КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.06.2023 задоволено частково клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором першого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів, Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Взято підозрюваного ОСОБА_7 під варту в залі суду.

Ухвалено строк тримання під вартою ОСОБА_7 обчислювати з моменту взяття під варту по 19.08.2023 включно, але не більше строку досудового розслідування.

Цією ж ухвалою визначено ОСОБА_7 заставу у розмірі 1 000 000 гривень.

_____________________________________________________________________________

Справа № 757/25762/23-к Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4277/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: не відлучатися з міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати за першим викликом слідчого, прокурора або до суду;утримуватися від спілкування із свідками, іншими підозрюваними у кримінальному провадженні; не відвідувати жодні поштові відділення та відділення доставки товарів, окрім поштових відділень АТ «Укрпошта»; носити електронний засіб контролю;утримуватися від користування всесвітньою мережею Інтернет, в тому числі для використання месенджерів «Телеграм», «Вотсап», «Вайбер» та будь-яких інших; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відмовлено в іншій частині клопотання.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити в межах строку досудового слідства до 21.08.2023 включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити часткового клопотання слідчого, та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби з 22 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступної доби за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або до суду за кожною вимогою; не відлучатися з міста Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначала, що представниками правоохоронних органів 22.06.2023 без ухвали слідчого судді, суду або постанови керівника органу прокуратури ОСОБА_7 доставлено до Головного управління Національної поліції України для вручення повідомлення про підозру, про що не було повідомлено захисника.

Органом досудового розслідування не надано доказів причетності ОСОБА_7 до інкримінованих кримінальних правопорушень.

Орган досудового розслідування, визначаючи функції, які виконував підозрюваний, помилково посилався на те, що ОСОБА_7 , маючи необхідні знання та навички, надавав вказівки щодо використання оригінального документу, тощо, оскільки повідомлення про підозру не містить доказів та відомостей, про які саме вміння та навички останнього йде мова.

При цьому, підозрюваний не притягувався до кримінальної відповідальності, не брав участі в жодних діях незаконного характеру, в нього не виявлено та не вилучено жодних документів, голографічних марок, що підтверджується протоколами обшуків.

Також стороною обвинувачення не визначено вид голографічного захисного елементу, у зберіганні, придбанні, перевезенні та збуті якого підозрюється ОСОБА_7 .

У повідомленні про підозру та клопотанні слідчого не обґрунтовано причетність підозрюваного до об`єктивної частини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 199 КК України.

Апелянт вказувала на невірну кваліфікацію інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, зокрема в частині вчинення їх організованою групою, оскільки органом досудового розслідування не надано доказів участі ОСОБА_7 у складі організованої групи.

Крім того, протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 22.10.2023, протокол огляду флешнакопичувача з Нової Пошти від 24.03.2023, протокол огляду особи ОСОБА_11 , протокол вручення йому грошових коштів, протоколи допиту ОСОБА_10 в якості свідка, протокол огляду паспорта, ідентифікаційного номеру та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_12 , протоколи негласних слідчих дій від 11.01.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 19.05.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 18.05.2023, протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 15.06.2023, протоколи НСР з мобільного телефону ОСОБА_16 , жодним чином не стосуються ОСОБА_7 та інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Органом досудового розслідування належним чином не обґрунтовано та не надано доказів існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України.

Зокрема, твердження про відсутність у підозрюваного сталих соціальних зв`язків та постійного місця роботи спростовується свідоцтвом про одруження та доказами наявності у родини 3 дітей, які до повномасштабного вторгнення весь час проживали разом, а з 2022 року ОСОБА_7 постійно відвідує свою родину та допомагає її утримувати, а також він працевлаштований, характеризується позитивно.

Посилання сторони обвинувачення на те, що ОСОБА_7 може вжити заходів конспірації з метою уникнення від кримінальної відповідальності є виключно припущенням, оскільки з моменту обшуку ОСОБА_7 не затримувався, не чинив жодного опору при доставці його до органу досудового розслідування, не заперечував проти отримання повідомлення про підозру та клопотання про застосування запобіжного заходу, навіть без захисника, самостійно з`явився до суду на всі судові засідання.

Крім того, у всіх фігурантів даного кримінального правопорушення та осіб, які підтримують дружні стосунки з ОСОБА_7 , вже проведено обшуки та вилучено всі наявні речі та документи.

Підозрюваним не вчинявся жоден тиск на учасників кримінального провадження.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та суду не може обґрунтовуватися лише тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

На переконання апелянта, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, спростовується даними про особу підозрюваного, який до кримінальної відповідальності не притягувався, проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яку вимушений орендувати у зв`язку із пожежею у його будинку за адресою: АДРЕСА_2 , яка сталася 08.03.2023, має на утриманні дружину та трьох дітей, працює, а також його належною процесуальною поведінкою.

Клопотання слідчого не містить обґрунтування недостатності застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Крім того, 17.07.2023 від захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких вона просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання слідчого, та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби з 23 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. наступної доби за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або до суду за кожною вимогою; не відлучатися з міста Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В доповненнях захисник навела доводи, аналогічні доводам раніше поданої апеляційної скарги, та вказувала на те, що жодний із долучених до клопотання слідчого доказ не стосується ОСОБА_7 .

Зокрема, заяви про вчинення кримінальних правопорушень стосуються виключно ОСОБА_17 , протоколи за результатами НСРД також стосуються ОСОБА_17 та осіб, причетних до його спілкування.

На переконання захисника, єдиним НСРД, яким сторона обвинувачення доводить причетність ОСОБА_7 до вказаних кримінальних правопорушень, є рапорт невстановленої особи щодо протоколу НСРД № 9/19-655 від 15.05.2023, який не долучено до матеріалів клопотання слідчого.

Апелянт звертала увагу, що нею двічі направлялося клопотання до слідчого в порядку ст. 220 КПК України щодо вчинення відповідних слідчих дій та надання для ознайомлення вказаних матеріалів, які ігноруються як слідчим, так і прокурором.

У доданих до клопотання слідчого матеріалах містяться висновки судово-технічних експертиз паспорту та водійських посвідчень, отримані в ході НСРД щодо ОСОБА_17 , які жодних взаємозв`язків з особою підозрюваного не містять, як і самі висновки судових експертиз.

Також у протоколах допиту свідків відсутні згадки про ОСОБА_7 .

Крім того, слідчим не долучено протоколів обшуків за місцем проживання, перебування та працевлаштування ОСОБА_7 , оскільки жодних доказів причетності останнього до вказаних кримінальних правопорушень в них не міститься.

Слідчим суддею не досліджувалися докази додані до клопотання слідчого.

При визначенні розміру застави слідчим суддею не враховано те, що збереження всієї родини ОСОБА_7 складають близько 600 000,00 грн., а будинок, в якому проживав останній, згорів у березні 2023 року, іншого ліквідного майна останній не має, його транспортний засіб перебуває у лізингу. Шкода, заподіяна внаслідок вказаного правопорушення, відсутня, що підтверджено прокурором в судовому засіданні.

Апелянт звертала увагу на те, що вона сплатила залишок суми застави за підозрюваного, оскільки вважає, що останній належним чином виконував та виконуватиме покладені на нього обов`язки.

ОСОБА_7 фізично не міг вчиняти інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Органом досудового розслідування не надано жодного доказу використання, зберігання, придбання, перевезення, пересилання та збуту голографічних захисних елементів.

Захисник зазначала, що у зв`язку з необхідністю продовження відновлювальних робіт у будинку за адресою: АДРЕСА_3 , у якому сталася пожежа, та інших необхідних дій, які жодним чином не порушують покладені на підозрюваного обов`язки та додатково забезпечуються електронним браслетом, вона та підозрюваний зверталися до слідчого та суду за дозволом відлучатися підозрюваному з міста Києва на територію Київської області у вихідні дні, а саме суботу та неділю на період з 08.07.2023 по 21.08.2023, відповіді на які не отримано.

З 27.06.2023 ОСОБА_7 носить електронний засіб контролю, елемент живлення якого не заряджається належним чином, у зв`язку з чим останній повинен постійно перебувати поруч з зарядними пристроями, що суттєво порушує нормальний уклад життя особи та створює значні незручності для останнього, викликаючи почервоніння на шкірі в місці закріплення електронного засобу контролю.

Крім того, захисник звертала увагу на бездіяльність органу досудового розслідування, зокрема 29.06.2023 та 04.07.2023 старшому слідчому в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 направлено клопотання про вчинення дій в порядку ч. 1 ст. 220 КПК України, відповіді на які стороною захисту не отримано. 11.07.2023 подано скаргу на бездіяльність слідчого, яка станом на день подання доповнень не розглянута.

Апелянт вважала, що дії сторони обвинувачення щодо ігнорування вимог ст. 220 КПК України підтверджують відсутність ризиків, зазначених у клопотанні слідчого.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001160 від 08.10.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 369-2, ч. 2, 3 ст. 199, ч. 3 ст. 332 КК України за фактом діяльності на території України організованої злочинної групи, учасники якої попередньо зорганізувались у стійке об`єднання для вчинення кримінальних правопорушень, діють за єдиним планом злочинних дій, завідомо відомим всім учасникам, з розподілом функцій кожного учасника групи, з метою виготовлення з метою збуту та збут на території України офіційних документів (носії інформації), на які наноситься голографічні захисні елементи підтвердження їх справжності, які використовуються під час вчинення інших кримінальних правопорушень, а саме сприяння незаконному переправленню осіб, через державний кордон України, вчинене у складі організованої групи, заволодіння чужим майном, та/або придбання права на майно шляхом обману вчинене у великих розмірах, одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди та незаконне заволодіння транспортними засобами, вчинені повторно, у складі організованої групи.

Згідно долучених до клопотання матеріалів, 22.06.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні зберігання, придбання, перевезення та пересилання, збуту голографічних захисних елементів у складі організованої групи, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 199 КК України, та підробленні офіційних документів, які видаються установою, і які надають права, з метою використання їх іншими особами, а також збуті таких документів у складі організованої групи, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України.

22.06.2023 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів із визначенням застави, що становить 1120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 006 080 гривень, та покладенням на підозрюваного, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23.06.2023 задоволено частково клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою по 19.08.2023 включно, але не більше строку досудового розслідування, із визначенням застави в розмірі 1 000 000 гривень та покладенням на підозрюваного, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 21.08.2023 включно.

Відмовлено в іншій частині клопотання.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду,

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні,

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином,

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 та ч. 3 ст. 199 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків. експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, майновий та сімейний стан підозрюваного, дійшов обґрунтованого висновку про визначення йому застави у розмірі 1 000 000 грн.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є обґрунтованим, та підстав для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційній скарзі з доповненнями доводи про недоведеність обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 та ч. 3 ст. 199 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначених кримінальних правопорушень.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апеляційної скарги щодо помилкової кваліфікації кримінальних правопорушень, відсутності у його діях складу інкримінованих йому злочинів, неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, зокрема пояснень свідків, результатів негласних слідчих (розшукових) дій, висновків судово-технічних експертиз, колегія суддів вважає передчасними, оскільки вказані обставини підлягають встановленню під час розгляду по суті.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій та наявність або відсутність у його діях складу інкримінованих злочинів, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Посилання підозрюваного та його захисника на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, посилання захисника на те, що з моменту проведення обшуку підозрюваний не затримувався, не чинив жодного опору при доставленні його до органу досудового розслідування, не заперечував проти отримання повідомлення про підозру, самостійно прибув до суду, та не вчиняв тиску на учасників кримінального провадження, не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Враховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, не виключена ймовірність того, що останній у разі, якщо не буде обмежений у спілкуванні із свідками, яким відомі обставини інкримінованих злочинів, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення, вірогідність настання яких, поряд із ризиками можливості переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, є досить високою.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не притягувався, проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні дружину та трьох дітей, працює, не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Викладені в доповненнях до апеляційної скарги доводи захисника про бездіяльність органу досудового розслідування, з тих підстав, що слідчим у кримінальному провадженні не надано відповідь на клопотання сторони захисту про вчинення дій в порядку ч. 1 ст. 220 КПК України, не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування не є предметом даного апеляційного розгляду, натомість скарга на бездіяльність органу досудового розслідування може бути оскаржена у порядку ст. 303 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 23 червня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3