Справа № 161/5182/22 Провадження №11-кп/802/324/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002962 за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року щодо ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Забороль, Луцького району, Волинської області, зареєстрованого та жителя: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого, на утриманні одна дитина, не працюючого, раніше судимого, востаннє 19.05.2017 року вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 1 місяць; 08.06.2021 року ухвалою Маневицького районного суду Волинської області умовно-достроково звільнений від відбування покарання на строк 7 місяців 16 днів, засуджено:

за ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.05.2017 року, та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 (один) місяць з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання рахувати з 14.12.2021 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 14 грудня 2021 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 залишено попередній - тримання під вартою.

Вироком вирішено долю судових витрат, речових доказів та арештованого майна.

За вироком суду ОСОБА_8 , визнаний винним та засуджений за те, що він у невстановлений день та час, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу психотропних речовин, з метою збуту, використовуючи мережу інтернет, через мобільний додаток «Telegram», у невстановленої особи незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину у великому розмірі, обіг якої заборонено - PVP, з метою її подальшого збуту на території м. Луцька.

Після чого, ОСОБА_8 при невстановлених обставинах часу та місця, отримавши частину особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, в одному полімерному пакеті, зберігаючи при собі, з метою збуту, переніс на ділянку місцевості, неподалік села Боратин Луцького району Волинської області за координатами: широта - 50.7265566, довгота - 25.36422, та приховав вказаний вище згорток в землю, та де продовжував незаконно зберігати його з метою збуту до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції під час огляду місця події, а саме до 12 год. 24 хв. 15.12.2021.

Далі, 14.12.2021 року, близько 11 години, ОСОБА_8 , перебуваючи по вулиці Шевченка у місті Луцьку Волинської області за координатами: широта - 50.750554, довгота - 25.314483, забрав у виді «закладки» іншу частину особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, у великих розмірах, яка містилася у 30 полімерних пакетах, та поклав до лівої кишені своєї куртки, в яку був одягнений, та зберігаючи при собі, з метою збуту, переніс до території поблизу будинку АДРЕСА_2 , де продовжував незаконно зберігати при собі з метою збуту до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції під час затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме до 14 години 16 хвилин 14.12.2021 року.

Відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-21/10707-НЗПРАП від 15.12.2021 року надана на дослідження речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP становить 0,1849 г.

Відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-21/10910-НЗПРАП від 29.12.2021 року надані на дослідження кристалічні речовини у 29 полімерних пакетах містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Загальна маса PVP становить 5,8604 г.

Відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/103-21/10912-НЗПРАП від 22.12.2021 надана на дослідження речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP становить 0,0929 г.

Таким чином, ОСОБА_8 незаконно придбав, зберігав з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 6,1382 г, що відповідно до Таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 року, є особливо небезпечною психотропною речовиною у великих розмірах.

В поданих апеляційних скаргах захисник та обвинувачений вказують, що вирок ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки, які викладені в ньому, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Просять вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення та не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_8 злочину при зазначених у вироку обставинах ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку і вірно кваліфікував його дії за ч.2 ст.307 КК України.

Згідно з положеннями ст.94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Мотивуючи висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Зокрема свої висновки про винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував показаннями допитаних в якості свідків - працівників поліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 а також даними, що містяться у письмових та речових доказах.

Відповідно суд першої інстанції обґрунтовано поклав показання вказаних свідків та інші докази в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності повно відтворюють картину події, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення, та підставно не взяв до уваги позицію сторони захисту про «сфабрикованність» кримінального провадження щодо ОСОБА_8 .

Твердження сторони захисту про непричетність обвинуваченого ОСОБА_8 до вчинення даного кримінального правопорушення перевірялись судом першої інстанції, який обґрунтовано визнав їх безпідставними, оскільки саме показання свідків узгоджуються між собою та іншими доказами, які є належними, достовірними та допустимими, які суд першої інстанції правильно оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, що спростовує доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості останнього у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Не є слушними доводи сторони захисту про передчасніть висновків місцевого суду щодо наявності у обвинуваченого умислу на збут психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP.

Так у відповідності до роз`яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року №4 про умисел на збут наркотичних засобів може свідчити великий або особливо великий їх розмір, спосіб упакування або розфасування, поведінка суб`єкта злочину, зокрема те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 незаконно зберігав та переносив з метою збуту психотропну речовину, обіг якої обмежено, у великих розмірах.

Взявши до уваги те, що маса психотропної речовини становить великі розміри, спосіб її упакування, а також враховуючи досліджену в телефоні обвинуваченого переписку, апеляційний суд вважає правильною кваліфікацію умисних дій обвинуваченого за ч.2 ст.307 КК України.

Крім того не заслуговують на увагу твердження сторони захисту про підкидання ОСОБА_8 працівниками поліції згортку із психотропною речовиною та встановлення працівниками поліції на його телефоні додатку «Телеграм», оскільки місцевим судом було вірно встановлено, що затримання обвинуваченого зафіксовано відповідним протоколом із доданим відеозаписом, який безпосередньо було досліджено судом у судовому засіданні, та за результатами такого дослідження не виявлено обставин, на які посилається сторона захисту.

Також є неспроможними посилання апеляційних скарг про те, що до внесення відомостей до ЄРДР працівниками поліції було фактично здійснено тимчасовий доступ до речей та документів, а саме до мобільного телефону ОСОБА_8 .

Так працівники поліції в своїх показаннях вказали, що телефон не оглядали, та що вказаний телефон на прохання обвинуваченого поліцейський ОСОБА_11 підняв з землі та передав ОСОБА_8 , який поклав його в кишеню. Зазначене також підтверджується вищевказаним відеозаписом.

Таким чином усі викладені у апеляційних скаргах доводи є аналогічними тим, які сторона захисту заявляла під час судового розгляду в першій інстанції і які були належним чином судом перевірені, а висновки суду вмотивовані на підставі досліджених доказів.

Що стосується тверджень захисника про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення, то вони також не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону при призначенні ОСОБА_8 покарання судом дотримані, а також в повній мірі враховані обставини на які зроблено посилання в апеляційних скаргах прокурора та обвинуваченого.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд по справі не вбачав.

До обставиною, що обтяжує покарання, суд відніс рецидив злочинів.

Зокрема, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, є особою молодого віку, має постійне місце проживання, на утриманні одна дитина, вчинив злочин у сфері незаконного обігу психотропних речовин, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, в період умовно-дострокового звільнення від покарання за попереднім вироком, свою вину не визнав та не розкаявся у вчиненому, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність та небажання стати на шлях виправлення, та вірно прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства та призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції статті кримінального закону за якою він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі.

Висновок суду щодо призначеного ОСОБА_8 покарання належним чином у вироку вмотивований і підстав сумніватися у його правильності у колегії суддів не виникає.

Обране ОСОБА_8 судом покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для зміни вироку та призначення останньому покарання з застосуванням положень ст.69 КК України з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі захисника, та враховуючи висновки суду апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи зазначене апеляційні скарги обвинуваченого та захисника до задоволення не підлягають.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: