Справа № 136/885/23
провадження №1-кс/136/256/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець клопотання, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 від 24.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Польова Лисівка, Калинівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , освіта професійно-технічна, не одруженого, на утриманні дітей не має, не працюючого, раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_6 , звернувся до суду із вищевказаним клопотанням, яке погоджено начальником Липовецького відділу Немирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та мотивоване тим, що у провадженні СВ ВП № 4 Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області перебувають вищевказані матеріали кримінального провадження.

Досудовим розслідування установлено, що 23.05.2023 приблизно о 22:00 год., ОСОБА_4 перебував спільно із своїми знайомими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , неповнолітнім ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у тимчасовій споруді, яка розташована на території домогосподарства, що по АДРЕСА_1 та спільно розпивали алкогольні напої.

Під час вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 виникла суперечка внаслідок словесної образи, висловленої в адресу останнього з боку ОСОБА_8 .

У свою чергу ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та будучи обурений вказаною ситуацією, на ґрунті раптово виниклого умислу на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 раптово підвівся на ноги та наніс два удари кулаком в область обличчя останнього.

Не зупиняючись на досягнутому та розуміючи, що ОСОБА_8 внаслідок його ударів втратив рівновагу та впав на землю, ОСОБА_4 підійшов до останнього та наніс ще два удари коліном в область його обличчя. Після цього ОСОБА_4 схопив за верхній одяг ОСОБА_8 та потягнув його на вулицю за межі домогосподарства, в якому вони знаходились, та вийшовши на дорогу взяв останнього однією рукою за шию, а іншою продовжив наносити декілька (не менше двох, точної кількості органом досудового розслідування не встановлено) ударів кулаком по обличчю до того часу, коли у ОСОБА_8 із ротової порожнини почала текти кров.

Після вчинення вказаних дій ОСОБА_4 залишив ОСОБА_8 на узбіччі дороги, а сам повернуся до будинку, який розташований по АДРЕСА_1 та не пояснюючи нічого присутнім ліг спати.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 51 від 24.05.2023 за результатами розтину трупа ОСОБА_8 встановлено, що смерть останнього настала в наслідок нападу з використанням тупого предмету з метою убивства та нанесення тілесних ушкоджень, від набряку та дислокації головного мозку та закритої черепно-мозкової травми.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, у зв`язку з чим його 24.05.2023 затримано та цього ж дня повідомлено про підозру.

У вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Ураховуючи те, що під час досудового слідства, встановлено наявність ризиків, передбачених у п.1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином, тому з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню вищевказаним спробам, слідчий просив суд вирішити питання про застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід наразі не спроможний забезпечити виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки та запобігти встановленим ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, що у ньому наведені, просив його задовольнити.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, просив обрати інший більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, вказуючи, що зможе забезпечити виконання належної процесуальної поведінки під час проведення досудового розслідування даного кримінального провадження, оскільки має постійне місце проживання в с. Шабельня, в житловому будинку придбаному йому матір`ю. При цьому, вказав, що вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнає та жалкує про вчинене.

Захисник у судовому засіданні просила суд застосувати до її підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою зареєстрованого місця проживання, не заперечуючи обґрунтованість підозри, оскільки підозрюваний вину визнав та кається у вчиненому, тоді як наявність ризиків щодо впливу на свідків та знищення доказів у кримінальному провадженні вважає недоведеною стороною обвинувачення.

Слідчий суддя, заслухавши учасників кримінального провадження, вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, в рамках якого подане клопотання, вважає, що стороною кримінального провадження, з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини даного кримінального провадження, доведено наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено та надано достатні та вагомі докази, які обґрунтовують підозру у вчиненні ОСОБА_4 зазначеного кримінального правопорушення, а саме: рапорт оперативного чергового з приводу реєстрації події в Журналі єдиного обліку № 3006 від 24.05.2023; протокол огляду місця події від 25.05.2023 по АДРЕСА_1 ; протоколи допиту свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та неповнолітнього свідка ОСОБА_9 , протокол затримання ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні злочину; лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_8 .

Вказані докази підтверджують розумну підозру, що свідчить про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінально протиправних дій, тобто такі обставини виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

При цьому, слідчий суддя враховує, що на стадії обрання запобіжного заходу та необхідності проведення ще інших слідчих (розшукових) дій, слідчий суддя позбавлений можливості давати належну правову оцінку зібраним вже у кримінальному провадженні доказам, оскільки це є прерогативою судового розгляду.

При цьому, підозрюваний ОСОБА_4 вину свою у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення під час розгляду клопотання визнав.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення у клопотанні, що передбачені п.1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що підставами застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні (вірогідні) підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити поза процесуальні, протиправні дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Такими підставами слідчому судді вважати є те, що інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, у відповідності до положень ст.12 КК України, є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, інших альтернативних покарань вказана норма не містить, у разі визнання особи винуватою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та призначення мінімального покарання за санкцією статті, підстав для застосування звільнення від відбування покарання не передбачено.

У справі "Ілійков проти Болгарії" N 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів".

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає доведеним, що підозрюваний розуміючи важкість покарання, яке йому може бути призначене, у разі визнання винуватим в інкримінованому злочині, у співставленні можливих негативних для нього наслідків може вчинити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду, що є ймовірним.

Також слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення ризик впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки на даний час, з огляду на відносно незначний період з моменту внесення відомостей до ЄРДР до часу звернення із вказаним клопотанням до суду, достатня вірогідність того, що підозрюваний ОСОБА_4 може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, шляхом їх вмовляння, залякування чи підкупу з метою подальшого спонукання їх до перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, зміни їх показань у суді, оскільки вони знайомі між собою, ОСОБА_4 упродовж незначного періоду часу спільно проживав у одному будинку із свідками ОСОБА_10 та її сином ОСОБА_9 .

Ризик впливу на свідків є актуальним і з урахуванням встановленої КПК України процедури отримання показань від вказаних осіб, оскільки показання свідків, надані на досудовому слідстві не мають для суду наперед встановленої сили, натомість суд досліджує всі докази безпосередньо в ході судового провадження.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування наявна вірогідність наявності ризиків, передбачених п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином.

Такими підставами вважати слідчому судді є те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи наслідки вчинених ним протиправних дій щодо заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, залишив ОСОБА_8 на узбіччі дороги, а внаслідок отриманих ушкоджень останній помер, тоді як ОСОБА_4 повернуся до будинку, який розташований по АДРЕСА_1 та не пояснюючи нічого присутнім ліг спати, не вжив жодних дій щодо повідомлення про вчинений злочин, тобто приховав його.

Така процесуальна поведінка може свідчити про високу ймовірність вчинення інших подібних дій у разі перебування ОСОБА_4 на волі щодо речових доказів, які на даний час не відшукані та можуть мати суттєве значення для кримінального провадження.

У той же час слідчий суддя приймає до уваги те, що на стадії застосування запобіжного заходу пізнавальні покази підозрюваного не можуть свідчити про доведення його винуватості у вчиненні тяжкого злочину.

Отож доводи сторони захисту щодо недоведеності наявності ризиків, які інкримінуються підозрюваному слідчий суддя вважає неспроможними та такими, що не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Крім цього, слідчий суддя враховує дані, що характеризують підозрюваного як особу.

Так, слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 є особою молодого віку, якому виповнилось повних 19 років, є працездатним, оскільки доказів протилежного суду не надано.

За відомостями органу місцевого самоврядування, місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано в установленому законом порядку в АДРЕСА_2 , разом із матір`ю, її співмешканцем та трьома неповнолітніми дітьми і одним повнолітнім, ОСОБА_4 характеризується задовільно.

У ході розгляду клопотання із показів ОСОБА_4 встановлено, що останнім часом він постійного місця проживання не має, не одружений, неповнолітніх дітей чи інших утриманців немає, не працює, не навчається.

Встановлені в сукупності дані про особу приводять до висновків, що ОСОБА_4 , не має факторів стримуючого характеру чи осіб, які на нього могли б впливати, запобігати вчиненню протиправних дій.

Слідчому судді не було надано жодних доказів щодо стану здоров`я підозрюваного чи його майнового стану.

Під час застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 слідчий суддя, крім усіх матеріалів кримінального провадження в їх сукупності та співставленні, ураховує положення визначені пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України, яка дозволяє застосовувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до раніше не засудженої особи, якщо вона підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі понад п`ять років.

Вирішуючи питання щодо застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, визначених нормами КПК України до підозрюваного, слідчий суддя приймає до уваги сформовані висновки Європейського суду з прав людини, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ("Летельє проти Франції").

Приймаючи до уваги викладене, наведені вище мотиви, слідчий суддя вважає, що наразі, такі підстави відсутні, отож з урахуванням особи підозрюваного, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, наявності справжнього суспільного інтересу, стадії досудового розслідування, незважаючи на існування презумпції невинуватості, слідчий суддя вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним вище ризикам та забезпечити виконання підозрюваним належної процесуальної поведінки.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити.

У відповідності до ст.183, 194 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, з урахуванням особливостей злочину, що інкримінується ОСОБА_4 , який спричинив загибель людини, слідчий суддя на даному етапі не вбачає правових підстав для визначення розміру застави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 132, 183, 184,193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Польова Лисівка Калинівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали слідчого судді визначити на 60 днів, тобто до 15:10 години 22.07.2023.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Світлана ШПОРТУН