У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №30000264

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2022 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Муроване, Сокальського району, Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 186 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2022 року ОСОБА_6 засуджений:

-за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

-за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Ухвалено строк відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання, тобто з 25 червня 2021 року. У строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 зараховано строк тримання під вартою з дня фактичного затримання з 25 червня 2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 4 290,50 грн. Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати.

Захисник ОСОБА_7 просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрити на підставі того, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 не погоджується з вироком суду першої інстанції. Зазначив, що свідок ОСОБА_8 надав показання слідчому, що це він побив ОСОБА_9 , але у нього не було причин бити ОСОБА_9 і він цього не робив. Навпаки, у ОСОБА_8 були причини побити ОСОБА_9 , оскільки ОСОБА_8 залицявся до його дружини. Вважає, що свідки його обмовили.

Вказав, що на наступний день після події, до нього до будинку прийшла мати ОСОБА_8 , щоб запитати, де її син та повідомила, що ОСОБА_9 лежить на підлозі в будинку, де вони вживали спиртні напої і не дихає. Він разом з нею пішов до будинку побачив, що ОСОБА_9 лежить у веранді на підлозі ногами до виходу. Зазначив, що він спробував підняти його на ліжко, але не зміг, а потім почув, що ОСОБА_9 застогнав і почав дихати, про що він повідомив ОСОБА_8 та після цього пішов додому.

Вказав, що після цього до нього додому прийшли ОСОБА_10 та ОСОБА_8 та запитали, як себе почуває ОСОБА_9 , потім вони вдвох вирішили поїхати за місто, оскільки боялись поліції, що вони і зробили. Вважає, що за час їх відсутності, у них була можливість обговорити, які показання надавати поліції, щоб його обмовити.

Свідок ОСОБА_8 переїхав в Донецьку область, що на думку апелянта, також свідчить про те, що саме ОСОБА_8 побив ОСОБА_11 та втік на тимчасово окуповану територію, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Захисник ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Зазначив, що обвинувачений в судовому засіданні свою провину не визнав та зазначив, що потерпілого не бив, вважав, що його обмовили. Він не бачив, щоб хтось когось бив.

Захисник вказав, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд послався виключно на показання свідка ОСОБА_10 , слідчий експеримент за його участі, а також слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_8 також вирок містить посилання на письмові докази, досліджені в судовому засіданні. Однак, на думку захисника, ці письмові докази можуть свідчити лише про те, коли, за яких обставинах та у який спосіб вчинено злочин по відношенню до потерпілого ОСОБА_9 .

Вважає, що суд послався у вироку лише на припущення, які ґрунтуються виключно на показаннях свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Зазначив, що початок конфлікту винник саме між свідком ОСОБА_8 та потерпілим. ОСОБА_8 наносив тілесні ушкодження потерпілому. Вважає, що за таких обставин, за настанням наслідків - смерті потерпілого, у нього були підстави, з метою уникнення відповідальності за вчинене, безпідставно вказати на ОСОБА_6 як на особу, що спричинила тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.

На думку захисника, присутність за місцем проживання ОСОБА_6 майна, яке належало потерпілому, також не є свідченням того, що воно було викрадене саме обвинуваченим. Просить звернути увагу, що беззаперечним фактом є та обставина, що зникнення телефону ОСОБА_8 та виявлення телефону в кишені потерпілого, були підставою для виникнення конфлікту та побиття ОСОБА_9 .

Вважає, що до показань ОСОБА_8 , наданих ним під час проведення слідчого експерименту, стосовно обставин побиття потерпілого та викрадення його майна, слід відноситься критично, тому що у нього виникла поважна причина оговорити обвинуваченого у вчинені зазначених протиправних дій.

На думку захисника, наведене вказує на те, що матеріали кримінального провадження, які були досліджені у судовому засіданні, не містять тієї сукупності доказів, які б беззаперечно вказували на причетність обвинуваченого ОСОБА_6 у спричинені тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , які призвели до його смерті, та у викраденні його особистого майна.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

05 червня 2021 року, у другій половині дня, більш точного часу встановити під час досудового розслідування та судового розгляду не виявилось можливим, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які є у справі свідками, знаходились в гостях у спільного знайомого потерпілого ОСОБА_9 , який проживав за адресою: АДРЕСА_3 , де всі разом вживали спиртні напої.

Під час вживання спиртних напоїв між свідком ОСОБА_12 , потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_6 виник словесний конфлікт у зв`язку з тим, що потерпілий викрав мобільний телефон ОСОБА_12 та сховав горілку. В ході конфлікту свідок ОСОБА_12 наніс потерпілому чотири удари долонями обох рук в область обличчя, від чого останній впав на підлогу.

В свою чергу, у обвинуваченого ОСОБА_6 виник раптовий злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому. Керуючись неприязними відношенням до потерпілого та маючи намір на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень останньому, обвинувачений підійшов до потерпілого та наніс йому дерев`яною кухонною скалкою близько семи ударів в область грудної клітини та голови потерпілого.

Одразу після цього, не припиняючи своїх дій, ОСОБА_6 ногою наніс близько п`яти ударів в область грудної клітини потерпілого. Внаслідок вказаних дій обвинуваченого, які призвели до закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів під тверду мозкову оболонку в лобно-тім`яної скроневих ділянках справа та зліва, крововиливів під м`які мозкові оболонки по всім поверхням півкуль головного мозку, забою речовини головного мозку в ділянці правої півкулі з послідуючим набряком та набуханням речовини головного мозку, потерпілий помер у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, 05 червня 2021 року, у другій половині дня, більш точного часу встановити під час досудового розслідування та судового розгляду не виявилось можливим, ОСОБА_6 , після заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, виходячи з будинку потерпілого за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на відкрите викрадення майна потерпілого, яке він помітив у кухні зазначеного будинку, усвідомлюючи, що його дії явно помітні свідкам ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які знаходились у той час в приміщенні вищевказаного будинку, ОСОБА_6 відкрито викрав мобільний телефон марки «Samsung» моделі GT-E1200І чорного кольору, вартістю 208,75 грн, каструлю об`ємом 2 л вартістю 1 150 грн. та ліхтарик білого кольору, які належали потерпілому.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним:

- у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України;

-в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого та його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційних скарг, просив вирок залишити без змін.

Потерпіла ОСОБА_13 до апеляційного суду не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату та час апеляційного розгляду, причини неявки не повідомила. Її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як передбачено ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При ухваленні вироку зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 186 КК України, відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим в суді доказам.

В суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав. Стверджував, що не спричиняв тілесних ушкоджень потерпілому. Вважає, що свідки його обмовили.

Всупереч аналогічним доводам, наведеним в апеляційних скаргах, вина ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин є доведеною, та підтверджується сукупністю доказів, досліджених та перевірених під час судового розгляду.

Обставини нанесення потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень саме ОСОБА_6 підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_10 , який суду пояснив, що разом з потерпілим ОСОБА_9 , свідком ОСОБА_8 були в гостях у обвинуваченого ОСОБА_6 , де вживали горілку. Потім він, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 пішли додому до потерпілого, де також вживали горілку. Згодом до них прийшов ОСОБА_6 . Далі, свідок ОСОБА_8 помітив, що зник його телефон, який він залишав на столі. Потім він помітив свій телефон у потерпілого в кишені, забрав його та наніс потерпілому 3-4 удари долонею по обличчю, розбивши йому губу. Він відвів ОСОБА_8 від потерпілого, та в цей час почув позаду себе два удари та крик потерпілого ОСОБА_9 . Коли обернувся, побачив, що потерпілий падав, після чого ОСОБА_6 наніс потерпілому удари ногами по тулубу. Він не бачив всі удари, які наносив потерпілому ОСОБА_6 , оскільки не тримав постійно їх в полі зору через те, що заспокоював ОСОБА_8 . Він особисто бачив, як ОСОБА_6 наніс потерпілому три удари ногами в область грудної клітини: два удари збоку та останній зверху. Чим ОСОБА_6 наносив удари потерпілому, коли він (свідок) стояв до них спиною, він не бачив, тільки чув звуки ударів. Але коли вони йшли від потерпілого, він побачив у кутку біля входу дерев`яну скалку, яка була зламана. Коли вони випивали, ця скалка лежала на столі ціла.

Після цих подій вони пішли до ОСОБА_6 . Коли вони йшли від потерпілого ОСОБА_9 , він не бачив, щоб ОСОБА_6 брав з будинку потерпілого телефон, а коли вони прийшли до ОСОБА_6 , то він побачив у нього на столі ліхтар та каструлю, які належали потерпілому. Зранку, коли вони вживали алкогольні напої у будинку обвинуваченого цього ліхтарика та каструлі не було.

Ці пояснення свідка ОСОБА_10 узгоджуються з даними протоколу слідчого експерименту від 09.06.2021 та відеозапису до нього, з якого слідує, шо ОСОБА_10 , який надав показання, аналогічні показанням, наданим в судовому засіданні, на місці злочину розповів та продемонстрував обставини побиття потерпілого обвинуваченим.

Окрім того, на підставі ст. 3, 615 КПК України, враховуючи дію на території України воєнного стану, неможливістю доставки в судове засідання свідка ОСОБА_8 та встановлення його місця перебування, судом першої інстанції був досліджений відеозапис слідчого експерименту від 10.06.2021 за участю свідка ОСОБА_8 щодо обставин побиття потерпілого.

Як встановлено судом першої інстанції, свідок ОСОБА_8 на місці вчинення злочину вказав про обставини його вчинення саме ОСОБА_6 , стверджував, що саме ОСОБА_6 наносив ОСОБА_9 удари скалкою, яку узяв на столі. Також ОСОБА_6 продовжив побиття ногами потерпілого, який лежав на підлозі, в область ребер та грудної клітки. Потерпілий намагався піднятись, але ОСОБА_6 наносив йому удари скалкою, приблизно 5 ударів, скалка луснула та він почав «топтатись» ногами, в області голови та грудної клітки.

При проведенні слідчого експерименту свідок ОСОБА_8 також надав пояснення і щодо обставин вчинення грабежу, вказавши на місці злочину, що коли ОСОБА_6 припинив побиття потерпілого, він (свідок) узяв у веранді мобільний телефон ОСОБА_9 марки «Самсунг» чорного кольору, витягнув сім-картку та поклав телефон на стіл. ОСОБА_6 підійшов до столу та забрав мобільний телефон, належний ОСОБА_9 , а також каструлю та ліхтарик.

На зауваження, навіщо він це робить, ОСОБА_6 нічого не відповів, забрав речі та пішов. Коли вони виходили з будинку, потерпілий ще був живий, лежав на підлозі та стогнав.

Ці пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 узгоджуються як між собою, так і з письмовими доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Так, згідно даним протоколу огляду місця події від 06.06.2021, під час огляду коридору, на підлозі виявлена дерев`яна палиця у вигляді скалки, а також виявлено сліди речовини бурого кольору (т. 1 а. с. 156-164, фото таблиці на а. с. 165-190).

Також, згідно даними протоколу додаткового огляду предмету від 09.06.2021, об`єктом огляду є кухонна скалка, призначена для розкатки тіста, виготовлена з дерева світло-коричневого кольору, умовно складена з трьох частин, а саме двох ручок, одна з яких має пошкодження у вигляді відлому, та катушки, на зовнішній поверхні якої наявні плями речовини бурого кольору.

Огляд проводився у присутності свідка ОСОБА_10 , який вказав, що вказаною скалкою ОСОБА_6 наніс удари ОСОБА_9 (а.с. 200).

Пояснення свідків, а також дані протоколів слідчих експериментів, проведених за участю свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 щодо механізму заподіяння обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 узгоджуються з висновками судово-медичної експертизи щодо характеру та локалізації спричинених потерпілому тілесних ушкоджень.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_9 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів під тверду мозкову оболонку в лобно-тім`яно-скроневих ділянках справа та зліва, крововиливів під м`які мозкові оболонки по всім поверхням півкуль головного мозку, забою речовини головного мозку в ділянці правої півкулі з послідуючим набряком та набуханням речовини головного мозку.

У вироку детально описані тілесні ушкодження, які нанесені потерпілому ОСОБА_9 . Всі тілесні ушкодження є прижиттєвими, на що вказує наявність крововиливів в місцях ушкоджень, утворились в термін не менше трьох діб до моменту настання смерті, в короткий проміжок часу, від дії тупих твердих предметів з обмежено контактуючою поверхнею. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження в ділянці голови потерпілого мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. У зв`язку з чим здійснення потерпілим будь-яких активних дій самостійно після отримання їх малоймовірно, зазвичай закінчуються смертю, навіть при наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги.

Дата та час смерті, вказані в медичній картці на ім`я ОСОБА_9 , а саме 09.06.2021 о 12:40 не суперечать судово-медичним даним.

Таким чином, поясненнями свідка ОСОБА_10 , надані безпосередньо в суді, а також даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 10.06.2021, підтверджується, що саме ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження, що спричинили його смерть.

Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_6 не викрадав речі потерпілого, суперечать показанням потерпілої ОСОБА_13 , яка вказала, що після смерті сина вона була у його будинку та помітила, що зник посуд, ліхтарик та мобільний телефон, а також свідка ОСОБА_14 , який вказував, що бачив як обвинувачений брав вищевказані речі з будинку потерпілого. Окрім того, свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_10 бачили ці речі у будинку ОСОБА_6 та ці речі за заявою ОСОБА_6 від 10.06.2021, добровільно видані працівникам поліції (а. с. 210).

Доводи захисника та обвинуваченого, що свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 обмовляють ОСОБА_6 та що до показань ОСОБА_8 , наданих ним під час проведення слідчого експерименту, стосовно обставин побиття потерпілого та викрадення його майна, слід відноситься критично, тому що у нього виникла поважна причина обмовити обвинуваченого у вчинені зазначених протиправних дій, бо саме у нього спочатку виник конфлікт з потерпілим, не є слушними, з огляду на таке.

Так, суд критично оцінює пояснення обвинуваченого щодо того, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_8 обмовили його, оскільки сам обвинувачений пояснив, що знав ОСОБА_8 та ОСОБА_15 до цих подій та неприязних відносин між ними не було. Обставин, які б свідчили про обмову обвинуваченого з боку свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , судом не встановлено.

Пояснення свідка ОСОБА_10 , надані ним в суді та під час проведення слідчого експерименту, є послідовними та узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту, дослідженого в порядку статей 3, 615 КПК України, та з іншими матеріалами справи.

Зокрема, свідок ОСОБА_10 пояснив, що коли вони йшли з будинку потерпілого, то при вході він побачив поламану скалку, яка під час вживання алкогольних напоїв лежала на столі ціла, та відповідно до протоколу огляду місця події саме в цьому місці була виявлена та вилучена скалка під час огляду. Допит свідка ОСОБА_10 та слідчий експеримент за його участю проводився 09.06.2021 та саме після цих слідчих дій 09.06.2021 у присутності свідка ОСОБА_10 проведений додатковий огляд предмету скалки кухонної, вилученої у ході проведення огляду місця події від 06.06.2021, а 10.06.2021 обвинуваченим були видані мобільний телефон, каструля та ліхтарик, належні потерпілому.

Також суд звертає увагу на те, що свідок ОСОБА_8 при проведенні слідчого експерименту вказав, що особисто бачив, як ОСОБА_6 наносив удари потерпілому дерев`яною скалкою та ногами. Разом з тим, свідок ОСОБА_10 в суді підтвердив, що особисто бачив, як ОСОБА_6 наносив удари потерпілому ногами, а щодо нанесення ударів скалкою, то він це не бачив, але щодо ОСОБА_6 бив потерпілого скалкою. Про ці обставини він стверджував, виходячи зі звуків ударів, які він чув, коли утримував ОСОБА_8 та з урахуванням місця розташування цієї скалки до того, як потерпілому наносились удари, та після цього.

Крім того, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 зазначили про нанесення свідком ОСОБА_8 ударів потерпілому лише долонею по обличчю. Зазначене, на думку суду, виключає змову цих свідків щодо обмови обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки їх показання не є повністю ідентичними, різняться в залежності від ступеню сприйняття подій кожним з них та в їхніх поясненнях містяться як показання відносно дій обвинуваченого, так і свідка ОСОБА_8 , а не лише щодо дій саме обвинуваченого.

Крім цього, відповідно висновку судово-медичної експертизи, у потерпілого виявлені ушкодження в області голови та ребер, тобто, саме в тих частинах тіла, по яким, за показаннями свідків, обвинувачений наносив удари потерпілому. Всі тілесні ушкодження є прижиттєвими, утворились в термін не менше трьох діб до моменту настання смерті, в короткий проміжок часу, від дії тупих твердих предметів з обмежено контактуючою поверхнею.

Таким чином, дослідженими судом першої інстанції доказами підтверджується, що саме обвинувачений ОСОБА_6 заподіяв удари потерпілому ОСОБА_9 в область голови та тулубу, що спричинили його смерть.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 р. у справі № 712/13361/15, провадження № 51-1604км18).

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності.

Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroрlu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_16 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а також у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, доведена поза розумним сумнівом.

Судом апеляційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які можуть тягнути за собою скасування оскаржуваного вироку, про що просять захисник та обвинувачений.

Обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання відповідно до вимог ст. 65-67 КК України.

При призначенні покарання достатньо враховано, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжкий та нетяжкий злочини, а також дані про особу обвинуваченого, який на підставі ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимостей, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває. Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість та обставини вчиненого, дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкціями ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 186 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З огляду на наведене, відсутні підстави для скасування вироку, про що просять апелянти.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_17 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2022 року, щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3