ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження кримінального провадження №0000182 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2022 року, ухвалений щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженця м. Дніпропетровська, який має середньо-технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2022 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді арешту строком 1 місяць.

Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 17.09.2022, близько о 16 годині 00 хвилин перебував у сумісній квартирі за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дружиною свого брата та іншими гостями за вищевказаною адресою.

Під час розмови, між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раптово стався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_9 , виник злочинний умисел, направлений на спричинення умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_9 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, 17.09.2022 приблизно о 16 годині00 хвилин, перебуваючи у сумісній квартирі за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, стоячи в безпосередній близькості обличчям до потерпілої, тримаючи металеві ключі стиснуті у своїй правій руці, наніс удари потерпілій ОСОБА_8 в область обличчя та укусив перший палець кисті лівої руки.

В результаті своїх злочинних дій, ОСОБА_9 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3149 від 10.11.2022, спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: восьми саден лобно-надбровної області справа з синцем та укушених ран першого пальця лівої кисті, що спричинені від дії тупого (тупих) твердого предмету (предметів), в термін, на який вказує обстежена, тобто 17.09.2022.

Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров?я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, якій посилається на незаконність вироку суду в частині призначення покарання, яке він вважає занадто суворим по відношенню до нього.

Позиції учасників судового провадження.

В судове засідання обвинувачений ОСОБА_9 , належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. При цьому, своїм правом на подачу доповнень до апеляційної скарги та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження обвинувачений не скористався, незважаючи на те, що апеляційний розгляд відкладався з цих підстав на іншу дату.

Учасники судового провадження не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_7 , підтримала вимоги апеляційної скарги, просила її задовольнити в повному обсязі.

Прокурор та потерпіла ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за обставин, встановлених органом досудового розслідування і викладених у вироку, які не оспорювалися учасниками судового провадження й на підставі чого судовий розгляд було проведено в порядку, визначеному ст.ст. 381, 382 КПК України, в апеляцій скарзі не оскаржуються й апеляційним судом не переглядається.

При цьому, суд першої інстанції, правильно встановив, що згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_9 , складеної у присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, був ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, а також надав свою згоду на розгляд обвинувального акту без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, й в свою чергу проти чого не заперечувала потерпіла ОСОБА_8 (а.п. 11, 12).

Перевіряючи доводи обвинуваченого щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, колегія суддів вважає їх необгрунтованими, з огляду на таке.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався.

Так, призначаючи ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину визнав, щиро розкаявся, має постійне місця проживання, де характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття.

Цим обставинам, суд надав у сукупності належну і обґрунтовану оцінку й дійшов законного і справедливого висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у виді арешту, в межах санкцій інкримінованого йому кримінального правопорушення, з його реальним відбуванням.

Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути, крім іншого, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, зокрема є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

В силу ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів погоджується з встановленими судом обставинами, що впливають на вид і розмір покарання, й вважає, що покарання ОСОБА_9 призначене у виді арешту, в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України, з його реальним відбуванням, за своїм видом та розміром, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При цьому, апеляційний суд погоджується із тим, що обставини, які б суттєво знижували ступінь тяжкості вчиненого проступку та являлись передумовою для застосування до обвинуваченого положень ст.ст.69, 69-1 КК України та ст.75 КК України, у цьому провадженні відсутні.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому не порушує загальних засад його призначення, встановлених КК України, і відповідає принципам законності, індивідуалізації та справедливості, не виходить за межі дискреційних повноважень суду щодо призначення покарання або прийняття рішення про звільнення від його відбування, а відтак апеляційний суд не вбачає підстав вважати це покарання явно несправедливим через суворість.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає вирок законним, обґрунтованим, вмотивованим і справедливим, у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4