Справа №705/3863/22
1-кп/705/688/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2023 Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Текуча Уманського району, Черкаської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, інваліда 3 групи загального захворювання, не працюючого, на утриманні маючого двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 06.10.2021 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт; 2) 15.06.2022 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт; 3) 29.08.2022 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 389, ст. 75 КК України до 2 років обмеження волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 27.05.2022 року близько 19 годин 00 хвилин, перебуваючи по АДРЕСА_2 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, під час запровадження на території України воєнного стану введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 зі змінами внесеними Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/202, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 22 травня 2022 року № 341/2022, які затверджені Законами України від 14.03.2022 № 133/2022, від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ), правомірно, шляхом вільного доступу перебуваючи у вхідній кімнаті домоволодіння за вищевказаною адресою, переконавшись та вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав із сумки, що знаходилася на кріслі житлової кімнати, яка належить малолітньому потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мобільний телефон марки «Motorola» model ХТ2097-6 помаранчевого кольору, ринкова вартість якого станом на 27.05.2022 року, згідно висновку експерта № 2599/22 від 21.09.2022 становить 3695 гривень 00 копійок, після чого з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним обставинам вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що ввечері 27.05.2022 року перебував вдома, де також були його знайомі. Коли він знаходився в прихожій кімнаті, то побачив на кріслі сумку неповнолітнього сина його знайомої - ОСОБА_6 , із якої дістав мобільний телефон, оскільки розумів, що за ним ніхто не слідкує, та викрав його, переховавши в будинку. В подальшому викрадений телефон продав малознайомій особі в селі Текуча, а кошти використав на власний розсуд. Розуміє тяжкість вчиненого, щиро розкаюється та просить суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні та його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють та не оспорюють зміст обставин вчиненого кримінального правопорушення, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 його вина у вчиненні кримінального правопорушення, повністю підтверджується доказами, добутими на досудовому розслідуванні та перевіреними в суді у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами, що перевірені та оцінені судом у відповідності до вимог КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, обставини, які пом`якшують та які обтяжують покарання.

Суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 має вік 32 роки, осудний, не одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей, не працевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення відносно малолітньої дитини.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, виходячи з принципів розумності покарання, суд вважає за необхідне у вказаному випадку призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого, відсутність претензій матеріального та морального характеру від законного представника потерпілого, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання та без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім того суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений 29.08.2022 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 389, ст. 75, ст. 76 КК України до 2 років обмеження волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

Враховуючи, що вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 було вчинено до ухвалення вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.08.2022 року, тому остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного попереднім вироком, більш суворим за цим вироком.

Разом з цим, оскільки законодавчо встановлено заборону чи обмеження застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у разі вчинення особою під час іспитового строку нового кримінального правопорушення, як порушення умов застосування статті 75 КК України, то в даному випадку, оскільки злочин було вчинено ОСОБА_4 до ухвалення вироку від 29.08.2022, тобто не під час іспитового строку, суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Визначене обвинуваченому покарання, на переконання суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином, суд, керуючись ст. ст. 124, 368 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів та проведення судової експертизи у відповідності до висновку експерта № 2599/22 від 21.09.2022 у розмірі 220 грн. 00 коп., оскільки вони витрачені на доведення його вини.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 393 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.08.2022, більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 судом не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , рнокпп НОМЕР_1 , на користь держави витрати на залучення експерта та проведення судової експертизи у розмірі 220 (двісті двадцять) гривень 00 копійок.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази: мобільний телефон «Motorola» model ХТ2097-6 та картонну коробку від мобільного телефону повернути за належністю законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1