Провадження №: 1-кп/752/1941/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2023 рокум. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000409 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , працює не офіційно в м"ясному цеху, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22.06.2022 року за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 17000 грн; на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням вироку Печерського районного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України призначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 17000 грн. та 100 годин громадських робіт (невідбуте покарання 7200 грн.);

06.02.2023 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_3 звільнено від призначеного покарання після закінчення іспитового строку, встановленого вироком Печерського районного суду м. Києва від 12.01.2022 року, яким він був засуджений за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, із звільненням його від відбування з випробуванням на підставі ст. 75,76 КК України з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 із 5 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває. 27.01.2023 року близько 22 год. 55 хв. ОСОБА_3 зайшов до приміщення АЗС «ОККО» (ТОВ «ВІЛСТОУН»), що за адресою: м. Київ, вул. Столичне шосе, 98, створюючи вигляд добросовісного набувача товарів, який здійснить оплату.

Після чого, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про введення та дію на території України воєнного стану, умисно, повторно, протиправно, таємно, перебуваючи в торгівельному залі АЗС «ОККО», підійшов до полиць з товарами та почав ховати до кишень куртки, в яку був одягнений, пиво «Коренбург 1664 Бланк 0,33 ж/б» у кількості 1 одиниці вартість якого без урахування ПДВ становить 17 грн. 45 коп., та пиво «Heineken 0,5 ж/б» у кількості 1 одиниці вартість якого без ПДВ становить 33 грн. 00 коп. В подальшому, ОСОБА_3 підійшов до стенду з полицями, де розташовані солодощі, звідки взяв шоколадні цукерки «Red Velvet 200г» в кількості 1 одиниці вартість яких без урахування ПДВ складає 582 грн. 00 коп. та присівши за вказаний стенд заховав упаковку цукерок під кофту, в яку він був одягнений.

Далі, ОСОБА_3 підійшов до каси та під виглядом добросовісного набувача товарів, здійснив оплату за шоколадний батончик, який взяв з полиці, що розташована поблизу каси, та тримаючи при собі вказаний вище неоплачений товар, покинув приміщення АЗС «ОККО», розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ТОВ «ВІЛСТОУН» матеріальної шкоди на суму 632 грн. 45 коп. без урахування ПДВ.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Показав, що 27.01.2023 року приблизно о 22 год. 50 хв. йшов зі сторони Конча-Заспи на заправку АЗС «ОККО». Вказав, що на заправці вкрав 2 пляшки пива та цукерки, оскільки на цей товар йому не вистачило коштів. Викрав товар для своєї дівчини. Вид та вартість товарів не оспорює. Вказав, що шкоду відшкодував представнику потерпілого в повному обсязі. Також зазначив, що прийшов в районний відділ поліції написати заяву для поновлення паспорту, аж раптом працівник поліції повідомив, що він у розшуку та відібрав відбитки пальців. У вчиненому щиро кається, соромно, просить суворо не карати та дати йому останній шанс для виправлення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому їм органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, обставини вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілого, у зв"язку з відшкодуванням шкоди обвинуваченим в повному обсязі, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, відбув частково попереднє покарання призначене судом, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, вказаний у вироку злочин ОСОБА_3 вчинив до повного відбуття покарання за попереднім вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 27.09.2022 року, яким йому, крім іншого, остаточно призначено покарання у виді штрафу, який він виплатив не в повному обсязі, тому до нього слід застосувати при остаточному призначенні покарання вимоги ст. 71 КК України. Разом з тим, враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд приходить до висновку, що покарання у виді штрафу повинно виконуватись самостійно.

Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема, його молодий вік, те, що він має постійне місце реєстрації та проживання, працює не офіційно, відношення обвинуваченого до вчиненого, щире бажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, позицію сторони обвинувачення щодо можливості застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням, ряд обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Те, що обвинувачений не в повній мірі відбув покарання за попереднім вироком, зокрема: не сплатив повністю призначений йому вироком суду штраф у розмірі 17000 грн. (невідбута частина 7200 грн.), враховуючи його пояснення про те, що він ухилятись від виконання вироку наміру не мав і не має: громадські роботи відбув повністю, а з грудня 2022 року просив розстрочити розмір штрафу, і рішення про розстрочку ще не прийнято, враховуючи мету покарання, яка передбачає не лише кару, а також дані про обвинуваченого, обставини вчинення даного злочину, щире бажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, та наявність трьох обставин, що пом"якшують його покарання, не позбавляє суд права застосувати до нього вимоги ст. ст. 75, 76 КК України.

На думку суду, остаточно призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових проступків та злочинів.

Питання щодо речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді 5 (п"яти) років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ст. 71, ч. 3 ст. 72 КК України вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 22.06.2022 року в частині невідбутого покарання у виді штрафу в розмірі 7200 (сім тисяч двісті) гривень, виконувати самостійно.

Речовий доказ:

оптичний диск з відеозаписом, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000409, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1