УХВАЛА

12 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 753/1844/21

провадження № 51-5396ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 17 травня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року щодо останнього,

встановив:

Захисник звернулася до суду з касаційною скаргою на указані вище судові рішення щодо засудженого ОСОБА_5 , де ставить питання про їх скасування через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Згідноз п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому, за приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Таким чином, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та незгода з оцінкою доказів на предмет їх достовірності, про що, зокрема, йдеться у змісті касаційної скарги, не є предметом касаційного перегляду і відноситься до компетенції перевірки апеляційного суду.

Захисник в касаційній скарзі, серед іншого, стверджує про різне відображення у вироку форми умислу, з яким діяв засуджений, проте не обґрунтовує того, яким чином це впливає на кваліфікацію дій останнього за ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України, з урахуванням особливостей суб`єктивної сторони цього кримінального правопорушення, чи інші кримінально правові наслідки, а також яких порушень припустився апеляційний суд, який обґрунтував висновки про те, що ОСОБА_5 керувався непрямим умислом під час вчинення злочину за результатами оцінки доводів сторони захисту про відсутність в його діях прямого умислу.

В контексті порушення вимог закону про безпосередність дослідження доказів, захисник також указує, що апеляційний суд, в порушення приписів ч. 3 ст. 404 КПК, відмовив у задоволенні її клопотання про повторне дослідження доказів.

Колегія суддів звертає увагу захисника на те, щолише в тій ситуації, коли суд апеляційної інстанції вбачає, що доводи в апеляційній скарзі сторони захисту щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження виглядають обґрунтованими та потребують перевірки, він таку перевірку здійснює шляхом повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, із дотриманням вимог ст. 404 КПК, в якій визначені правила та порядок для повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, а також доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції.

Натомість в касаційній скарзі не наведено підстав для повторного дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема не вказано: які саме обставини кримінального провадження були досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, які докази цим судом досліджено з порушеннями, а також яких порушень норм процесуального закону припустився апеляційний суд в частині дотримання приписів ч. 3 ст. 404 КПК, з огляду на те, що за змістом касаційної скарги апеляційний суд у задоволенні клопотання, поданого в порядку ч. 3 ст. 404 КПК, відмовив, що не може вважатися беззаперечним порушенням норм матеріального або процесуального закону за відсутності належного обґрунтування.

З огляду на те, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, викладене вище перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Клопотання про зупинення виконання судового рішення, відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 430 КПК, суддя-доповідач вирішує тільки після відкриття касаційного провадження.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3