Справа № 297/1962/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/451/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Косино, Берегівського району, Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.3 ст. 332 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до п`яти років позбавлення волі без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та з покладенням відповідно до положень п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти останніх про зміну місця проживання.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту, залишено в силі до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх карність та суспільну небезпечність, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення громадян України через державний кордон України, в умовах дії правового режиму воєнного стану, за 21 червня 2022 року у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, на заздалегідь обумовленому місці на околиці с. Дийда, Берегівського району, зустрів групу громадян України, а саме: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яких за грошову винагороду в розмірі 500 грн. з кожного, шляхом надання порад та вказівок, уникаючи прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, супроводжуючи в напрямку державного кордону України, з метою його незаконного перетину в населений пункт Берегдороуч на території Угорщини.

Однак, при спробі незаконного перетину державного кордону в напрямку 205 прикордонного знаку неподалік АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 був викритий працівниками Державної прикордонної служби України та затриманий разом з вищевказаними громадянами України.

В апеляційній скарзі прокурор Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та фактичних обставин справи вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Наголошує, що місцевим судом не враховано, що фактично обвинувачений ОСОБА_7 має лише одну обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, а суспільна небезпека злочину полягає в негативних наслідках політичного, економічного та соціального характеру, які настають у результаті неконтрольованої міграції осіб до країн Європи.

Акцентує, що суд першої інстанції належним чином не мотивував та не обґрунтував підстави, з яких він дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання.

Просить скасувати вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2022 року, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України та призначити покарання у виді семи років позбавлення волі.

Дослідити показання обвинуваченого під час допиту в суді.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_10 про її заперечення і залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вина ОСОБА_7 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 332 КК України як сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами та вказівками, вчинене щодо кількох осіб, з корисливих мотивів.

Відтак, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених ч.2 ст. 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Разом з тим, згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка згідно положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, беручи до уваги особливість індивідуалізації покарання, обираючи між законними альтернативами, керуючись поняттям судового розсуду, з огляду на обставини справи та другорядну роль кари як мети покарання, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу винного, який раніше несудимий, позитивно характеризується по місцю проживання, є сезонним пастухом, а також обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення і відсутність обставин, що обтяжують покарання, призначив таке із застосуванням положень ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст. 332 КК України, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, та всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, підставно звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку і покладенням відповідних обов`язків, згідно ст.ст. 75, 76 КК України, навівши у вироку переконливі мотиви на підтвердження прийнятого рішення.

Таким чином, колегія суддів об`єктивно констатує, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж встановленого іспитового строку під час звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відтак, на переконання колегії суддів, застосування відносно обвинуваченого інституту, так званого умовного звільнення, не суперечить загальним засадам призначення покарання і забезпечить досягнення його мети та в даному конкретному випадку слугує шансом для ОСОБА_7 виправитися.

Отже, колегія суддів вважає вирок суду законним і обґрунтованим і не вбачає підстав для його скасування.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4