ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/3925/22

Провадження № 1-кс/210/1032/23

"04" травня 2023 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі:

заявника ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву підозрюваного ОСОБА_3 , про відвід слідчого судді ОСОБА_6 під час розгляду клопотання про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню відносно підозрюваного ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд судді надійшла заява підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 під час розгляду клопотання про продовження строків тримання під вартою відносно (зокрема) даного підозрюваного.

В обґрунтування клопотання підозрюваний ОСОБА_3 пояснив, що, на його думку, суддя ОСОБА_6 має упереджене ставлення до нього, оскільки раніше у даному провадженні двічі під час раніше проведених судових засідань з інших питань грубо порушувала вимоги КПК України, не спонукала прокурора виправляти свої помилки у процесуальних документах, що, на його думку, свідчить про те, що правосуддя нею відправляється неналежним чином.

В судовому засіданні захисник (адвокат) підозрюваного ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні, заяву про відвід підтримав, надав пояснення по її суті.

Зокрема, пояснив, що, на його думку, правовою підставою заявлення відводу є «інші обставини, які викликають сумніви в неупередженості судді», а саме - явне порушення вимог підслідності і підсудності даного кримінального провадження, оскільки усе розслідування фактично ведеться у м.Дніпро прокурором ОСОБА_7 , усі процесуальні документи складаються ним, а слідчого з відділення поліції у Металургійному районі м. Кривого Рогу вони жодного разу не бачили взагалі і тому вважають, що має місце штучне маніпулювання підсудністю справи.

Крім того, при обранні раніше у відношенні даного підозрюваного запобіжного заходу, який зараз слідство хоче продовжити, ним було надано судді значний обсяг доказів щодо наявності у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, наявності на утриманні дітей, наявності майна, активної суспільної діяльності, тощо. Однак суддя. видалившись в нарадчу кімнату, виготовила повний текст рішення за дуже короткий час та у ньому взагалі не згадала жоден з наведених ним аргументів, що, на його думку, свідчить про те, що рішення судом було виготовлено наперед.

Такий самий випадок був і при продовженні строків досудового розслідування.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував.

Суддя, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши заяву підозрюваного ОСОБА_3 про відвід, викладену в журналі судового засідання, доходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про відвід з наступних підстав:

Відповідно до п.4 ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч.5 ст.80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Таким чином, з аналізу вказаних вимог Закону вбачається, що заява про відвід може бути задоволена виключно у тому випадку, коли у заяві вмотивовано, тобто обґрунтовано, з наданням відповідних підстав чи доказів, заявлено про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Разом з тим, з аналізу матеріалів, що були надані суду, та з пояснень, отриманих в ході розгляду заяви про відвід, вбачається, що фактичною причиною заявлення відводу є незгода заявника з тими чи іншими процесуальними діями/рішеннями судді при розгляді інших клопотань, які вже розглядалися даною суддею.

При цьому, суд зазначає, що питання про законність чи незаконність тих чи інших дій чи рішень, на які посилається заявник і які вважає прийнятими стосовно нього з порушенням вимог Закону, судом не вирішується, оскільки дане питання не входить до компетенції як судді, що розглядає питання про відвід, так і судді районного суду - взагалі, а належать до компетенції судів апеляційної та касаційної інстанцій (за наявності до того передбачених законом відповідних підстав).

Таким чином, фактично, предметом розгляду даної скарги є вирішення питання про те, чи є раніше вчинені (або не вчинені) процесуальні дії, з якими не згодна особа, що подала заяву про відвід, свідченням упередженості даного судді (суду).

Вирішуючи вказане питання, суд зазначає, що трактування поняття « інших обставин, які викликають сумнів у його (судді, слідчого судді - прим.) неупередженості» згідно п.4 ч.1 ст.75 КПК України, у КПК України відсутнє.

За таких обставин, суд доходить до висновку про те, що питання чи є раніше винесені у даному провадженні суддею (слідчим суддею) рішення чи вчинені (або не вчинені) процесуальні дії свідченням упередженості даного судді (суду, слідчого судді) щодо даної сторони (учасника процесу) та чи свідчить прийняття таких рішень/вчинення дій про упередженість судді - КПК України не врегульовано.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, визначених п.2 ч.1 ст.7 КПК України, однією зі вказаних засад є законність.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає за можливе застосувати для вирішення даного питання аналогію процесуального закону в частині та мірі, що не суперечить вимогам КПК України та загальним засадам кримінального провадження у відповідності до ч.3 ст.9 КПК України, згідно якого (зокрема) при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

Суд зазначає, що інститут відводу притаманний та застосовується не тільки у кримінальному процесі, а і у цивільному, адміністративному та господарському. При цьому, як у ЦПК України, так і у КАС України та у ГПК України зазначене питання, яке є предметом розгляду у даній справі, визначено та вирішено на законодавчому рівні та вказане визначення не суперечить загальним засадам та принципам кримінального процесу, і, отже, може бути застосовано судом у відповідності до ч.3 ст.9 КПК України.

Так, відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді (…) не може бути підставою для відводу.

Абсолютно аналогічні норми процесуального Закону викладені у ч.4 ст.36 КАС України та ч.4 ст.35 ГПК України.

За таких обставин, враховуючи, що вказане питання врегульовано законодавцем України у процесуальних кодексах (за виключенням КПК України), суд доходить до висновку, що раніше винесені суддею рішення у справі, вчинені чи невчинені процесуальні дії в ході її розгляду, тощо, з якими не згодна та чи інша сторона чи учасник процесу, не є свідченням упередженості даного судді (суду) щодо даної сторони (учасника процесу) та прийняття таких рішень не свідчить про упередженість судді (суду).

Стосовно позиції сторони захисту щодо порушення підслідності і підсудності даного кримінального провадження, суд зазначає наступне.

Суд погоджується з тим, що за обставин, викладених стороною захисту, про те, що справа фактично повністю розслідується у м.Дніпро, у стороннього, поінформованого, розсудливого спостерігача можуть виникнути сумніви у належній територіальній підслідності і, отже,підсудності даного кримінального провадження.

Водночас, вирішення вказаного питання по суті явно лежить поза межами повноважень судді при розгляді заяви про відвід, а тому не може бути вирішено у даному процесі.

При цьому, заявником у справі чи стороною захисту не наведено жодних доказів того, що ними раніше у даному провадженні будь-яким чином оскаржували рішення прокурора чи іншої уповноваженої на те особи про підслідність даного провадження а також підсудність справи даному суду.

Саме ж по собі неправильне визначення територіальної підслідності органу досудового розслідування та, відповідно, проведення досудового розслідування неуповноваженим на те органом, за певних передбачених законом підстав може потягнути за собою визнання зібраних доказів недопустимими, проте, на переконання суду, ніяким чином не свідчить про будь-яку упередженість судді при розгляді клопотань у ньому, оскільки ані суддя, ані суд взагалі ніяким чином не можуть вплинути на визначення слідчим чи прокурором підслідності конкретного провадження конкретному органу досудового розслідування, яка, у свою чергу, відповідно до вимог Закону, впливає на визначення підсудності справи.

За таких обставин суд доходить висновку про відсутність у даному випадку достатніх підстав для наявності обґрунтованих сумнівів щодо неупередженості судді ОСОБА_6 , і,отже, доходить до висновку, що дана заява про відвід слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_6 не є вмотивованою, і, отже, не відповідає вимогам ч.5 ст.80 КПК України, у зв`язку з чим вказана заява про відвід не може бути задоволена.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 80 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_6 під час розгляду клопотання про продовження строків дії запобіжного заходу по кримінальному провадженню відносно підозрюваного (зокрема) ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1