама померла в 2015 році. Крім цього, він допомагає їй, оскільки вона жінка похилого віку, хвора та потребує стороннього догляду.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого ОСОБА_10 .

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

При цьому суд враховує положення ч.3 ст. 26 КПК України, відповідно до якої суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Так, судовий розгляд проводився лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею ( ч.3 ст. 337 КПК України).

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 4ст. 408 КК України, тобто, дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилення від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Підстав для перекваліфікації злочину з ч.4 ст. 408 КК України на ст. 407 КК України судом не встановлено виходячи з наступного.

Об`єктом злочину, передбаченого ст. 408 КК України, є порядок проходження військової служби.

З об`єктивної сторони дезертирство полягає у діях або бездіяльності, які мають дві відповідні форми: 1) самовільне залишення військової частини або місця служби; 2) нез`явлення на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу. У першій формі дезертирство є закінченим злочином з моменту, коли суб`єкт фактично залишив розташування військової частини (місця служби), а у другій коли він не з`явився в частину (до місця служби) в установлений строк.

Фактичний термін відсутності військовослужбовця в місці служби при дезертирстві не може перевищувати навіть і однієї доби, але це має значення лише для призначення покарання.

Від злочину, передбаченого ст. 407 КК України, злочин, передбачений ст. 408 КК України, відрізняється в основному за своєю суб`єктивною стороною. Обов`язковою ознакою дезертирства є мета: військовослужбовець має намір ухилятися від військової служби протягом не трьох діб, місяця, двох місяців тощо, тобто не тимчасово, а ухилитися від військової служби взагалі, назавжди. При цьому військовослужбовець може заявляти про свій намір ухилитися від військової служби взагалі або ухилятися від неї протягом невизначеного часу (наприклад, доки його не затримають).

Для наявності складу дезертирства не має значення, в який момент у особи виник намір ухилитися від служби безпосередньо в момент самовільного залишення частини або вже в період незаконного перебування за її межами. Коли військовослужбовець після самовільного залишення частини приймає рішення ухилитися від військової служби, його дії слід кваліфікувати як дезертирство, оскільки будь-яке за способом самовільне залишення частини може виступати і способом дезертирства, а отже, поглинається останнім і не утворює множинності злочинів.

Кваліфікуючими ознаками дезертирства є вчинення його із зброєю або за попередньою змовою групою осіб; вчинення в умовах особливого періоду, крім воєнного стану; вчинення в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.

Судом встановлено, що об`єктивною стороною дезертирства в діях обвинуваченого має форма самовільне залишення місця служби в умовах воєнного стану, суб`єктивною стороною вчинено з прямим умислом з метою ухилення від військової служби, невжиття жодних заходів до повернення до місця служби, а тому доводи захисника ОСОБА_9 про відсутність в діях засудженого складу інкримінованого кримінального правопорушення, чи невірного відмежування від подібного складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України, є безпідставними.

Посилання сторони захисту на бездіяльність керівництва ІНФОРМАЦІЯ_2 та правоохоронні органів щодо розшуку ОСОБА_10 , який не знав є не спраможніми, оскільки останній самовільного залишення місця служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, діючи в умовах воєнного стану та не вчиняв жодних заходів щодо повернення до місця служби. Матеріали службового розслідування були направлені до слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань та внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миргорода Полтавської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 26.02.2022 наказом Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба №49 був виключений з усіх видів забезпечення зазначеної військової частини. 19.08.2022 згідно наказу № 227 від 19.08.2022 солдату ОСОБА_10 , у зв?язку із самовільним залишенням місця служби, призупинено військову службу у Збройних Силах України, дію контракту про прохолження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого навчального закладу, вислуги років для призначення пенсії, вислуги у військовому званні та виключено із списків особового складу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба та не враховувати до чисельності Збройних Сил України з 15.03.2022. Є сином учасника АТО, має батька інваліда 2 групи, який був призваний на військову службу до Збройних Сил України 18.03.2022 року, але фактично прийняв безпосередню участь в бойових діях, як доброволець з 26.02.2022 року. 25.07.2023 року обвинувачений встав на облік в управління соціального захисту населення Миргородської міської ради і одержує компенсацію за надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі в розмірі ОСОБА_12 1956 року народження інваліда 2 групи. 15 грудня 2022 року він самостійно прибув до другого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідування та надав пояснення щодо його відсутності за місцем служби (навчання) у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба з 25.02.2022 року. На обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, за місцем служби, навчання характеризується добре.

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні обвинуваченого до вчиненого злочину, готовності нести кримінальну відповідальність, його молодий вік , який на час вчинення злочину був у віці 19 років, з`явлення із зізнанням, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин. Крім того, суд вважає за необхідним визнати обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, це звернення до суду заставодавця за згодою обвинуваченого з заявою про добровільне розпорядження коштам в розмірі 198480,00 грн., які внесені його батьком як заставу під час досудового розслідування, які виявили бажання перерахувати ці кошти на підтримку ЗСУ. ( Постанова Верховного суду від 19.07.2023 року по справі № 442/2407/22.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення- особливо тяжкий злочин.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений кримінального правопорушення лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальній правопорушень.

Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Враховуючи вищенаведене, тяжкість та суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому: щире каяття, яке виразилось у критичному відношенні обвинуваченого до вчиненого злочину, готовності нести кримінальну відповідальність, його молодий вік , який на час вчинення злочину був у віці 19 років, з`явлення із зізнанням, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин. Крім того, суд вважає за необхідним визнати обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, це звернення до суду заставодавця за згодою обвинуваченого з заявою про добровільне розпорядження коштам в розмірі 198480,00 грн., які внесені його батьком як заставу під час досудового розслідування, які виявили бажання перерахувати ці кошти на підтримку ЗСУ. ( Постанова Верховного суду від 19.07.2023 року по справі № 442/2407/22), відсутність обставин, що обтяжує покарання обвинуваченому, особу обвинуваченого, думку сторони обвинувачення в частині призначення покарання, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання, з урахування декілька пом`якшуючих обставин на переконання суду, пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а тому у відповідності до положень ч.1 ст.69 КК вони дають суду законні підстави для можливості призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.408 КК України у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, відповідно до положень ч.1 ст.69 КК на підставі та умовах, визначених у цій статті суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу.

Суд відзначає, що редакція ст.69 КК станом на день постановлення даного рішення суду виключає можливість її застосування при призначенні покарання за ст.408 КК. Проте даний злочин ОСОБА_10 вчинено 25.02.2022 року до внесення відповідних змін до ст.69 КК в січні 2023 року. Тому з огляду на положення ст.5 КК призначення обвинуваченому покарання у цій справі із застосуванням ст.69 КК узгоджується з нормами кримінального закону.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередженням вчинення нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Підстав для рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням судом не встановлено. Обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби. Відповідно до ст.ст.17, 65 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються за Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави. Захист Вітчизни, її суверенітету і територіальної цілісності є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України.

Згідно зі ст.ст.2, 3, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає в професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій; поважати честь і гідність кожної людини; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання.

Проте обвинувачений ОСОБА_10 в умовах введеного в державі воєнного стану за наявності прямої загрози національній безпеці держави, коли від військовослужбовців особливо вимагається бути високо дисциплінованим та мати високу моральну та патріотичну свідомість, вчинив дезертирство. Тим самим обвинувачений незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності та обов`язки військової служби не виконував. Між тим, такі обставини прямо впливають на боєздатність військових підрозділів та спроможність підрозділу виконувати бойові завдання.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням і поклавши на нього, в тому числі, і обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем свого проживання, тим самим зробить можливим реалізувати обвинуваченому його мету вчинення злочину - ухилитись в подальшому від виконання ним свого конституційного обов`язку по захисту Вітчизни та продемонструє іншим особам, що в теперішній час здійснюють захист державного суверенітету і територіальної цілісності України, можливість і спосіб ухилення від виконання такого свого обов`язку, що в умовах воєнного стану становить особливу суспільну небезпеку.

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Відповідно до ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.7 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 №15 (в актуальній редакції), кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України. Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку (п. 8 Порядку).

Разом з тим, Національний банк України 24.02.2022 ухвалив рішення відкрити спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України.

Водночас, заставодавець, обвинувачений та його захисники, просили перерахувати заставу, а саме грошові кошти у сумі 198480,00 грн на спеціальний рахунок НБУ для Збройних Сил України зважаючи на ситуацію в Державі, особисту громадську позицію, бажанням допомогти у фінансуванні ЗСУ, яке було підтримане обвинуваченим.

В умовах воєнного стану, збройної агресії та проведення бойових дій на території України, необхідності забезпечення наповнення державного бюджету України перерахування заставодавцем ОСОБА_11 суми застави у розмірі 198 480,00 грн. на потреби ЗСУ, що забезпечить досягнення завдань Кримінального Кодексу України, які полягають у забезпечення прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, у зв`язку з чим дане клопотання підлягає задоволенню.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_10 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20.12.2022 року по 21.12.2022 року відповідно до ч.5 ст. 72 КК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.26,182, 366-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення- злочину передбаченого ч.4 ст. 408 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 ( трьох ) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту фактичного його затримання в даному кримінальному провадженні після вступу вироку в законну силу.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк покарання за цим вироком зарахувати строк попереднього ув`язнення із 20.12.2022 року по 21.12.2022 року із розрахунку 1 ( один) день попереднього ув`язнення за 1 ( один) день позбавлення волі.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк виконання обов`язків визначених ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20.12.2022 року до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід заставу - а саме, грошові кошти в сумі 198480,00 грн., які внесені на депозитний рахунок територіального управління з призначенням платежу: Внесення застави за ОСОБА_10 на підставі ухвали від 20.12.2022 року , платник - ОСОБА_11 звернути в дохід держави, шляхом перерахування Національному банку України ( МФО 300001, Рахунок № UA 0992708, Код , Отримувач: Національний банк України, Призначення платежу: допомога ЗСУ ) .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченими - в той же строк з моменту вручення йому копії цього вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1