Справа № 186/889/23
Провадження № 1-кп/0186/164/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м.Першотрвенськ

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000174 від 05 травня 2023 року по обвинуваченню :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Першотравенська, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня технічна, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06 грудня 2022 року Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2023 року на розгляд до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України.

У судовому засіданні прокурор просив призначити даний обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні та розглядати його суддею одноособово, також прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_3 не розпочатий, а з метою виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу, так як ризики, які були заявлені на момент обрання запобіжного заходу, та полягають в тому, що ОСОБА_3 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, на даний час не зменшилися.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 не працює, постійного джерела доходів не має, власне житло відсутнє, сталих соціальних зв`язків не має, та враховуючи тяжкість злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України після повідомлення про підозру, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_3 особисто знайомий з потерпілими, допитаними в ході розслідування кримінального провадження, у випадку можливості вільного пересування може незаконно впливати на них будь-яким чином, з метою зміни свідчень у цьому кримінальному провадженні, для уникнення в подальшому кримінальної відповідальності, за вчинені ним злочини.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_3 не працює, у нього відсутній постійний заробіток, у зв`язку з чим може вчинити інші кримінальні правопорушення з корисливих мотивів, а також раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, вважали, що необхідно застосувати відносно обвинуваченого міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Прохали суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд кримінального провадження за їх відсутності.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Судом встановлено, що обвинувальний акт складено згідно з вимогами КПК України, процесуальних порушень, перешкоджаючих розгляду справи в суді, не виявлено.

Підстав для закриття провадження у справі, повернення обвинувального акту прокурору, направлення обвинувального акту для визначення підсудності судом не встановлено, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту.

Підстав, передбачених ч.2 ст.27 КПК України, для проведення судового розгляду у закритому судовому засіданні судом не встановлено, тому суд доходить висновку щодо здійснення судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

У судовому засіданні встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на досудовому слідстві ухвалою слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 червня 2023 року було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 години 42 хвилин 30 липня 2023 року.

Мотивуючи своє клопотання, прокурор посилається на ті обставини, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що підтверджує наявність ризику, що обвинувачений може переховуватися від суду. Крім того прокурор зазначає, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих у даному кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор вважає, що на даний час зазначені вище ризики, які були враховані слідчим суддею при обранні відносно ОСОБА_3 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не перестали існувати, а тому наявні підстави для подальшого утримання обвинуваченого під вартою.

Суд, задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого враховує, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено, а тому існування зазначених ризиків виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується.

Наявність ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України прокурором в судовому засіданні підтверджено не було.

При розгляді вказаного клопотання прокурора суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд зазначає, що під час вирішення питання судом щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого судом враховується тяжкість вчиненого злочину (передбаченого ч.4 ст.185 КК України), у якому він обвинувачуються, строк покарання, яке може бути призначено судом у разі визнання винуватим до восьми років позбавлення волі, репутація обвинуваченого раніше судимий, сімейний стан неодружений, утриманців не має, міцність соціальних зв`язків відсутні, не працює.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою та відмову у зміні запобіжного заходу, суд враховує, що тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18 березня 2008 року у справі «Ладент проти Польщі» (заява № 11036/03, п.55), а тому тримання обвинуваченого під вартою є необхідним для забезпечення його присутності в суді, а інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 3 ст.183 КПК України, відповідно до яких при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Такою сумою застави суд визначає двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684 грн.), що складає 53680 гривень 00 копійок, що буде достатньо для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про продовження строку тримання його під вартою на 60 днів.

Керуючись ст.ст.314-316, 27 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Призначити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000174 від 05 травня 2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Першотравенського міського суду Дніпропетровської області на 14 годину 00 хвилин 20 липня 2023 року.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання ОСОБА_3 обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.4 ст.185 КК України, під вартою на строк 60 днів по 07 вересня 2023 року включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених ч. 5 ст.194 КПК України.

Визначити заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає: АДРЕСА_2 без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому негайно після її оголошення.

На ухвалу в частині продовження міри запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1