ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 687/380/23

Провадження № 11-кп/4820/633/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2023 року у об`єднаному кримінальному провадженні за № 0000049 від 09 лютого 2023 року, №000640 від 25.04.2023 року та №000866 від 05.06.2023 року, про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Вишнівчик Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122, частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 186 КК України, та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

У провадженні Чемеровецького районного суду Хмельницької області на розгляді перебувають кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 09.02.2023 року, №0000640 від 25.04.2023 року та №0000866 від 05.06.2023 року, які були об`єднані судом в одне кримінальне провадження 03.08.2023, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122, частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 186 КК України.

Під час судового провадження в суді першої інстанції прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів, мотивуючи тим, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7-ми до 10-ти років, з метою розгляду кримінального провадження у розумні строки, а також запобіганню незаконного впливу на потерпілих та свідків, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Ухвалою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2023 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів, тобто з 16.08.2023 по 14.10.2023 включно. Визначено розмір застави - шістдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 161040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) грн.

Постановлено у разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, з моменту звільнення з-під варти наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожною вимогою; 2) не відлучатися за межі Кам`янець-Подільського району без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) не спілкуватись з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або застави у значно меншому розмірі. На його думку, суд постановив незаконну та необґрунтовану ухвалу, об`єктивно не дослідивши всіх обставин справи.

Захисник зазначає, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших альтернативних запобіжних заходів.

Відповідно до практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Адвокат зазначає, що розслідування у кримінальному провадженні завершено, допитані всі потерпілі та свідки, проведені необхідні експертизи. Тож, на його думку, обвинувачений не зможе ніяким чином вплинути на результати досудового слідства. Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні завірив суд, що не має наміру вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від суду та перешкоджати будь-яким іншим чином кримінальному провадженню.

Крім того, адвокат вказує на те, що під час судового слідства потерпілі належним чином повідомляються, але неодноразово не з`являються до суду, судові засідання фактично проводяться для продовження запобіжного заходу.

При продовженні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 судом не враховано його сімейний стан, соціальні зв`язки та майновий стан, оскільки він не працює, не має у власності майно чи інші види доходу. У зв`язку з чим розмір застави, що становить 161 040 грн., є для нього непомірним.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні вимоги і просили оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або зменшити розмір застави. Вказували на те, що прокурором продовження існування ризиків не доведено. На час затримання ОСОБА_6 офіційно працював електриком на СТО, проживає сам в квартирі, яка не приватизована, в одному селі з батьками.

Прокурор в судовому засіданні просив залишити ухвалу суду без змін, вважав доцільним продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки інші запобіжні заходу не можуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Зазначив, що оскільки ОСОБА_6 вже є раніше неодноразово судимим за скоєння корисливих злочинів, знову обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів проти власності та здоров`я особи, тому є високий ризик того, що обвинувачений продовжить свою злочинну діяльність, впливатиме на свідків та потерпілих чи переховуватиметься від суду з метою уникнення покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, сторону захисту, думку прокурора, перевіривши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним, є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Захисник ОСОБА_7 оскаржує ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 до 14 жовтня 2023 року включно, бо вважає, що суд не розглянув можливість застосувати інші запобіжні заходи до обвинуваченого, окрім як тримання під вартою, не врахував майновий стан ОСОБА_6 при обранні розміру застави, а також не погоджується з тим, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України.

Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами 6 та 7 статті 176 цього Кодексу.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ухвалюючи рішення за клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченогоОСОБА_6 , суд врахував відомості про особу обвинуваченого, особливу суспільну небезпеку кримінальних правопорушень, які йому інкримінують, зокрема це тяжкі корисливі злочини проти власності, а також нетяжкий злочин проти здоров`я особи. Окрім того, розгляд справи ще не завершений, а також суд врахував, що ОСОБА_6 ухвалою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 16.05.2023 був оголошений у розшук, що свідчить про наміри обвинуваченого переховуватись від суду.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу. Тож, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню спробам ОСОБА_6 переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на свідків та потерпілих чи скоїти інші кримінальні правопорушення.

Відтак, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченогоОСОБА_6 , суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність продовжити строк застосування цього запобіжного заходу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Згідно з положеннями статей 194, 199 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій статті 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122, частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 186, частиною 4 статті 185 КК України, разом із зібраними у кримінальному провадженні доказами передані до Чемеровецького районного суду Хмельницької області, судове провадження триває та доведеність або недоведеність його вини буде встановлюватися вироком суду.

Відповідно до частини 2 статті 8 та частини 5 статті 9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом впливу на свідків та потерпілих, скоїти інше кримінальне правопорушення чи переховуватися від суду, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні одного нетяжкого злочину та трьох тяжких злочинів, за які йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків. Окрім того, ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності заумисні корисливі злочини, нещодавно був звільнений з місць позбавлення волі та знову обвинувачується у скоєнні злочинів проти власності та здоров`я осіб, оголошувався у розшук ухвалою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 16.05.2023.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали суду та немотивованої відмови суду у розгляді можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів вважає не підтвердженими.

Ті обставини, що досудове розслідування вже завершено, свідки та потерпілі допитані, не усувають ризику вчинення впливу на останніх зі сторони обвинуваченого, аби змусити їх змінити свої свідчення чи відмовитися від них, беручи до уваги те, що свідки та потерпілі не допитані судом, а кримінальний процесуальний закон вимагає, аби суд досліджував докази безпосередньо у порядку статті 23 КПК України. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, дотепер продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні, ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшилися, у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора або що з`явились якісь нові обставини, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу. Ствердження обвинуваченого в судовому засіданні, що він не має наміру переховуватися від суду чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, не зменшують встановлених судом ризиків, та на переконання колегії суддів є лише способом захисту обвинуваченого.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що зміна або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та виключити ризики, пов`язані зі звільненням його з-під варти.

Відповідно до частини 3 статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно до частини 4 статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 частини 5 статті 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, на думку колегії суддів, суд, обравши обвинуваченому заставу у розмірі 161040 грн, тобто шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дотримався вимог закону та врахував обставини кримінального правопорушення, кількість епізодів злочинної діяльності, особу обвинуваченого, його майновий та сімейний стан. До того ж, зважаючи на наявність у ОСОБА_6 не погашених судимостей, відсутність міцних соціальних зв`язків, характеру кримінальних правопорушень та існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, застава у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не є вищою межею для тяжких злочинів, є виправданою та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, покладених на нього у разі внесення застави.

З урахуванням встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає правильним висновок суду щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 14 жовтня 2023 року включно. Обмеження його права на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним через неможливість у жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали у цьому провадженні колегією суддів не встановлено. Таким чином, апеляційні вимоги захисника ОСОБА_7 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2023 року про продовження строку тримання під вартою до 14 жовтня 2023 року, з визначенням розміру застави стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122, частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3