Справа №463/1921/21
Провадження №1-кп/463/138/23
В И Р О К

іменем України

18 травня 2023 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000928 від 21.12.2020 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Юнашків Рогатинського району Івано-Франківської області, раніше не судимого, працюючого в ТзОВ «Протек», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 Кримінального кодексу України, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 21 грудня 2020 року приблизно в 07:15 год., керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2102» р.н. НОМЕР_1 та рухаючись ним по вул. Богданівській у м. Львові в напрямку до вул. Богана Хмельницького навпроти будівлі під №1, що розташована на вул.Гайдуча у м.Львові, порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху України, а саме п.1.5; п.2.3 б), д); п.18.1., а саме проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість, не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, вчинив наїзд на ОСОБА_6 , який переходив дорогу в межах нерегульованого пішохідного переходу з ліва на право по ходу руху автомобіля. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 , отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю. Пояснив, що дійсно 21 грудня 2020 року зранку, приблизно в 07:00 год., їхав на роботу. Керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2102», д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись ним по вул. Богданівській у м. Львові не зміг зупинитись перед нерегульованим пішохідним переходом і здійснив наїзд на потерпілого, який рухався по переходу. Після зіткнення потерпілий лежав на землі, був при свідомості, через деякий час його забрала швидка. Зазначив, що жодних заперечень з приводу пред`явленого йому обвинувачення не має, всі наведені в обвинувальному акті обставини визнає. Також повідомив, що на даний час відшкодував потерпілому частину понесених на лікування витрат в сумі 36000 грн., має намір відшкодувати решту, однак на даний момент у нього відсутня матеріальна можливість компенсувати завдані збитки в повному об`ємі, а також вважає, що частину витрат має понести страхова компанія.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що 21 грудня 2020 року приблизно в 07:00 год., він рухався пішохідним переходом на вул. Богданівській у м. Львові. Несподівано, на великій швидкості на нього здійснив наїзд автомобіль ВАЗ під керуванням обвинуваченого. Вважає, що жодних перешкод для зупинки автомобіля та надання йому можливості завершити перехід дороги у обвинуваченого не було. Також повідомив, що внаслідок отриманих травм він тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, і на даний момент позбавлений можливості вільно пересуватись, потребує постійної медичної допомоги та вжиття реабілітаційних заходів. Обвинувачений відшкодував йому лише 36000 грн. понесених витрат, що являється незначною частиною завданої йому шкоди, крім цього такий фактично не вибачився за скоєний злочин. Також повідомив, що ним заявлено цивільний позов до обвинуваченого в порядку цивільного судочинства.

Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчинені вказаного кримінального правопорушення, і після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч.3 ст.349 КПК України, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначеного кримінального правопорушення, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів.

Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України, оскільки він здійснював керування транспортним засобом з порушення вимог Правил дорожнього руху України затверджених постановою КМ України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, що спричинило тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості потерпілому ОСОБА_6 .

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого є сприяння органам слідства у розслідуванні справи.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що він вчинив кримінальне правопорушення вперше, по місцю праці характеризується позитивно, частково відшкодував потерпілому завдану шкоду.

Враховуючи наведене суд вважає, що обвинуваченому слід обрати основне покарання у виді обмеження волі та додаткове у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, в межах санкції передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України.

В той же час, враховуючи наведені вище характеризуючі дані особи обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання з встановленням випробувального терміну у відповідності з вимогами ст. 75 КК України.

У відповідності до положень ст.100 КПК України слід вирішити питання про долю речових доказів.

Керуючись ст.ст.100, 349, 370, 373,374 КПК України, ст.286 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у виді обмеження волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави відшкодування витрат на проведені судові експертизи в сумі 6538 грн.

Речовий доказ автомобіль марки «ВАЗ 2102», який передано на зберігання ОСОБА_4 (а.с. 32) залишити ОСОБА_4 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Вирок судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1