Справа № 484/1768/23
Провадження № 1-кп/484/227/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воронівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, розлученого, батька трьох малолітніх дітей, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України.

За участю:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

потерпілого - ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався і діяв станом на 06.02.2023 року.

06.02.2023 року близько 10.00 години, тобто під час воєнного стану, ОСОБА_5 , перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 , під час сумісного вживання алкогольних напоїв вирішив викрасти належне останньому майно - мобільний телефон Xiaomi Redmi A1, який потерпілий ОСОБА_7 поклав на шафу та увімкнув на зарядку.

Того ж дня у тому ж місці, близько 12.00 години ОСОБА_5 , виконуючи задумане, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, усвідомлюючи характер своїх дій і наслідки, що можуть настати, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, повторно, таємно, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що власник майна перебуває у стані алкогольного сп`яніння і не звертає на нього уваги, таємно викрав мобільний телефон Xiaomi Redmi A1 ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 вартістю 3 119 грн. 20 коп. з карткою оператора ТОВ «Лайфселл» з № НОМЕР_5 вартістю 50 грн., який одразу вимкнув і з викраденим телефоном залишив територію домоволодіння ОСОБА_7 та розпорядився викраденим на власний розсуд, завдавши своїми діями матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 3 169 грн. 20 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого мана (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ст. 185 ч.4 КК України.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 себе винним у пред`явленому обвинуваченні не визнав і пояснив, що дійсно у вказаний в обвинуваченні час був у ОСОБА_7 в гостях, вони разом пили горілку. Потім потерпілий напився і подарував йому телефон. Він з ним пішов додому. Коли виходив, біля двору ОСОБА_7 стояли хлопці, які вимагали у нього 200 грн. на горілку, він не дав і вони його за це побили. Вночі до нього прийшов потерпілий і запитав, чи не брав він його телефон. Він злякався, що ОСОБА_7 здасть його поліції і не сказав, що телефон у нього, а наступного дня пішов у майстерню і «перепрошив» телефон, щоб поміняти паролі і мати до нього доступ. Заплатив за це 300 грн. і користувався тим телефоном. Потім до нього прийшли працівники поліції, запитали про телефон і він його видав. Не сказав поліцейським, що потерпілий подарував йому телефон, а сказав, що його викрав, тому що його в поліції побили. Він на те не скаржився, віддав телефон і з усім погоджувався. На слідчому експерименті також давав пояснення під примусом, розказував те, що йому говорили поліцейські. Вважає, що ні в чому не винен.

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що проживає в АДРЕСА_3 з бабусею ОСОБА_8 . ОСОБА_5 - його сусід. На початку лютого 2023 року, коли його бабусі не було вдома, до нього з пляшкою прийшов ОСОБА_5 , вони разом пили. Потім до них приєднався ОСОБА_9 . Вони сиділи на кухні. Він поставив свій телефон на зарядку. Потім ОСОБА_10 пішов і вони з ОСОБА_5 ще трохи посиділи і близько 12 години також пішли, тому що мала повернутися його бабуся. ОСОБА_5 пішов до себе, а він до магазину. Коли повернувся додому, близько 14 години виявив, що телефону нема. Він одразу пішов до ОСОБА_5 і запитав, чи не брав він його телефон, на що ОСОБА_5 сказав, що не брав. Бабуся наполягала на зверненні у поліцію, а він намагався самотужки віднайти телефон. Через місяць приблизно до нього прийшов ОСОБА_5 і сказав, що це він вкрав телефон, зараз він у поліції, а він щиро кається. Він ОСОБА_5 телефон не дарував. ОСОБА_5 «перепрошив» телефон і таким чином міг ним користуватися. Якби він подарував телефон, то сказав би ОСОБА_5 паролі, але він того не робив. Потім поліція повернула його телефон. Наразі він не має претензій до ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що потерпілий ОСОБА_7 - її онук. Вона власниця будинку по АДРЕСА_3 , онук живе з нею. Якось в лютому 2023 року вона прийшла з ринку, а онук каже їй, що у нього пропав телефон. Він почав шукати його по знайомим. Вона сама подзвонила ОСОБА_5 і запитала, чи не брав він телефон онука, але той сказав, що не брав. Через місяць ОСОБА_5 прийшов до них і сказав, що це він вкрав телефон, що його викрила поліція і він розкаявся, просив його вибачити. Онук не дарував телефон ОСОБА_5 . Коли телефон повернули, виявилося, що він перепрошитий. З її дозволу в будинку проводили слідчий експеримент з ОСОБА_5 і той показав особисто, як і звідки взяв телефон, при цьому він не говорив, що йому телефон подарували. При слідчому експерименті були поняті, ОСОБА_11 давав пояснення вільно, на нього ніхто не тиснув, не підказував, що говорити.

Крім того, інкриміноване обвинувачення підтверджується письмовими доказами.

Зокрема, протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_5 викрав у нього мобільний телефон з сім-карткою /а.с.36/; протоколом огляду місця події - домоволодіння, в якому проживав ОСОБА_7 і звідки був викрадений телефон, фототаблицею до вказаного протоколу, на якій відображено кімнату, де відбулась крадіжка /а.с..40, 42-46/; постановою про визнання речовими доказами викраденого у ОСОБА_7 телефону /а.с.53/, який добровільно видав ОСОБА_5 /а.с.51-52/; протоколом огляду вказаного телефону /а.с.47-50/; протоколом огляду виданої ОСОБА_7 коробки від викраденого у нього телефону /а.с.54,64/, яка також визнана речовим доказом і оглянута /а.с.66-67/; розпискою потерпілого про отримання викрадених речей /а.с.56/; висновком товарознавчої експертизи № 1839/23 від 30.03.2023 року /а.с.59-63/, яким підтверджується вартість викраденого телефону /а.с.68/; довідкою про вартість стартового пакету ТОВ «Лайфселл»; протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 , під час якого він добровільно показав і розказав, як викрав телефон ОСОБА_7 /а.с.70-74/.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що була присутня під час слідчого експерименту в якості понятої. При цьому ОСОБА_5 добровільно показав і розказав, як викрав телефон; показав на місце, де телефон був на зарядці і сказав, що взяв телефон. Він не говорив, що потерпілий подарував йому телефон і ніхто з працівників поліції на нього не тиснув, він вільно давав свідчення.

Оцінивши у сукупності досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Його дії правильно кваліфіковані за ст. 185 ч.4 КК України як крадіжка за ознакою вчинення злочину в умовах воєнного стану.

Суд критично оцінює пояснення ОСОБА_5 про те, що потерпілий подарував йому телефон, оскільки це спростовується поясненнями самого потерпілого ОСОБА_7 , а також свідка ОСОБА_8 - бабусі потерпілої, які заявили, що потерпілий телефону не дарував. Вказані особи давали пояснення під присягою, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих свідчень і у суду відсутні підстави сумніватися в таких поясненнях. При цьому сам ОСОБА_5 підтвердив, що увечері до нього приходив ОСОБА_13 і шукав свій телефон, а він промовчав, сказав, що не брав телефон, тому що боявся, що попаде в поліцію. Про те, що телефон був викрадений, свідчить і той факт, що ОСОБА_5 одразу його «перепрошив», тобто звільнив від паролів, які встановив потерпілий. Якби потерпілий подарував телефон, він, очевидно, повідомив би і паролі. Крім того, свідок ОСОБА_12 пояснила, як ОСОБА_5 сказав, що взяв телефон, який був на зарядці. Такі пояснення спростовують твердження ОСОБА_5 про те, що потерпілий дістав телефон з кишені і віддав йому.

Пояснення ОСОБА_5 про те, що працівники поліції чинили на нього тиск і примушували давати певні пояснення, також жодними об`єктивними даними не підтверджуються. Розслідування за таким фактом не проводилось.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 доведена поза усяким розумним сумнівом.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винного, який винним себе не визнав, але у вчиненому розкаявся, офіційно не працює, підробляє тимчасово по найму, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, має на утриманні трьох малолітніх дітей, сприяв розкриттю злочину і поверненню викраденого, раніше не судимий.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає відшкодування завданої злочином шкоди.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, його вік, майновий та сімейний стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства. Покарання йому слід призначити в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, у виді позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього деякі обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Речові докази у кримінальному провадженні вже повернуті потерпілому за належністю. Цивільний позов не заявлений.

Витрати за проведення товарознавчої еспертизи слід стягнути з ОСОБА_5 на користь держави на підставі ст. 124 КПК України.

ОСОБА_5 не затримувався в наданому кримінальному провадженні.

Оскільки обвинувачений не засуджується до реального відбуття покарання і досі сумлінно виконував свої процесуальні обов`язки, суд вважає недоцільним обирати йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 ч.1 п.п.1,2, ч.3 п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судово-оварознавчої експертизи № 1839/23 від 30.03.2023 року /а.с.58/ 220 (двісті двадцять) грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: