Справа № 164/1763/22 Провадження №11-кп/802/345/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000316 від 19 листопада 2022 року, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Чорниж Маневицького району Волинської області, із середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався,

визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вироком суду вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, досудовим розслідуванням встановлено, що 07.11.2022 року близько 14:00 години ОСОБА_7 , перебуваючи на території церкви, а саме Релігійної організації "Релігійна громада Архістратига Михаїла Православної Церкви України селі Чорниж Луцького району Волинської області", що за адресою: село Чорниж Луцького району, вулиця Центральна, 9А, під час конфлікту, який виник на грунті особистих неприязних відносин, знайшовши на вищевказаній території дерев`яну палицю, умисно наніс нею один удар в область шиї та один удар палицею в область лівої руки потерпілого ОСОБА_9 , заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді рубця на задній поверхні шиї, який являє собою слід зажившої ранки та забою 4-го пальця лівої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до заяви від 14.12.2022 року потерпілий ОСОБА_9 згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, що передбачено ч.2 ст.302 КПК України, а також не заперечує щодо розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Згідно із заявою від 14.12.2022 року обвинувачений ОСОБА_7 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а також згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами. Обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених в результаті проведення досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч.2 ст.302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. ОСОБА_7 згідний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_7 , його згоду із встановленими в результаті проведення досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердив захисник ОСОБА_8 .

Суд першої інстанції, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження №0000316, вважав доведеним, що ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, - умисне легке тілесне ушкодження (а.с.85-86).

Не погоджуючись із вироком суду представник ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу. Вказує на те, що висловлюючи узгоджену позицію потерпілого, інтереси якого він представляє в межах цього кримінального провадження, вони не погоджуються із постановленим 22.12.2022 року вироком в частині обраного судом першої інстанції покарання щодо ОСОБА_7 внаслідок його м`якості та невідповідності особі цього обвинуваченого та характеру вчиненого діяння.

Вказує на те, що як вбачається з вироку суду, обвинуваченому призначено мінімальний штраф, як обране покарання, яке не відповідає ні характеру вчиненого діяння, ні обставинам справи. Вважає що судом не взято до належної уваги, що засуджений вчиняв злочин не самостійно, а в групі осіб. Крім того, суд ненадав оцінки, що фактично визначена неналежна кваліфікація кримінального правопорушення відповідно обставинам справи, оскільки обставинам справи відповідають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.181 КК України. Крім того, якщо навіть інша особа наносила тілесні ушкодження і немає слідів тілесних ушкоджень, то мала бути застосована додаткова кваліфікація за ст.126 КК України.

Також зазначає, що не було щирого каяття обвинуваченого, не було добровільного відшкодування, вибачень, намагання примиритись з потерпілим, а це вказує, що покарання мало б бути максимально суворим. Отже, зважаючи на вищенаведене, судом першої інстанції при постановлені оскаржуваного вироку не було в повній мірі дотримано вимог законності, обґрунтованості і вмотивованості рішення.

Просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким обрати більш суворе покарання відносно ОСОБА_7 у виді обмеження волі на строк до двох років (а.с.96-98).

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги; думку потерпілого та його представника, які свою апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити; прокурора, яка щодо задоволення апеляційної скарги представника потерпілого заперечила; обвинуваченого та його захисника, які заперечили доводи апеляційної скарги, просили вирок суду першої інстанції залишити без змін; апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Вказане кримінальне провадження за обвинувальним актом щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, розглядалося судом першої інстанції за правилами ч.2 ст.381 КПК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 при обставинах, викладених у вироку суду першої інстанції, та правова кваліфікація його дій за ч.1 ст.125 КК України відповідають матеріалам кримінального провадження. А тому, учасники кримінального провадження тепер позбавлені можливості оспорити встановлені досудовим розслідуванням фактичні обставини кримінального проступку.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.

Твердження представника потерпілого в апеляційній скарзі про те, що призначене покарання ОСОБА_7 не відповідає тяжкості вчиненого кримінального проступку та особі обвинуваченого та про наявність підстав для призначення йому більш суворого покарання, є частково слушними з огляду на таке.

Згідно із ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді штрафу суд першої інстанції врахував, що він вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження. Також враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, по місцю проживання характеризується задовільно, неодружений, не працює. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом першої інстанції не встановлено.

Однак, на думку апеляційного суду, призначене ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу не відповідає тяжкості вчиненого і особі винного.

З огляду на вказані обставини, апеляційний суд доходить висновку про скасування вироку в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням нового вироку.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання апеляційний суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги особу винного, який раніше не судимий, по місцю проживання характеризується задовільно, неодружений, не працює.

Враховується апеляційним судом і позиція потерпілого, який наполягав на призначенні суворого покарання обвинуваченому.

Так, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, апеляційний суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає.

При таких обставинах колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням вищевказаного ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт.

На думку апеляційного суду саме таке покарання, яке необхідно відбувати реально, відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Крім того призначене покарання, на думку суду апеляційної інстанції, відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також не є надто суворим чи м`яким.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 414, 421, 615 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_10 в інтересах потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Маневицького районного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді