Справа № 214/1412/23
У Х В А Л А

про відмову в задоволенні клопотання

про зміну запобіжного заходу

05 червня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

їх захисників - адвокатів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108 від 12.08.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Усудовому засіданні захисник ОСОБА_16 просив суд змінити відносно його підзахисного ОСОБА_7 існуючий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням на нього певних обов`язків та із носінням його підзахисним електронного засобу контролю, пославшись в обґрунтування свого клопотання, зокрема, на таке: так, його підзахисний раніше не судимий, необґрунтовано обвинувачується у вчиненні інкримінованих йому злочинів, також його підзахисний майже рік перебуває під вартою, а тому будь-які ризики, якщо вони і існували, істотно зменшились, більш того, ризики, про які постійно зазначає прокурор у своїх клопотаннях про продовження тримання його підзахисного під вартою - ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення нових злочинів - не доведені у належний спосіб, а виключно тяжкість інкримінованих його підзахисному злочинів не може слугувати таким ризиком, окрім того, у його підзахисного є дружина та малолітня дитина, яка має хронічне захворювання та на лікування якої - а також на утримання своєї сім`ї - його підзахисний заробляв кошти, неофіційно працюючи водієм таксі, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, також його підзахисний позитивно характеризується за своїм місцем навчання та за місцем свого проживання.

Прокурор заперечувала проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_16 на тих підставах, що ризики, у зв`язку з якими судом було продовжено тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, не зменшились та не змінились.

Інші учасники судового провадження клопотання захисника ОСОБА_16 підтримали.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, вивчивши клопотання захисника ОСОБА_16 та додані до них матеріали, приходить до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Ухвалою цього суду від 26.04.2023 року було продовжено тримання, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою до 25 червня 2023 року включно за результатами розгляду клопотання прокурора, коли суд дійшов висновку про доведення останнім у судовому засіданні наявність ризику переховування обвинуваченого від суду: так, обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів у складі створеної злочинної організації, за кожен з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, і хоча зазначена обставина сама по собі не може бути підставою для існування ризику, що обвинувачений може переховуватись від суду, однак суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а тому суд уважав, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість інкримінованих йому злочинів і розмір покарання у разі визнання його винним, з метою уникнення відповідальності може переховуватись від суду, ризику незаконно впливати на свідків, позаяк обвинувачений, знаючи анкетні дані свідків по даному кримінальному провадженню, які ще недопитані в судовому засіданні, може здійснювати на них вплив, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань, ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки указаний ризик підтверджується відсутністю у обвинуваченого постійного джерела доходу.

При цьому суд узяв до уваги правові позиції Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 10.02.2011 року «Харченко проти України» та від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції», згідно з якими, коли є в наявності конкретний суспільний інтерес, то такий інтерес, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості, а також, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу.

Відтак, зважаючи на все вищевикладене, а також на те, що захисник ОСОБА_16 не довів перед судом, що вищезазначені ризики перестали існувати або істотно зменшились, суд приходить до висновку, що у його клопотанні слід відмовити.

Належних доказів, які б підтверджували неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою у зв`язку зі станом його здоров`я, суду не було надано.

Керуючись ст. ст. 110, 315-317, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_16 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено та проголошено 09 червня 2023 року.