Справа № 159/3471/23
Провадження № 1-кс/159/1656/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИВ:

До Ковельського міськрайонного суду Волинської області надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У обґрунтування скарги представник скаржника посилається на те, що 23.03.2023 він надіслав на адресу Ковельської окружної прокуратури заяву про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 383 КК України, вчиненого ОСОБА_6 , яка здійснила завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину ОСОБА_5 .

Скарга була передана до Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, де проводилась перевірка заяви в порядку ЗУ «Про звернення громадян».

Вважає, що посадовими особами Ковельського РУП не дотримано вимог закону та не внесено заяву про вчинений злочин до ЄРДР у визначені строки та не повідомлено заявника.

В судовому засіданні представник скаржника подану заяву підтримав, просив внести відомості до ЄРДР.

Слідчий у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_5 , вважаючи її безпідставною.

Вислухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що 23.03.2023 скаржник надіслав прокурору Ковельської окружної прокуратури заяву про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 383 КК України.

Згідно цієї заяви, ОСОБА_6 безпідставно звинувачує його у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 152 КК Україна, яке тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 383 КК України.

На даний час відомості до ЄРДР не внесені.

16.06.2023 представником скаржника отримано відповідь і копію листа на ім`я ОСОБА_5 про те, що підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

За змістом ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, дізнавач, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана, з одного боку, забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому є, зокрема, встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Відповідно до правового висновку, наведеного у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 30.09.2021 в справі № 556/450/18, "підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР".

Зі змісту скарги ОСОБА_5 та заяви про кримінальне правопорушення від 23.03.2023 вбачається, що в ній викладені обставини про ймовірне вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України, ОСОБА_6 заявила завідомо неправдиві відомості, що стало підставою для притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні встановлено, що судовий розгляд за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, триває, остаточне судове рішення не винесено.

На думку слідчого судді, викладені у повідомленні ОСОБА_5 обставини не є такими, що зумовлюють початок досудового розслідування, який, в свою чергу, розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а як вбачається з самого повідомлення, у ньому не наведено конкретних відомих заявнику відомостей, що можуть свідчити про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 383 КК України. При цьому, заявник не наводить у повідомленні будь-яких об`єктивних даних, які б підтверджували зазначене, а його твердження про можливе вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення ґрунтується виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності її дій під час подання заяви про вчинення кримінального правопорушення та власному аналізі і баченні норм законодавства про кримінальну відповідальність та не зазначає відомостей, за якими можна визначити наявність елементів об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України, у діях ОСОБА_6 .

Вказане, на думку слідчого судді, позбавляє орган досудового розслідування можливості провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана, в тому числі, для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що, в свою чергу, не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

За наведених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб Ковельського РУП ГУНП внести відомості про кримінальне правопорушення відсутні.

За вказаних обставин, у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 17.07.2023 року о 16год. 30хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1