У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 червня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мигія Первомайського району, мешкає в АДРЕСА_1 раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 309, ч. ч. 3, 4 ст. 185 КК України, у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за № № 000001, 0000021.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 червня 2023 року відносно ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11.08.2023 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначає, що ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки вона постановлена з грубим порушенням його прав.

Апелянт звертає увагу на те, що суд відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про допит особи, яка з`явилась у судове засідання, що є грубим порушенням його права, як обвинуваченого на справедливий судовий розгляд. Крім того, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 000001, триває 7 років, з яких 2 роки він перебував під вартою, а інші 5 років проживав в одній місцевості з потерпілим і жодних скарг, заяв чи повідомлень про його неналежну поведінку від компетентних органів не надходило, тому твердження прокурора про неможливість застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не відповідають дійсності.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

У провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебувають кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за № № 000001, 0000021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 309, ч. ч. 3, 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення застави. Клопотання мотивоване тим, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не можливе.

Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні, за сукупністю, тяжких злочинах та злочинах середньої тяжкості, максимальне покарання за які передбачено у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, суд дійшов висновку, що зазначені у клопотанні ризики є дійсними та дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих або вчинити інше кримінальне правопорушення, тому відносно обвинуваченого доцільно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказаних вимог закону судом дотримано в повному обсязі.

Вирішуючи питання про необхідність продовження застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких та середньої тяжкості злочинах, за найтяжчі з яких, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, через неналежну процесуальну поведінку перебував у розшуку, обізнаний про потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, які є мешканцями одного з обвинуваченим населеного пункту, обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинах. Судове провадження триває.

Наведене, а також характер, обставини, наслідки інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та дані про його особу, дають підстави вважати, що останній може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілих або свідків, з метою зміни їх показань або вчинити нове кримінальне правопорушення, тобто ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

За наведеного, доводи обвинуваченого про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України прокурором не доведені, є безпідставними.

З урахуванням наявних ризиків, тяжкості кримінальних правопорушень та покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Доводи обвинуваченого про порушення його прав, через те, що судом не допитаний свідок, який прибув у судове засідання, то вказаним обставинам апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку, оскільки на даній стадії судового розгляду, апеляційним судом, відповідно до положень ч. 1 ст. 422-1 КПК України, перевіряється лише законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо обрання, зміни чи продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За наведеного, правових підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, апеляційний суд не вбачає і вважає, що рішення суду про продовження відносно ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановлене з дотриманням вимог закону, з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, а відтак підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 не має, ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13 червня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3