1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/825/23 1-кс/335/1107/2023
25 квітня 2023 року м. Запоріжжя
Слідчий звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з вищезазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив наступне.
В ході бесіди, ОСОБА_8 , повідомив ОСОБА_9 , про те, що він перебуваючи на посаді директора шахрайським шляхом заволодівав грошовими коштами підприємства, у якому одним із засновників є його знайомий ОСОБА_10 , та повідомив, що син ОСОБА_10 , - ОСОБА_11 , у зв`язку з шахрайськими діями ОСОБА_9 , звернувся до осіб, які на його думку мають вплив у кримінальному середовищі в місті Запоріжжя та займаються вимаганням грошових коштів.
Під час бесіди з ОСОБА_9 , який почав заперечувати свою причетність до будь-яких шахрайських дій, ОСОБА_8 , використовуючи власну фізичну перевагу, з метою демонстрації своєї сили та намірів наніс декілька ударів рукою в обличчя потерпілого, чим згідно висновку спеціаліста №1414/с від 10.09.2022, завдав синець у правій підочній ділянці, який кваліфікується як легке тілесне ушкодження.
Далі, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливими мотивами, в умовах воєнного стану, висунув незаконну, протиправну вимогу до ОСОБА_9 , про передачу на його користь грошових коштів у сумі 20 000 доларів США для вирішення неіснуючої проблеми потерпілого з ОСОБА_11 , та особами до яких він начебто звернувся.
Вказану безпідставну вимогу ОСОБА_8 , супроводжував усними погрозами завдання йому тяжких тілесних ушкоджень, які ОСОБА_9 , сприймав як реальні.
У зв`язку з відсутністю грошових коштів у потерпілого, ОСОБА_8 , так їх і не отримавши вийшов з приміщення офісу, при цьому попередивши ОСОБА_9 , про те що борг за ним залишається і до вказаної розмови вони повернуться, коли у останнього з`явиться можливість його повернути.
20.04.2023 по вказаному кримінальному провадженню повідомлено про підозру ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім цього на причетність до вказаного кримінального провадження перевіряється ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є особою з числа спілкування підозрюваного.
20.04.2023 проведено санкціонований обшук за адресою:
АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_11 в ході якого було виявлено та вилучено: предмет, схожий на пістолет «Tiedmont XR» НОМЕР_1 з магазином, в якому знаходиться 14 патронів; предмет, схожий на патрони з нанесення зеленої фарби у кількості 18 штук; предмет, схожий на патрони з маркуванням МАС 9 мм Р.А. у кількості 22 штуки; предмет, схожий на металеву телескопичну палицю; копію статут ТОВ «Будсервіс» на 13 аркушах; повідомлення про проведення загальних зборів ТОВ «Будсервіс»; лист на імя ОСОБА_11 від ТОВ «Будсервіс» на одному аркуші; вимога від учасника ТОВ «Будсервіс» ОСОБА_11 до ТОВ «Будсервіс»; мобільний телефон Самсунг з написом «baseus» та 2 сім-картами; мобільний телефон Самсунг з написом «duos» та сім-картою; мобільний телефон ОСОБА_4 . Самсунг imei НОМЕР_2 , imei НОМЕР_3 з 2 сім-картами; мобільний телефон ОСОБА_11 Iphone 11 з сім-картою; грошові кошти на суму 7 700 доларів США (купюрами по 100 доларів).
Посилаючись на те, що вилучені речі та документи визнані слідчим речовими доказами в кримінальному провадженні та те, що незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вище перелічене майно. В обґрунтування клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 7 700 доларів США слідчий зазначає, що ОСОБА_11 , за місцем проживання якого проводився обшук, перевіряється на причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, за яке додатковим видом покарання є конфіскація майна. Вилучені грошові кошти перебувають у власності ОСОБА_11 , а отже на них необхідно накласти арешт для забезпечення покарання у вигляді конфіскації майна, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
В судовому засіданні слідчий підтримала клопотання та просила його задовольнити. Необхідність арешту предметів, схожих на пістолет та набої пояснила наміром призначити експертизи.
Представник власника майна ОСОБА_11 та власник майна ОСОБА_4 заперечували проти з задоволення клопотання в частині накладення арешту на мобільні телефони Самсунг з написом «baseus» з двома сім-картами, мобільний телефон Самсунг з написом «duos» з сім-картою, мобільний телефон Iphone 11 з сім-карткою та грошових коштів на суму 7 700 доларів США (купюрами по 100 доларів), посилаючись на те, що зазначені речі належать ОСОБА_4 та не відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. В задоволенні клопотання слідчого щодо арешту іншого майна не заперечували, вважаючи, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права ОСОБА_11 як власника майна.
Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, матеріали кримінального провадження, наданні слідчим в судовому засіданні, слідчий суддя доходить наступних висновків.
20.04.2023 під час проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_2 за місцем мешкання ОСОБА_11 слідчим виявлено та вилучено речі та документи, зазначені в клопотанні.
21.04.2023 слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт вищезазначеного майна.
Ухвалою слідчого судді від 21.04.2023 клопотання повернуто прокурору, який здійснює повноваження прокурора в кримінальному провадженні, з встановленням строку для усунення недоліків клопотання до 12 год. 15 хв. 24 квітня 2023 року.
24.04.2023 слідчий звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з новим клопотанням, що є предметом даного розгляду.
Вирішуючи клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Досліджені слідчим суддею матеріали кримінального провадження містять достатні дані для висновку, що вилучені слідчим під час проведення обшуку статутні документи, мобільні телефони з сім-картками можуть містити відомості, які можливо використати як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Стороною обвинувачення також доведено існування ризиків того, що незастосування арешту зазначених речей шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження зазначеним майном може призвести до їх приховування, знищення, та відчуження.
На переконання слідчого судді, застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначеного вище майна з метою забезпечення збереження речових доказів є необхідним на даній стадії кримінального провадження і потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власників майна. Накладення арешту на вищезазначене майно відповідає потребам досудового розслідування та сприятиме досягненню дієвості кримінального провадження.
Разом з тим, слідчим не доведено, що вилучені в ході обшуку грошові кошти, на які він просить накласти арешт, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Неспроможними є й доводи слідчого щодо накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна ОСОБА_11 як виду покарання, оскільки останньому не повідомлено про підозру у цьому кримінальному провадженні.Отже, клопотання слідчого в цій частині задоволенню не підлягає.
Крім того, ані до клопотання, ані в судовому засіданні слідчим не надано слідчому судді доказів того, що предмети, схожі на пістолет та патрони, відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.
Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що згідно з ч.7 ст. 236 КПК при обшуку предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Такі предмети не вважаються тимчасово вилученим майном і постановлення слідчим суддею окремої ухвали про накладення арешту на них не потребують.
В матеріалах кримінального провадження відсутні данні, щодо наявності у осіб, за місцем проживання яких слідчим проведено обшук, дозволів на зберігання та носіння вилучених пістолета та патронів. Відтак в залежності від наявності таких дозволів слідчий або прокурор мають самостійно прийняти рішення про подальшу долю цих речей у відповідності до ч. 7 ст. 236 КПК, у разі якщо дійдуть висновку про незаконність такого володіння.
З урахуванням вищевикладеного, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, вилучене 20.04.2023 під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_2 , а саме на:
- копію статут ТОВ «Будсервіс» на 13 аркушах;
- повідомлення про проведення загальних зборів ТОВ «Будсервіс»;
- лист на ім`я ОСОБА_11 від ТОВ «Будсервіс» на одному аркуші;
- вимога від учасника ТОВ «Будсервіс» ОСОБА_11 до ТОВ «Будсервіс»;
- мобільний телефон Самсунг з написом «baseus» та 2 сім-картами;
- мобільний телефон Самсунг з написом «duos» та сім-картою;
- мобільний телефон Самсунг imei НОМЕР_2 , imei НОМЕР_3 з 2 сім-картами;
- мобільний телефон Iphone 11 з сім-картою, із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.
В іншій частинні клопотання слідчого залишити без задоволення.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Копію ухвали, після його оголошення, негайно вручити слідчому, прокуророві, особі, щодо майна якої вирішувалось питання про арешт. Роз`яснити зазначеним особам, що часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна, в накладені арешту на яке слідчим суддею відмовлено.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали складено 28.04.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1