ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1380/23 Справа № 202/4851/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисник ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2023 року у кримінальному провадженні №0001551 стосовно

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпро, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК та призначено їй покарання за цим законом у виді штрафу у розмірі 850 гривень.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК звільнено ОСОБА_7 від покарання у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Зазначеним вироком ОСОБА_7 було визнано винуватою у тому, що вона 22 лютого 2016 року в денний час доби прибула до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. Петра Калнишевського, 55, керуючись корисливим мотивом, заповнила від свого імені заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, а також декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, зазначивши у такій декларації недостовірну інформацію, а саме не зазначила у розділі III декларації «Відомості про житлові приміщення, що перебувають у власності або володінні членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо (дружини, чоловіка, неповнолітніх дітей)» інформацію про другу квартиру, яка належала ОСОБА_7 на праві власності з 05.02.2013 р., про що ОСОБА_7 було відомо на час заповнення декларації, а саме не зазначила інформацію про квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (загальною площею 48,6 кв. Метрів) та надала їх уповноваженому працівникові Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради з метою, щоб вказане управління праці та соціального захисту населення на підставі цих документів в подальшому призначило та виплачувало ОСОБА_7 державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям на підставі Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» (в редакції, яка діяла на той час) та «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №250 від 24.02.2003 р. (в редакції, яка діяла на той час).

Внаслідок вказаних дій обвинуваченої ОСОБА_7 , направлених на заволодіння чужим майном шляхом обману, рішенням Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради від 26.02.2016 р. ОСОБА_7 було призначено та в подальшому виплачено шляхом грошового переказу на банківську картку обвинуваченої ОСОБА_7 через ПАТ КБ «ПриватБанк» державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям за період з 01.02.2016 року по 31.07.2016 рік у загальній сумі 15858,16 грн., зокрема: 31.03.2016 року о 16:06:53 у сумі 5111,44 грн.; 08.04.2016 року о 14:28:26 у сумі 2555,72 грн.; 10.05.2016 року о 14:01:16 у сумі 2663,13 грн.; 14.06.2016 року о 12:45:24 у сумі 2663,13 грн.; 11.07.2016 року о 18:08:06 у сумі 2864,74 грн., якими обвинувачена ОСОБА_7 розпорядилася на власний розсуд.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_7 16.08.2016 року в аналогічний спосіб спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, отримала від Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради шляхом грошового переказу на банківську картку обвинуваченої через ПАТ КБ «ПриватБанк» державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям за період з 01.08.2016 року по 31.01.2017 року у загальній сумі 17925,74 грн., зокрема: 10.10.2016 року о 12:02:16 у сумі 8739,39 грн.; 11.11.2016 року о 14:14:19 у сумі 2913,13 грн.; 21.12.2016 року о 15:01:36 у сумі 3136,61 грн.; 17.01.2017 року о 14:17:51 у сумі 3136,61 грн., якими розпорядилася на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 03.02.2017 року у такий саме спосіб, шляхом подання заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, а також декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, незаконно, шляхом обману, отримала на свою банківську картку через ПАТ КБ «ПриватБанк» державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям за період з 01.02.2017 року по 31.07.2017 рік у загальній сумі 19193,85 грн., зокрема: 13.03.2017 року о 12:19:55 у сумі 6273,22 грн.; 10.04.2017 року о 12:35:21 у сумі 3136,61 грн.; 12.05.2017 року о 11:50:16 у сумі 3261,34 грн.; 12.06.2017 року о 13:44:46 у сумі 3261,34 грн.; 11.07.2017 року о 17:13:45 у сумі 3261,34 грн.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_7 шляхом обману, а саме шляхом зазначення недостовірної інформації в деклараціях про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 22.02.2016 р., 16.08.2016 р., 03.02.2017 р. та подання таких декларацій Управлінню праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, заволоділа чужим майном, а саме отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у період з 01.02.2016 року по 31.07.2017 рік у загальній сумі 52977,75 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), тобто у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпання можливості їх отримати.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження того факту, що ОСОБА_7 було призначено, перераховано та виплачено грошові кошти на загальну суму 52 977, 75 гривень, на що сторона захисту неодноразово наголошувала, проте суд першої інстанції не звернув уваги на зазначену обставину.

Крім того, посилається й на те, що обвинувальні акти, складені та затверджені прокурором 24 червня 2019 року та 29 липня 2022 року мають істотні протиріччя у змісті та викладі фактичних обставин кримінального правопорушення та в них відсутні відомості про уповноваженого працівника УПСЗН Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, що вказує на неправильне визначення потерпілого у цьому кримінальному провадженні. Також наголошує й на тому, що в матеріалах кримінального провадження відсутнє письмове повідомлення про підозру обвинуваченої ОСОБА_7 , а також відсутні постанови про визначення групи слідчих та про визначення групи прокурорів, що, з огляду на правові висновки, викладені у постановах ККС ВС від 25.11.2020 у справі №627/927/19, ОП ККС ВС від 04.11.2021 у справі №724/86/20, ОП ККС ВС від 22.02.2021 у справі №754/7061/15 вказує на те, що ОСОБА_7 не є підозрюваною, а отже і не може бути обвинуваченою, а досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проводилось неуповноваженим слідчим та під здійсненням процесуального контролю неуповноваженим прокурором.

Зазначає й те, що судом першої інстанції не встановлено та не надано правильну юридичну кваліфікацію діям ОСОБА_7 , оскільки у вироку суду відсутні посилання на те, який саме Закон порушила остання, хто був об`єктом шахрайства, а також чиїм саме майном вона заволоділа та розпорядилась на власний розсуд, що вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На думку захисник, судом першої інстанції порушено й норми матеріального прав, оскільки не враховано довідки про склад сім`ї обвинуваченої ОСОБА_7 відповідно до якої за вказаною адресою проживає 5 осіб, а не три, як зазначено в обвинувальному акті, у зв`язку з чим неправильно обраховано загальну площу житла, що перебувала у власності малозабезпеченої сім`ї, а тому допустима площа на 5 осіб складає 115,5 кв.м., що узгоджується з положенням статті 7 ЗУ Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям (в редакції, яка діяла на час інкримінованих обвинуваченій дій) та узгоджується з п. 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, що вказує на те, що ОСОБА_7 мала право на отримання такого виду соціальної допомоги.

Крім того, зазначає, що на момент подання декларації про доходи та майновий стан ОСОБА_7 16 серпня 2016 року, 03 лютого 2017 року та 28 серпня 2017 року Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям не містив будь-яких обмежень щодо призначення державної соціальної допомоги при наявності у декларанта іншої квартири, про те, що до вказану порядку у 2020 році будуть внесені зміни ОСОБА_7 не знала та не могла знати.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачена та її захисник в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу захисника та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити, вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпання можливості їх отримати.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 ставить питання про скасування вироку суду першої інстанції та закриття кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК, однак з клопотанням про повторне дослідження доказів до апеляційного суду не звертався, а тому, з метою перевірки доводів його апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про необхідність повторного дослідження частини доказів, про які буде зазначено нижче.

Про можливість дослідження доказів на стадії апеляційного провадження без відповідного клопотання сторони кримінального провадження зазначав ККС ВС у своїх постановах від 10 червня 2020 року у справі № 158/803/14-к та від 16 вересня 2021 року №598/190/19.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Безпосередньо, повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, частково дослідивши докази в порядку та обсязі з урахуванням думки сторін кримінального провадження та доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_7 не дотримався належним чином вищезазначених вимог закону.

Відповідно до приписів ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, зазначені обставини встановлюються на підставі доказів, які повинні відповідати критеріям належності, допустимості та у своїй сукупності - достатності для постановлення обвинувального вироку.

Недодержання вказаних вимог має наслідком визнання доказів недопустимими, вони не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може послатися суд при ухваленні судового рішення.

З вироку суду першої інстанції слідує, що суд вважав встановленим, що ОСОБА_7 22 лютого 2016 року, 16 серпня 2016 року та 03 лютого 2017 року подавала заяви про призначення їй соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, разом з деклараціями про доходи та майновий стан осіб, у яких не зазначила про наявність у неї у власності іншої квартири, в результаті чого незаконно заволоділа грошовими коштами, належними Індустріальній районній у м. Дніпрі ради у період з 01.02.2016 по 31.07.2017 рік у загальній сумі 52 977, 75 гривень.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 ґрунтуються на безпосередньо досліджених судом першої інстанції доказах, зокрема на показаннях представника потерпілого ОСОБА_9 та письмових доказах, які містяться в матеріалах кримінального провадження, яких, у своїй сукупності, суд першої інстанції вважав достатньо для підтвердження наявності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК.

Колегія суддів додатково безпосередньо дослідила такі докази:

- довідку №86 від 16.02.2017 про потребу дитини у домашньому догляді, виданої КЗ Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №9, відповідно до якої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на диспансерному обліку з 06.06.2014 та потребує домашнього догляду з 20.03.2017 до 19.09.2017;

- довідку №302 від 21.08.2017, виданої КЗ Середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня №147 імені В`ячеслава Чорновола ДМР, відповідно до якої ОСОБА_7 продовжено відпустку по догляду за дитиною до 19 вересня 2017 року№

- довідку №297 від 14.08.2017, виданої Середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня №147 імені В`ячеслава Чорновола ДМР, відповідно до якої ОСОБА_7 за період з лютого 2017 року по липень 2017 року не отримувала заробітної плати;

- довідку №48 від 25.01.2017, виданої Середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня №147 імені В`ячеслава Чорновола ДМР, відповідно до якої ОСОБА_7 за період з серпня 2016 року по січень 2017 року не отримувала заробітної плати;

- довідку №576 від 14.09.2016 про потребу дитини у домашньому догляді, виданої КЗ Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №9, відповідно до якої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на диспансерному обліку з 06.06.2014 та потребує домашнього догляду з 20.09.2016 до 19.03.2017;

- витяг з наказу №73-к/тр від 19.09.2016, виданого КЗ Середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня №147 імені В`ячеслава Чорновола ДМР, відповідно до якої ОСОБА_7 продовжено термін відпустки по догляду за дитиною до 19 березня 2017 року;

- витяг з наказу №12-к/тр від 17.03.2016, виданого КЗ Середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня №147 імені В`ячеслава Чорновола ДМР, відповідно до якої ОСОБА_7 продовжено термін відпустки по догляду за дитиною до 20 вересня 2016 року;

- довідку №403 від 27.07.2017, виданої Середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня №147 імені В`ячеслава Чорновола ДМР, відповідно до якої ОСОБА_7 за період з лютого 2016 року по липень 2016 року не отримувала заробітної плати;

- довідку №164 від 11.03.2016 про потребу дитини у домашньому догляді, виданої КЗ Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №9, відповідно до якої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на диспансерному обліку з 06.06.2014 та потребує домашнього догляду з 21.03.2016 до 20.09.2016;

- довідку №509 від 18.09.2015 про потребу дитини у домашньому догляді, виданої КЗ Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №9, відповідно до якої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на диспансерному обліку з 06.06.2014 та потребує домашнього догляду з 20.09.2015 до 20.03.2016;

- довідку №88 від 15.02.2017, виданої Середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня №147 імені В`ячеслава Чорновола ДМР, відповідно до якої ОСОБА_7 за період з травня 2015 року по січень 2016 року не отримувала заробітної плати;

- витяг з наказу №68-к/тр від 30.09.2015, виданого КЗ Середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня №147 імені В`ячеслава Чорновола ДМР, відповідно до якої ОСОБА_7 продовжено термін відпустки по догляду за дитиною до 20 березня 2016 року;

- довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №549 від 16.02.2016, видної Комунальним виробничим житлово ремонтно-експлуатаційним підприємством Індустріального району, відповідно до якої за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 4 особи: ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Надаючи власну правову оцінку вищевикладеним доказам, погоджуючись з належність та допустимістю зібраних у справі та досліджених судом першої та апеляційної інстанції доказів, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції що зазначені докази у своїй сукупності доводять наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК, з огляду на таке.

Як визначено у ст. 190 КК, шахрайством є заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Обман як злочинний спосіб може полягати у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей (активний обман) та/або приховуванні певних обставин, якщо в особи є обов`язок повідомити про них (пасивний обман). Обман при шахрайстві застосовується винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Тому умовою визнання обману ознакою об`єктивної сторони шахрайства є використання його для заволодіння майном чи придбання права на майно. З суб`єктивної ж сторони шахрайство характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Неповідомлення (незазначення) відомостей про наявність нерухомого майна як спосіб отримання соціальних виплат (допомоги) є одним із різновидів обману, що характеризується документальною (письмовою) формою та проявляється через пасивну поведінку особи, котра не повідомляє обов`язкової за законом інформації (постанова ОП ККС ВС від 16.11.2020 у справі №159/3357/18).

Як слідує з пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, остання, 22.02.2016 р., 16.08.2016 р., 03.02.2017 р. подавала до Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у м. Дніпрі ради заяви про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на підставі ЗУ Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, разом з декларацією про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, в яких зазначила недостовірні відомості, а саме не зазначила інформацію про належність їй на праві приватної власності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та у такий спосіб заволоділа чужим майном шляхом обману на загальну суму 52 977, 75 гривень.

Відповідно до ст. 3 ЗУ Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям (надалі Закон) (в ред. Закону N 454-VIII від 19.05.2015), право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 7 Закону, державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Згідно з деклараціями ОСОБА_7 про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги, остання зазначила, що мешкає в кв. АДРЕСА_3 , яка перебуває у її власності, разом з синами ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , що підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Посилання сторони захисту щодо реєстрації за вказаною адресою 4 осіб, хоча і підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №549 від 16.02.2016, однак не свідчить про спільне проживання цих осіб однією сім`ю, а тому апеляційний суд не може погодитись з розрахунками житлової площі на одного члена сім`ї, приведеного захисником в своїй апеляційній скарзі.

Будь-яких інших даних, щодо перебування у власності ОСОБА_7 , зокрема нерухомого майна, остання у вищевказаних деклараціях не вказала.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_7 є власницею наступного нерухомого майна: квартири, загальною площею 63,5 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; гаража № НОМЕР_1 , загальною площею 47,07 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_4 у авто гаражному кооперативі «Лівобережний»; квартири, загальною площею 48,6 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

За вказаних обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції в тій частині, що загальна площа житла, яке перебуває у власності ОСОБА_7 перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім`ю, що вказує на наявність обставин, які унеможливлюють призначення соціальної допомоги.

В той же час, відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 7 Закону, за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі якщо встановлено неможливість отримання будь-яких джерел для існування пов`язана з тривалою хворобою одного та/або кількох членів сім`ї.

Як зазначалось вище ОСОБА_7 самостійно виховує двох неповнолітніх дітей, один з яких, відповідно до довідок КЗ Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №9 про потребу дитини у домашньому догляді, перебуває на диспансерному обліку та потребує домашнього догляду, в тому числі й в період інкримінованих їй діянь, не отримує будь-яких інших доходів, що підтверджується її довідками про заробітну плату та позбавлена можливості, у зв`язку з цим, працювати, а тому соціальна виплата є єдиним джерелом доходу її сім`ї.

Апеляційний суд враховує висновки, викладені в постанові ККС ВС від 15 вересня 2021 року у цій справі, у якій, окрім іншого, суд касаційної інстанції скасував ухвалу апеляційного суду та призначив новий розгляд в суді апеляційної інстанції, зокрема і з підстав того, що апеляційний суд не врахував висновки щодо застосування норм матеріального права, викладені у постанові ОП ККС ВС від 16.11.2020 у справі №159/3357/18, не звернув увагу на протиріччя, допущені у вироку районного суду та не усунув їх і прийшов до передчасного висновку про відповідність вироку вимогам ст. 370, 374 КПК.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 КПК, вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Відтак, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування норм матеріального права викладені у постанові ОП ККС ВС від 16.11.2020 у справі №159/3357/18 та в постановах ККС ВС від 07.12.2020 у справі № 627/271/17 та від 16.03.2021 у справі №556/839/17 фактичні обставини справи яких подібні до цієї та доходить висновку, що ОСОБА_7 мала право на отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на іншій правовій підставі, ніж та, що зазначена нею у деклараціях, що на переконання апеляційного суду, виключає в її діях склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК.

Під час перевірки доводів апеляційної скарги захисника щодо відсутності в матеріалах кримінального провадження постанов про призначення групи слідчих та прокурорів у даному кримінальному провадженні, прокурором в судовому засіданні апеляційного суду було долучено, а апеляційним судом було досліджено постанову заступника начальника СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_14 від 28.06.2019 про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні № 0001551, а також постанову Першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_15 від 24.06.2019 про визначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є неприйнятними та спростовується вищевказаними документами.

Про можливість відкриття постанов про призначення групи слідчих та прокурорів на будь-якій стадії судового розгляду наголошено в постанові ККС ВС від 24.01.2022 у справі №426/22634/18.

Інші доводи апеляційної скарги захисника ґрунтуються на власному, хибному тлумаченні положень закону України про кримінальну відповідальність та ЗУ Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям, а тому є неприйнятними.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 КПК, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Згідно з п. п. 1-3, ч. 1 ст. 284 КПК, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 1) встановлена відсутність події кримінального правопорушення; 2) встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; 3) не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

За змістом ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, скасувати вирок і закрити кримінальне провадження.

Таким чином, у цій справі закон України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції було застосовано неправильно, а тому оскаржений вирок у порядку п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 417 вказаного Кодексу, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 - закриттю відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку зі встановленням відсутності в діяннях складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК.

Оскільки захисник у своїй апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку суду першої інстанції та закриття кримінального провадження на іншій, ніж встановленій апеляційним судом, правовій підставі, його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408 КПК, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2023 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 190 КК скасувати.

Кримінальне провадження №0001551 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК.

Речові докази, якими визнано копію особової справи ОСОБА_7 , яка знаходиться у матеріалах кримінального провадження - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженому, який тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4