УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2023 року у кримінальному провадженні №0001415 від 18.10.2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2023 року у кримінальному провадженні №0001415 від 18.10.2022 року.

В обґрунтування клопотання вказано, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2023 року накладено арешт на майно ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: земельну ділянку, кадастровий номер :04:003:0257, площею (Га) 2,0 га, за адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 47, належного на праві приватної власності ОСОБА_4 ; квартира АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, належну на праві приватної власності праві приватної власності ОСОБА_4 ; садовий будинок, загальною площею 115,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27189815, належну на праві приватної власності ОСОБА_4 , транспортний засіб з державним номером НОМЕР_1 , марки "KIA SPORTAGE", 2017 року випуску, сірого кольору, який належить ОСОБА_4 , з забороною розпорядження вказаним майном.

На думку захисника ОСОБА_3 , всупереч ст. 171 КПК України, відсутні належні правові підстави та достатні докази для накладення вказаного арешту на майно ОСОБА_4 . Крім того, подальший арешт порушує його право на вільне володіння майном.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримав доводи клопотання, просив його задовольнити. Вказав, що арешт на майно не може бути накладений з метою спеціальної конфіскації, оскільки майно набуте ОСОБА_4 до періоду подій, які розслідуються у кримінальному провадженні №0001415 від 18.10.2022 року. Майно не відповідає ознакам ст. 96-2 КК України

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку захисника, просив скасувати арешт.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання про скасування арешту майна, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що ОСОБА_4 01.02.2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України. Таким чином, майно відповідає ознакам ст. 96-2 КК України. Вказав, що досудове розслідування наразі триває, проводяться призначені, експертизи, знаття арешту на даний час є передчасним.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників справи, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

03.02.2023 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2023 року накладено арешт на майно ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: земельну ділянку, кадастровий номер :04:003:0257, площею (Га) 2,0 га, за адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 47, належного на праві приватної власності ОСОБА_4 ; квартира АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, належну на праві приватної власності праві приватної власності ОСОБА_4 ; садовий будинок, загальною площею 115,5 кв.м, за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27189815, належну на праві приватної власності ОСОБА_4 , транспортний засіб з державним номером НОМЕР_1 , марки "KIA SPORTAGE", 2017 року випуску, сірого кольору, який належить ОСОБА_4 , з забороною розпорядження вказаним майном.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Вказана процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.

Отже, саме ця особа має навести необхідне та достатнє обґрунтування своїх доводів, надавши слідчому судді відповідні докази.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

У той же час, оцінюючи наведені захисником доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не доводять наявність підстав для скасування рішення слідчого судді про накладення арешту.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 є підозрюваним у вчиненні злочину ч.3 ст. 212 КК України, санкція передбачає конфіскацію як вид покарання.

Як убачається зі змісту ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2023 року арешт, накладався на майно, яке належить підозрюваному на праві власності, з урахуванням положень ч.2 ст. 173 КПК України, з метою забезпечення спеціальної конфіскації з урахуванням санкції статті, за якою здійснюється кримінальне провадження №0001415.

Отже, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України. Санкція ч.3 ст. 212 КК України передбачає також конфіскацію майна як вид покарання, що також враховувалося слідчим суддею під час накладення арешту.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001415, наразі триває.

При цьому доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування арешт накладено необґрунтовано чи необхідність в такому арешті майна на даний час відпала.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що прийняття рішення у порядку ст. 174 КПК не є тотожними поняттями з переглядом судового рішення у апеляційному порядку, тому оскільки доводи заявника мають на своїй меті оскаржити підстави прийняття такого рішення, слідчий суддя не має повноважень надавати оцінку рішенню іншого судді.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03.02.2023, в рамках кримінального провадження № 0001415, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 жовтня 2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.

Керуючись статтями 2, 7, 9, 131-132, 159-166, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2023 року у кримінальному провадженні №0001415 від 18.10.2022 року- залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1