Справа 688/1120/23
№ 1-в/688/55/23
Ухвала

Іменем України

13 червня 2023 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Шепетівка в режимі відеоконференції з Державною установою «Шепетівська виправна колонія (№98)» клопотання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красилів Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , пенсіонера, раніше не судимого,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі,

встановив:

17 березня 2023 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. В обгрунтування клопотання посилається на те, що вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23.11.2020 року його засуджено до покарання у виді 5 років позбавлення волі, яке він відбуває в ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)». За час перебування в місцях позбавлення волі він характеризується позитивно, стягнень не має, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, намагається підтримувати чистоту і порядок, дружелюбні стосунки з колективом засуджених та адміністрацією колонії, потребує протезування зубів, постійно хворіє, має підвищений тиск. А тому, просить суд на підставі ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України замінити йому невідбуту частину покарання на обмеження волі.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання засудженого ОСОБА_5 , просив його задовольнити з урахуванням даних про його особу.

Представник ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечував за відсутності законних підстав для його задоволення, посилаючись на те, що ОСОБА_5 не довів, що став на шлях виправлення, вину у вчиненні правопорушення не визнає, позов не погасив, не навчається, не працює, є особою пенсійного віку, а тому в силу ч. 3 ст. 61 КК України, до нього не може бути застосоване покарання у виді обмеження волі.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, оскільки таке з урахуванням ч. 3 ст. 61 КК України не може бути до нього застосоване.

Заслухавши пояснення засудженого, захисника, представника державної установи, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно ч. 3, п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та після фактичного відбуття засудженим за тяжкий злочин не менше половини строку покарання.

Як встановлено в суді та вбачається з наданих захисником документів, ОСОБА_5 має вищу освіту, одружений з ОСОБА_7 , яка хворіє, є батьком військовослужбовця ОСОБА_8 , який загинув під час проходження військової служби, є особою пенсійного віку.

Також судом встановлено з наданих ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» документів, що ОСОБА_5 засуджений вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23.11.2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121КК України та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 06.04.2021 року вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23.11.2020 року залишено без змін.

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 23.11.2020 року набрав законної сили 06.04.2021 року.

Початок строку 23.11.2020 року, кінець строку 25.09.2025 року.

Призначене покарання засуджений ОСОБА_5 в даний час відбуває в ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)».

Згідно довідки Державної установи «Шепетівська виправна колонія (№ 98)» станом на 27.03.2023 року невідбута частина покарання ОСОБА_5 становить 2 роки 5 місяців 29 днів. Отже, ОСОБА_5 засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину та на час розгляду клопотання відбув 1/2 строку покарання.

Згідно характеристики ОСОБА_5 з 26.11.2020 року тримався в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», за період утримання характеризувався посередньо, допустив 1 порушення режимних вимог, яке виражалося у встановленні міжкамерного зв`язку, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашене у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

З 07.06.2021 року відбував покарання в ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)». За період відбування покарання порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав.

З 28.08.2021 року тримався в державній установі «Хмельницький слідчий ізолятор». Порушень вимог режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав.

З 09.10.2021 року відбував покарання в державній установі «Шепетівська виправна колонія (№98)». За період відбування покарання порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав.

З 18.08.2022 року перебував на лікуванні в ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)». За період відбування покарання порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не мав.

З 07.09.2022 року відбуває покарання в ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)». За період відбування покарання порушень вимог режиму відбування покарання не допускає, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень не має.

У відношенні до представників адміністрації установи грубості не проявляє. З іншими засудженими неконфліктний. На виробництві установи не працевлаштований. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно. Дотримується вимог пожежної безпеки. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд.

Участі в реалізації програм диференційованого виховного впливу не приймає. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок потягу проявляє. Участі у роботі самодіяльних організаціях не приймає. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом побачень, телефонних розмов, отримує посилки та передачі.

Відповідно до оцінки ризиків вчинення повторного правопорушення, визначеної використанням підсистеми «Касандра» ризик вчинення повторного кримінально правопорушення та рівень втручання визначено низький. Вину у вчиненому злочині не визнає.

Має позов у сумі 64257 гривень 61 копійки, який на даний час не відшкодований.

Переведенню до дільниці соціальної реабілітації та заміні невідбутої частини покарання більш м`яким не підлягає, в зв`язку з пенсійним віком. Умовно-достроковому звільненню від покарання за формальними ознаками підлягає після 26.01.2024 року (по відбуттю 2/3 строку покарання). Засуджений ОСОБА_5 на профілактичних обліках установи не перебуває.

Надані характеризуючі дані не достатні для переконання в тому, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення.

Так, відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», при вирішенні питання про можливість застосування відносно особи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а виправлення засудженого, яке підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання: виконання покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищення загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбання спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор; неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.

Тоді як, ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; внесенням раціоналізаторських пропозицій і винахідницьких відкриттів; відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; виконанням норм виробітку; ставленням до майна, знарядь виробництва; прагненням придбати спеціальність або підвищити кваліфікацію; відсутність трудових порушень; суворим додержанням правил охорони праці і правил техніки безпеки та ін.

Проте, як вбачається з матеріалів справи засуджений ОСОБА_5 до виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно, на виробництві установи не працевлаштований, участі в програмах диференційованого виховного впливу, в роботі самодіяльних організацій, що стимулюють правослухняну поведінку засуджених, за весь період відбування покарання не приймає, до навчання потягу не проявляє.

Погашення на момент звернення до суду застосованого до ОСОБА_5 стягнення, судом до уваги не приймаються, позаяк висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе вирішення питання про заміну для засудженого невідбутої частини покарання більш м`яким.

Крім того, висновок суду повинен ґрунтуватися і на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого у цілому. Так, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину, за вироком суду вину у його вчиненні не визнав, згідно довідки бухгалтерії установи станом на 27.03.2023 року має залишок по виконавчим листам в сумі 64257 грн. 61 коп., який за час відбування покарання не погашав.

Наявність в матеріалах справи висновку щодо ступеня виправлення засудженого, складеного станом на 27.03.2023 року, згідно якого засудженим набрано 53 бали, з яким не погоджується ОСОБА_5 , не має вирішального значення, оскільки як встановлено судом та вбачається із пояснень представника державної установи ОСОБА_4 , який є начальником відділення СПС та безпосередньо спостерігав за поведінкою засудженого протягом строку відбування покарання, ОСОБА_5 не довів, що став на шлях виправлення, дані щодо заохочень та стягнень, його роботи, непогашення цивільного позову, відношення до вчиненого на час розгляду клопотання не змінились, висновок щодо ступеня виправлення засудженого складений у повноваженими особами та є актуальним на час вирішення судом справи.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення, чого в даному випадку не відбулося.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Таким чином, засуджений ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, до нього, як особи, яка досягла пенсійного віку, згідно ч. 3 ст. 61 КК України не може бути застосоване обмеження волі. Більше того, до засудженого ОСОБА_5 як особи, яка досягла пенсійного віку, не можуть бути застосовані і громадські, і виправні роботи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у клопотанні засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі слід відмовити.

На підставі ст.ст. 61, 82 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539, 395 КПК України, суд -

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1