Єдиний унікальний номер № 285/2319/20
Провадження № 1-кп/0285/433/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 285/2319/20 (ЄРДР №0000301) за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, на утриманні має дитину, не пацючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Щодо кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

26 березня 2020 року близько 21 години 20 хвилин ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 знаходилися поблизу будинку по АДРЕСА_2 , де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин розпочалася сварка, яка переросла в бійку, в ході якої у ОСОБА_9 виник умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_8 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_9 умисно, кулаком правої руки, наніс удар потерпілому по обличчю зліва, від якого останній втратив рівновагу і впав на земельне покриття. Коли ОСОБА_8 піднявся, ОСОБА_9 повторно кулаком правої руки наніс другий удар по обличчю зліва потерпілому, від чого останній втратив рівновагу і знову впав на земельне покриття. У подальшому, ОСОБА_6 , не припиняючи своїх злочинних дій, направлених на умисне вбивство потерпілого, сів на лежачого на землі ОСОБА_8 , та тримаючи у правій руці ніж, який був при ньому, клинком цього ножа, умисно, здійснив поріз шиї потерпілого, після чого залишив місце скоєння злочину.

Внаслідок нанесеного порізу ОСОБА_9 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді рани на лівій боковій поверхні шиї з ушкодженням стінок гортані та глотки, що супроводжувалися геморагічним шоком, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_6 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілому своєчасно була надана медична допомога.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, не визнав та пояснив, що 26.03.2020 року він прийшов у квартиру АДРЕСА_3 , яка належить його колишній дружині ОСОБА_10 , з метою провідати спільну дочку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У квартирі були присутні його дочка ОСОБА_11 , колишня дружина обвинуваченого ОСОБА_10 , та потерпілий ОСОБА_8 , які вживали вино. До квартири прийшов ОСОБА_12 , який зайшов у житло не знімаючи взуття, у зв`язку з чим ОСОБА_6 зробив ОСОБА_13 зауваження, щоб він роззувся, на що ОСОБА_14 запропонував обвинуваченому ОСОБА_6 вийти на двір поговорити. На двір біля будинку вийшов обвинувачений ОСОБА_6 , ОСОБА_14 та ОСОБА_8 . Першим обвинуваченого ОСОБА_6 ударив ОСОБА_8 , від удару якого обвинувачений упав на землю, після цього обвинуваченого почали бити і ще інші особи, кількість яких він не пам`ятає. Обороняючись обвинувачений дістав із задньої кишені ніж, яким почав відмахуватись від нападників, тримаючи його у правій руці. Відмахуючись обвинувачений наніс удар ножем у шию потерпілому ОСОБА_8 , однак обвинувачений не мав умислу вбити ОСОБА_8 . Після завдання поранення потерпілому ОСОБА_6 намагався викликати швидку медичну допомогу, але його телефон тимчасово не працював, а швидку допомогу викликала інша людина. Після цього обвинувачений пішов з місця злочину, забравши ніж додому. Був затриманий працівниками поліції за місцем проживання приблизно опівночі. Вважає свої дії необхідною обороною. Просив врахувати, що він сплатив потерпілому ОСОБА_8 на лікування та у рахунок відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 50 тис. грн.

Суд критично оцінює показання обвинувачення щодо вчиненя ним дій в умовах необхідної оборони, оскільки його пояснення про обставини події злочину є суперечливими та спростовуються зібраними доказами.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується показаннями потерпілого та свідків, а також іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що 26.03.2020 року він був у гостях в ОСОБА_10 у квартирі АДРЕСА_3 . У квартирі були він, власниця квартири ОСОБА_10 та її дочка ОСОБА_11 . Згодом до квартири прийшов колишній чоловік ОСОБА_10 - обвинувачений ОСОБА_6 . Після цього у квартиру прийшов ОСОБА_14 , у якого виник конфлікт із ОСОБА_6 та вони вийшли на двір поговорити. На двір біля будинку вийшов обвинувачений ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , згодом потерпілий ОСОБА_8 також вийшов на двір і побачив, що біля будинку сперечаються обвинувачений ОСОБА_6 та ОСОБА_15 . Під час сварки обвинувачений ОСОБА_6 наніс удар ОСОБА_13 , від якого останній присів. З метою припинення бійки, потерпілий ОСОБА_8 підбіг до обвинуваченого ОСОБА_6 і руками відштовхнув його. Після цього обвинувачений ОСОБА_6 кулаком правої руки наніс удар потерпілому ОСОБА_8 в обличчя, від якого потерпілий упав. Після цього ОСОБА_8 піднявся на ноги, однак ОСОБА_6 знову наніс удар потерпілому ОСОБА_8 , від якого потерпілий упав на землю спиною. Далі обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись зверху на ньому, наніс удар в область шиї, від якого у потерпілого з шиї почала текти кров. Яким саме предметом було нанесено удар, потерпілий не бачив. Після цього потерпілий ОСОБА_8 попросив ОСОБА_16 викликати швидку медичну допомогу. Згодом ОСОБА_6 вибачився перед потерпілим за те, що наніс йому тілесні ушкодження та відшкодував шкоду у сумі 50 тисяч гривень. У разі визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні інкримінованих злочину, просив його не карати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що 26.03.2020 року він на запрошення ОСОБА_18 приїхав зробити двері в квартирі, також на її прохання привіз торт, коньяк, шоколад. Коли він приїхав у квартирі були обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_8 . ОСОБА_6 голосно говорив у квартирі, тоді він зробив йому зауваження та вони вийшли на вулицю поговорити. ОСОБА_8 з ними не виходив. На вулиці ОСОБА_6 його вдарив, від отриманого удару він присів. Після цього підбіг ОСОБА_19 та забрав його в автомобіль, після цього він не бачив, що там відбувалося. ОСОБА_20 був біля автомобіля та коли почув крик то побіг туди, а повернувшись сказав, що у ОСОБА_8 іде кров та він просить викликати швидку. Він надав свій телефон ОСОБА_20 для виклику швидкої.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що ввечері 26.03.2020 року спочатку до неї додому прийшов ОСОБА_8 , а десь через пів години прийшов ОСОБА_6 . ОСОБА_8 збирався іти додому, однак йому хтось подзвонив і він сказав, що ще посидить пару хвилин. Потім їй подзвонив ОСОБА_17 та через деякий час прийшов до неї. Прийшовши ОСОБА_21 почав себе погано поводити та виражатися до ОСОБА_6 та сказав йому вийти на вулицю. Після цього ОСОБА_17 , потерпілий та обвинувачений пішли на вулицю. Вона на вулицю не виходила, вчинення злочину не бачила та в квартиру ніхто не повертався.

Вищезазначені показання потерпілого та свідків є чіткими та послідовними, узгоджуються між собою та з іншими, дослідженими судом доказами.

Крім показань потерпілого та свідків, вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується наступними доказами.

Рапортом від 26.03.2020 року згідно якого до Новоград-Волинського відділу поліції надійшло телефонне повідомлення про те, що до приймального відділення Новоград-Волинського міськрай ТМО доставлено невідомого чоловіка з АДРЕСА_2 з ножовим пораненням в області шиї (т. 1 а.с.149).

Протоколом огляду місця події від 26.03.2020 року з фототаблицею до нього, з якого слідує, що під час огляду місця події, а саме території, що розташована біля будинку АДРЕСА_2 виявлено нашаруння плям бурого кольору, недопалок цигарки, аудіо-дріт, запальничку, кепку та слід взуття, утворений рідиною бурого кольору (т. 1 а.с. 150-155).

Протоколом огляду місця події від 27.03.2021 року з фототаблицею до нього, з якого слідує, що під час огляду місця події, а саме будинку по АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_22 - матері ОСОБА_6 , було виявлено розкладний металевий ніж, на лезі та руків`ї якого міститься речовина бурого кольору; чоловічі кросівки чорно-білого кольору, джинси синьо-сірого кольору, які зі слів ОСОБА_22 належать - ОСОБА_6 , на яких виявлено плями бурого кольору (т. 1 а.с. 160-164).

Постановою слідчого від 27.03.2020 року, якою кримінальне провадження внесене до ЄРДР за 0000301 від 27.03.2020 року, перекваліфіковано з ч. 1 ст. 121 КК України на ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України (т. 1 а.с. 179).

Постановою слідчого про визнання та передачу речових доказів від 27.03.2020 року, згідно якої речовину бурого кольору, схожу на кров на трьох марлевих тампонах; два недопалки сигарети; дріт з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; запальничку з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; кепку; контрольний змив на марлевий тампон; ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; пару кросівок та джинсові штани ОСОБА_6 з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; мобільний телефон з сім та флеш-картою і предмет схожий на кастет передано на зберігання до Новоград-Волинського РВП (т. 1 а.с. 181-182).

Ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 30.03.2020 року, якою накладено арешт на: речовину бурого кольору, схожу на кров на трьох марлевих тампонах; два недопалки сигарет; дріт з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; запальничку з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; кепку; контрольний змив на марлевий тампон; ніж з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; пару кросівок та джинсові штани ОСОБА_6 з нашаруванням речовини бурого кольору, схожої на кров; мобільний телефон з сім та флеш-картою і предмет схожий на кастет (т.1 а.с.184).

Висновком експерта № 171, згідно якого у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження, давністю можливо 26.03.2020 року, в яких не відобразилося специфічних ознак, що б дозволило ідентифікувати травмуючий предмет (т. 1 а.с.193-194).

Висновком експерта № 176 від 16.04.2020 року, згідно якого тілесні ушкодження ОСОБА_8 у вигляді синця навколо лівого ока з переходом на скулову ділянку та щоку, синця та садна в правій лобно-висковій ділянці утворились не менш ніж від дворазової дії тупого(их) предмета(ів), давністю можливо 26.03.2020 року, належать до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у ОСОБА_8 у вигляді рани на лівій боковій поверхні шиї з ушкодженням стінок гортані та глотки, що супроводжувалися геморагічним шоком, утворились від одноразової дії ріжучого предмета, давністю можливо 26.03.2020 року, належить до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. З дослідницької частини експертизи слідує, що раневий канал різаної рани на шиї потерпілого є глибоким, рана різана ходом від підборіддя до лівого вуха, довжиною 12 см., раневий канал широкий, близько 6 см.(т. 1 а.с. 195-196).

Висновком експерта № 6/2-165-10/64-6/4-128 від 08.05.2020 року, з якого вбачається, що кров на представленому ножі, який був вилучений під час огляду місця події 27.03.2020 року за місцем проживання ОСОБА_6 , може походити від ОСОБА_8 . На поверхні складного ножа, слідів папілярних узорів рук (слідів пальців та долонних поверхонь) не виявлено. Наданий на дослідження ніж, є різновидом ножів господарсько-побутового призначення - ножем складним, який не відноситься до холодної зброї та виготовлений промисловим способом (т. 1 а.с. 231-241).

Висновком експерта № 10/65 від 14.05.2020 року, згідно якого на наданих на експертизу штанах типу "джинс" та парі кросівок виявлено кров людини. Кров у виявлених слідах в об`єктах № 1-6, 9 може походити від ОСОБА_8 . При дослідженні об`єктів № 7,8 встановлено, що дані сліди крові можуть походити від ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , за умови можливого змішування крові (т. 1 а.с.244-253).

Висновком експерта № 10/62 від 15.05.2020 року, згідно якого на наданих на експертизу недопалку білого кольору, аудіодроті, запальничці та кепці виявлено кров людини. Кров на наданих об`єктах може походити від ОСОБА_8 . Походження крові від ОСОБА_6 та ОСОБА_17 виключається (т. 2 а.с. 2-13).

Висновком експерта № 10/63 від 15.05.2020 року, згідно якого на наданих на експертизу трьох змивах на марлевий тампон виявлено кров людини. Кров у виявлених слідах в об`єктах № 1-3 може походити від ОСОБА_8 . Походження крові від ОСОБА_6 та ОСОБА_17 виключається (т. 2 а.с. 16-25).

Висновком експерта № 6/1-301 від 22.05.2020 року, згідно якого слід низу взуття розмірами 265х100 мм, зафіксований методом маштабної фотозйомки під час ОМП від 26.03.2020 року по АДРЕСА_2 , залишений взуттям на праву ногу з таким же рельєфним малюнком, розмірами та взаємним розташуванням елементів низу, що й низ кросівок на праву ногу пари взуття, вилученої у ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 28-36).

Результатом токсикологічного дослідження крові, відібраної у ОСОБА_6 27.03.2020 року, згідно якого у крові останнього виявлено етиловий алкоголь 0,19 % (т. 2 а.с. 55).

Висновком судово-психіатричної експертизи № 165-2020 від 16.06.2020 року, згідно якого ОСОБА_6 на теперішній час психічними захворюваннями не страждає. В даний час виявляє клінічні ознаки змішаного розладу особистості за істерозбудливим типом ускладнений вживанням наркотичних засобів, стан компенсації. Даний діагноз відповідає критеріям шифру F 61,0 МКХ-10. Однак, вищевказані клінічні ознаки у ОСОБА_6 лежать в межах патології особистості та не позбавляють його здатності на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкримінований йому протиправний вчинок (т. 2 а.с.62-66).

Висновком експерта № 279 від 28.05.2020 року, відповідно до якого встановити послідовність нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 неможливо. Під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та особа, що заподіяла йому тілесні ушкодження могли знаходитись у будь-якому положенні, при якому ділянки тіла, де ці ушкодження виявлені, доступні для їх нанесення. Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 у вигляді рани на лівій боковій поверхні шиї з ушкодження стінок гортані та глотки, вони могли бути нанесені лезом клинка ножа, наданого на експертизу. З дослідницької частини експертизи слідує, що на експертизу наданий складний ніж, що в розкладеному стані має загальну довжину 207 мм, клинок ножа довжиною 89 мм. (т. 2 а.с.74-75).

Результатом токсилогічного дослідження від 31.03.2020 року, згідно якого у крові потерпілого ОСОБА_8 , відібраної 26.03.2020 року, міститься етиловий спирт в концентрації 1,95% (т. 2 а.с. 77).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 10.06.2020 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , з якого вбачається, що останній пояснив та показав, як ОСОБА_6 кулаком наніс йому удари в обличчя, після цього ОСОБА_8 впав на землю, а ОСОБА_23 , сівши на нього зверху, гострим предметом, ззовні схожим на ніж, порізав потерпілому шию зліва, після чого потерпілий почав відштовхувати обвинуваченого ОСОБА_23 руками й останній встав і покинув місце події (т. 2 а.с. 78-82).

Висновком експерта № 297 від 17.06.2020 року, відповідно до якого не виключена можливість утворення всіх тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , описаних у висновку експерта № 176 від 31.03.2020 року, за обставин вказаних ним при проведенні слідчого експерименту 10.06.2020 року. З дослідницької частини експертизи слідує, що у лівій піднижньо щелепній ділянці ОСОБА_8 спостерігається різана рана ходом з підборіддя до лівого вуха з рівними краями, раневий канал глибокий, близько 6 см в глибину, закінчується тупо, довжина різаної рани - 12 см (т. 2 а.с. 83-84).

Що стосується твердження засудженого про відсутність у нього умислу на вбивство потерпілого, то суд звертає увагу на таке.

Так, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України передбачено відповідальність за закінчений замах на умисне вбивство, а ч. 1 ст. 121 КК України - відповідальність за умисні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Замахом закон визнає діяння, безпосередньо спрямоване на вчинення злочину. Мета досягнення суспільно небезпечного результату - конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, в тому числі й замаху. Таким чином, наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо їх було включено в мету його діяння, і досягнення такої мети було б неможливе без зазначених наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, то вона не могла і вчинити замах на їх досягнення. На цих позиціях ґрунтується і судова практика.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 24 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом (коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання) дій (бездіяльності), безпосередньо спрямованих на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією та становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, за наявності цілі досягнення суспільно - небезпечного результату.

Про наявність прямого умислу можуть свідчити конкретні діяння винної особи, які завідомо для нього мали потягти за собою смерть потерпілого і не призвели до бажаного наслідку лише в силу обставин, які не залежали від його волі. Тобто злочинна діяльність при закінченому замаху характеризується тим, що об`єктивно вона є закінченою та суб`єктивно реалізованою - особа зробила все необхідне, щоб досягти мети і вчинила всі дії для досягнення злочинного результату. Для цього потрібно ретельно дослідити докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, попередню поведінку винного і потерпілого, їхні стосунки, поведінку під час вчинення злочину.

Що стосується матеріалів даного кримінального провадження, то при оцінці діянь засудженого (з`ясуванні змісту і спрямованості умислу) суд враховує зміст дій, вчинених обвинуваченим, кількість, характер і локалізацію поранень у потерпілого ОСОБА_8 (відповідно до висновку експерта судово-медичної експертизи № 176 від 16 квітня 2020 року, а саме з дослідницької частини експертизи слідує те, що раневий канал різаної рани на шиї потерпілого є глибоким, рана різана ходом від підборіддя до лівого вуха, довжиною 12 см, раневий канал широкий, приблизно 6 см), механізм їх спричинення (цілеспрямованість і направленість удару), поведінку до, під час і після скоєння злочину (умисне нанесення потерпілому кулаком ударів по обличчю, від яких той впав, а в подальшому обвинувачений сів на лежачого потерпілого та умисно здійснив поріз його шиї), обране знаряддя вчинення злочину - ніж, причини припинення злочинних дій (із показань самого засудженого ОСОБА_6 слідує те, що він після удару ножем у шию потерпілого пішов з місця вчинення злочину, тобто сам засуджений не заперечує факту нанесення потерпілому удару ножем у шию). Мотиви залишення обвинуваченим місця події у даному випадку не мають значення, оскільки характер завданого тілесного ушкодження вказує на ризик настання смерті потерпілого, що охоплювалось умислом ОСОБА_6 .

Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною поза розумним сумнівом винну обвинуваченого ОСОБА_6 і його умисні дії, які виразились у закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, кваліфікує за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає відшкодування шкоди потерпілому.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком медичного огляду та показаннями свідків.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, неодружений, на утриманні має одну неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується посередньо та думку потерпілого, який просив обвинуваченого не притягувати до кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання в тому, що виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде досягнуто виключно в умовах його ізоляції від суспільства і призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання про речові докази вирішено судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Враховуючи ризики ухилення ОСОБА_6 від відбування покарання, суд вважає за необхідне продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати засудженому ОСОБА_6 до строку відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення, починаючи з 01 вересня 2021 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Щодо кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України

Як вбачається з обвинувального акта, у невстановлений час та невстановленому місці ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, направленим на носіння холодної зброї, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, придбав кастет, який переніс до свого місця проживання за адресою АДРЕСА_4 , де почав зберігати його та в подальшому періодично виносити з будинку й носити при собі без передбаченого законом дозволу. 27 березня 2020 року у період з 05 години 00 хвилин до 06 годину 15 хвилин у приміщенні Новоград-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області по вул. Івана Франка, 3-а в м. Новограді-Волинському, Житомирської області під час проведення обшуку затриманого за підозрою у скоєні злочину ОСОБА_6 , у правій кишені куртки останнього виявлено та вилучено вищевказаний кастет.

Частиною 2 ст. 263 КК України встановлено відповідальність за носіння, виготовлення, ремонт або збут кинджалів, фінських ножів, кастетів чи іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

На підтвердження вини ОСОБА_6 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, стороною обвинувачення надано суду такі докази:

Протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 27.03.2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 фактично затримано о 01 годині 10 хвилин та о 04 год. 00 хв. повідомлено регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Житомирській області, затриманий у службовому кабінеті № 38 Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області. Під час затримання у присутності понятих ОСОБА_24 і ОСОБА_25 здійснено обшук затриманої особи під час якого було виявлено та вилучено з карманів куртки мобільний телефон та металевий предмет, що схожий на кастет (т. 1 а.с. 166-168).

Висновок судової експертизи зброї № 6/4-105 від 01.04.2020 року, згідно якого наданий для дослідження об`єкт, який був вилучений під час обшуку затриманого ОСОБА_6 є холодною зброєю. Наданий на дослідження об`єкт, є різновидом холодної зброї ударно-дробильної дії - кастетом, який виготовлений промисловим способом (т. 1 а.с. 211-214, 215).

Однак обвинувачений неодноразово під час досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження повідомляв, що він не носив при собі зазначений кастет, а його підкинули йому працівники поліції в приміщенні Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 пояснив, що є працівником служби охорони громадського порядку, у 2020 році пізно ввечері, точної дати не пам`ятає, працівниками поліції він був запрошений бути понятим під час огляду ОСОБА_6 , вилучені речі лежали на столі, потім працівники поліції попросили ОСОБА_6 взяти ці речі собі в кишеню, а потім попросили вийняти їх з кишені. Будь-яких протиправних дій відносно ОСОБА_6 працівниками поліції не вчинялось, та будь-яких зауважень ОСОБА_6 відносно проведення огляду не заявлялось.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 пояснив, що він є працівником служби охорони громадського порядку, працівниками поліції він був запрошений бути понятим під час огляду ОСОБА_6 , під час проведення якого присутнім був захисник ОСОБА_6 . Під час проведення огляду, кастет та телефон лежали на столі, потім працівники поліції попросили ОСОБА_6 взяти ці речі собі в кишеню, а потім попросили вийняти їх з кишені. Будь-яких протиправних дій відносно ОСОБА_6 працівниками поліції не вчинялось.

Судом було відхилено клопотання прокурора про повторний допит зазначених свідків, оскільки в показаннях, які вони дали в судовому засіданні відсутні будь-які суперечності, вони є повними та послідовними.

Надаючи оцінку вказаним доказам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України про «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як вбачається із п.п. 21-26 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445:

«п. 21. При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертоюстатті 17 КПК, що передбачають:

«2. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом…

4. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

п. 22.Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

п. 24.Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

п. 25. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

п. 26. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням».

Застосовуючи вказані норми законодавства та рішення Верховного Суду в даному кримінальному проваджені, суд зазначає наступне.

Такі досліджені судом письмові докази, як протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину та висновок судової експертизи зброї, на думку суду не доводять вчинення ОСОБА_6 зазначеного кримінального провадження.

Щодо протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 27.03.2020 року за участі понятих ОСОБА_24 і ОСОБА_25 слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_24 і ОСОБА_25 повідомили, що коли вони прийшли для проведення огляду ОСОБА_6 , кастет та телефон лежали на столі, потім працівники поліції попросили ОСОБА_6 взяти ці речі собі в кишеню, а потім попросили вийняти їх з кишені.

Допитаний судом свідок ОСОБА_26 пояснив, що він був залучений працівниками поліції в якості понятого для фіксації факту вилучення кастету у незнайомого йому чоловіка, якого впізнати не може. Обставин вилучення кастету не пам`ятає.

Оскільки ОСОБА_26 не зазначений у якості понятого у протоколі затримання особи від 27 березня 2020 року, не здатний повідомити обставини, що мають значення для даного кримінального провадження, тому його показання на беруться судом до уваги.

Суд також звертає увагу, що з пояснень ОСОБА_6 , які не спростовано стороною обвинувачення, вбачається, що він був затриманий приблизно опівночі (00 год 00 хв.) 27.03.2020 за місцем свого проживання та був примусово доставлений до приміщення Новоград-Волинського РВП, де з ним проводились усі подальші процесуальні дії.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 208 КПК України про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.

Судом встановлено, що протокол затримання ОСОБА_6 складено у приміщенні Новоград-Волинського РВП, де і проведено його особистий обшук.

З огляду на вказане, суд не може використовувати вказаний протокол як допустимий доказ.

Суд звертає увагу, що ч. 2 ст. 263 КК України встановлено відповідальність саме за носіння, виготовлення, ремонт або збут холодної зброї.

В ситуації, коли особу затримали за місцем проживання, при цьому не провели особистий обшук, та примусово вивели з помешкання, не можна вважати діянням, що містить склад носіння холодної зброї.

Суд також визнає обгрунтованими посилання сторони захисту на відсутність будь-яких доказів належності ОСОБА_6 вилученого кастета, зокрема експертизи відбитків пальців рук або біологічних зразків.

Конституційний Суд України у рішенні № 3-р(ІІ)/2022 від 08.06.2022 щодо відповідності Конституції України (конституційності) п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України (справа щодо презумпції невинуватості) зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

За відсутності будь-яких інших доказів, суд вважає, що поза розумним сумнівом вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 263 КК України, не доведена.

Тобто в судовому засіданні не здобуто достатніх доказів, що ОСОБА_6 носив холодну зброю без передбаченого законом дозволу.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України необхідно виправдати, у зв`язку із недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Враховуючи недоведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, судові витрати за проведення судової експертизи № 6/4-105 в розмірі 1099 грн. 07 коп. не підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту фактичного затримання, а саме з 01 вересня 2021 року.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше шістдесяти діб, тобто до 20 листопада 2023 року.

ОСОБА_6 визнати невинуватиму вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та виправдати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в сумі 9189 грн. 43 коп., з яких:

- за проведення судової експертизи № 6/2-165-10/64-6/4-128 в розмірі 2685 грн. 34 коп.;

- за проведення судової експертизи № 10/65 в розмірі 1942 грн. 44 коп.;

- за проведення судової експертизи № 10/62 в розмірі 1547 грн. 82 коп.

- за проведення судової експертизи № 10/63 в розмірі 1379 грн. 33 коп.

- за проведення судової експертизи № 6/1-301 в розмірі 1634 грн. 50 коп.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 30 березня 2020 року на: три марлеві тампони з речовиною бурого кольору, схожу на кров; два недопалки сигарет; дріт; запальничку; кепку; контрольний змив на марлевий тампон; ніж; пару кросівок; джинсові штани; кастет; мобільний телефон Huawei Cun-U29 з сім картою НОМЕР_1 , флеш-картою Transcend 8 GB, - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- три марлеві тампони з речовиною бурого кольору, схожу на кров; два недопалки сигарет; дріт; запальничку; кепку; контрольний змив на марлевий тампон; ніж; пару кросівок; джинсові штани; кастет - знищити;

- мобільний телефон Huawei Cun-U29 з сім картою НОМЕР_1 , флеш-картою Transcend 8 GB повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію повного тексту вироку в порядку ст. 615 КПК України, негайно після проголошення його резолютивної частини, вручити прокурору та направити обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий

Судді