Провадження № 1-кп/161/191/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 16 травня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001894 від 11 жовтня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька, Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого:

-17 листопада 2009 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання із встановленням іспитового строку 1 рік;

-05 лютого 2010 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.1 ст.296, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання із встановленням іспитового строку терміном 2 роки;

-05 листопада 2010 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 1 ст. 185 ст. 71 КК України до покарання до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці;

-07 грудня 2010 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений умовно-достроково, не відбута частина становить 6 місяців 4 дні;

- 28 грудня 2016 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільнений 07.11.2018 по відбуттю строку покарання,

- 06 жовтня 2022 року Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,

- 30 січня 2023 року Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 1 ст.125, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 три місяці Ухвалою Волинського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року залишено без змін,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 , 10 жовтня 2022 року, приблизно о 19 годині, діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом та метою відкритого викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, який введений на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року, продовженого Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №573/2022 від 12.08.2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 2500-IX від 15.08.2022, перебуваючи в приміщенні магазину «Світанок», який розташований за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Польова, 3Б, шляхом вільного доступу, із торгівельного прилавку відкрито викрав підставку, яка матеріальної цінності не становить із запальничками марки «Cripper» в кількості 30 штук, вартістю 17 гривень кожна, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 510 гривень.

Таким чином ОСОБА_5 своїми умисними протиправними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав та показав, що - 10.10.2022 року він перебував в приміщенні магазину «Світанок», який розташований за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Польова, 3Б, де викрав з торгівельного прилавку підставку із запальничками, після чого відразу ж вийшов з магазину. Однак повністю заперечує, кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, так як стверджує, що підставку із запальничками він викрадав не відкрито, при цьому не чув та не бачив, що хтось його просив повернути викрадене. Стверджує, що умисел у нього був на таємне викрадення майна.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, його винність у інкримінованому йому органами досудового розслідування кримінальному правопорушенні, повністю підтверджується, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

З показань даних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , вбачається, що очевидцем грабежу, який стався у його магазині «Світанок» - 10 жовтня 2022 року, він не був. Про даний факт він дізнався зі слів продавчині ОСОБА_8 , яка йому повідомила, що в той вечір, в магазин прийшов обвинувачений ОСОБА_5 та із торгівельного прилавку відкрито викрав підставку із запальничками в кількості 30 штук. Претензій до обвинуваченого він не має. Просить призначити покарання обвинуваченому згідно вимог Закону.

Такі показання потерпілого, судом беруться до уваги, оскільки вони спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо його непричетності до вчинення даного кримінального правопорушення, які суд вважає неправдивими та такими, що дані виключно з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Такі показання потерпілого об`єктивно підтверджуються іншими здобутими та всебічно, повно дослідженими у справі доказами.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 адміністратор магазину «Світанок» суду дала показання, про те, що в магазині 10 жовтня 2022 року стався грабіж, вона дізналася зі слів продавців: ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які повідомили, що в магазин зайшов обвинувачений ОСОБА_5 та із торгівельного прилавку відкрито викрав підставку із запальничками в кількості 30 штук. Дівчата кричали обвинуваченому, щоб той повернув викрадене на місце, однак, останній не повернув і при цьому повідомив, що йому за це нічого не буде.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 продавець магазину «Світанок» суду дала показання, про те, що 10 жовтня 2022 року в магазин зайшов обвинувачений ОСОБА_5 і перед нею, за декілька метрів, із торгівельного прилавку відкрито викрав підставку із запальничками в кількості 30 штук. Вона кричала до обвинуваченого, щоб той повернув викрадене, ще й вибігла за ним із магазину, але обвинувачений ОСОБА_11 відмовився повертати викрадене, ще й при цьому сказав, що йому за це нічого не буде. Ствердила, що обвинувачений ОСОБА_5 добре її бачив і чув, оскільки знаходився близько від неї.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 продавець магазину «Світанок» суду дала показання, про те, що 10 жовтня 2022 року в магазин зайшов обвинувачений ОСОБА_5 та із торгівельного прилавку відкрито викрав підставку із запальничками в кількості 30 штук. Вона була біля другої каси і добре бачила обвинуваченого, також чула, як ОСОБА_12 кричала до обвинуваченого, щоб той повернув викрадене, ще й вибігла за ним із магазину, але обвинувачений ОСОБА_11 відмовився повертати викрадене, ще й при цьому сказав, що йому за це нічого не буде.

Показання даних свідків суд бере до уваги та вважає їх показання, відповідно до ст.85, 86 КПК України, належними та допустимими доказами, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню в даному провадженні, а також здобуті, шляхом їх безпосереднього допиту в судовому засіданні.

Винність обвинуваченого також стверджується.

Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується від 11.10.2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_9 повідомила обставини вчинення кримінального правопорушення 11.10.2022 року.

Актом інвентаризації від 11.10.2022 року, з якого вбачається, що 11.102022 року в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Польова, 3Б факт нестачі запальничок марки «Cripper» в кількості 30 штук, вартістю 17 гривень кожна без ПДВ, на загальну суму 510 гривень 00 копійок.

Протоколом огляду місця події від 11.10.2022 року з фототаблицями, згідно якого об`єктом огляду являється підсобне приміщення, що розташоване на території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В ході огляду вилучено запальничку марки «Cripper» салатового кольору.

Протоколом огляду речей від 11.10.2022 року з фототаблицями, згідно якого об`єктом огляду являється спец. пакет № PSP1118577 на якому наявні написи, цілісність пакета не порушена. При відкритті, в середині знаходиться запальничка марки «Cripper» салатового кольору, на якій зображені візерунки чорного кольору.

Дані докази, відповідно до ст. 85, 86 КПК України, суд вважає належними та допустимими, оскільки вони прямо та опосередковано підтверджують обставини, що підлягають доказуванню та мають значення у даному провадженні, а також отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Також, оцінюючи вищенаведені докази, суд приходить до висновку, що вони є належними, допустимими, достовірними, а сукупність зібраних доказів є достатніми для прийняття рішення по кримінальному провадженню.

Суд критично оцінює позицію обвинуваченого ОСОБА_5 щодо якої він повністю заперечує, кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та з приводу його твердження в тому, що підставку із запальничками, які знаходились на полиці магазину «Світанок», він викрадав не відкрито, при цьому не чув і не бачив, що хтось його просив повернути викрадене, та звертає увагу на таке.

Аналізуючи склад злочину передбаченого ст. 186 КК України - грабіж, суд приходить до наступного. Грабіж з об`єктивної сторони характеризується відкритим способом викрадення чужого майна, тобто у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину. При грабежі, винний діє відкрито та зухвало, із застосуванням насильства чи без такого.

Суб`єктивна сторона грабежу, характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на заволодіння чужим майном і корисливим мотивом.

Згідно п 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 №10 грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Грабіж вважається закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватись ним.

Відтак в судовому засіданні встановлено і це підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_7 , свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , кожного зокрема, які чітко підтвердили, що саме ОСОБА_5 перебуваючи у приміщенні магазину «Світанок», який розташований за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Польова, 3Б, із торгівельного прилавку відкрито викрав підставку із запальничками в кількості 30 штук. При цьому свідок ОСОБА_8 чітко вказала, що вона кричала до обвинуваченого, щоб той повернув викрадене, ще й вибігла за ним із магазину, але обвинувачений ОСОБА_11 відмовився повертати викрадене, ще й при цьому сказав, що йому за це нічого не буде. Також стверджувала, що обвинувачений ОСОБА_5 добре її бачив і чув, оскільки знаходився близько від неї. Вказане вище і підтвердила свідок ОСОБА_10 .

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини за ч. 4 ст. 186 КК України суд розцінює як намагання уникнути від кримінальної відповідальності за скоєне, оскільки вони спростовуються переліченими вище доказами у їх сукупності. Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 , свідки: ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , кожен зокрема, давали логічні та послідовні показання, які суд кладе в основу вироку, при цьому будь-яких підстав у даних осіб оговорювати ОСОБА_5 немає.

За таких обставин, провівши всебічне, повне та неупереджене дослідження всіх обставин даного кримінального провадження, оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд поза розумним сумнівом вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тому кваліфікує ці його дії за ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Обставин які, відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує інформацію про стан його здоров`я, крім того обвинувачений, має постійне місце реєстрації та проживання, однак, вину не визнав, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за що відбував реальну міру покарання, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, знову вчинив корисливий злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст.71 ч. 1 КК України.

Суд вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 13 жовтня 2022 року скасувати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року, остаточно ОСОБА_5 до відбуття визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 (один) місяць.

Зарахувати у строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень ОСОБА_5 частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року.

Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 11 жовтня 2022 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Речовий доказ: запальничку марки «Cripper», яку поміщено до спец. пакету PSP118562 та поміщено до камери схову Луцького РУП передати за належністю ОСОБА_7 .

Арешт на майно, який накладений ухвалою слідчого судді 13 жовтня 2022 року скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченому ОСОБА_5 , який перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії вироку, через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: