Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4360/22
Провадження № 1-кп/553/939/2023
У Х В А Л А

Іменем України

20.09.2023 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника адвоката - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000655 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 .

На підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 28.07.2022 року до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого продовжений ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 23.09.2022 року та ухвалами Ленінського районного суду м. Полтави від 15.11.2022 року, від 09.01.2023 року, від 23.02.2023 року, від 17.04.2023 року, від 08.06.2023 року та від 27.07.2023 року.

При вирішенні питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження було враховано, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, наявність у передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, те, що він усвідомлюючи суворість покарання у разі доведення винуватості у кримінальному правопорушенні, а також у зв`язку із введенням воєнного стану на території України та активними бойовими діями у м. Харкові та Харківській області, може втекти до іншого міста, населеного пункту, тобто переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перебуваючи вдома, може вчинити незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни наданих ними у ході досудового розслідування показів, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки існують достатні підстави вважати, що підозрюваний продовжить свою злочинну діяльність, а також враховуючи, те що він неодноразово засуджений за умисні тяжкі корисливі злочини, визнавши, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, запобігання яким стало підставою для його застосування, не зникли, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів з огляду на дані про особу обвинуваченого, зміст пред`явленого обвинувачення та інші конкретні обставини справи є неможливим. Наголосив, що підозрюваний ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого інкримінованого правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, не має постійного місця роботи, не одружений, не має утриманців, тобто міцних соціальних зв`язків, а відтак існує ризик того, що він може вчинити спробу переховуватись від суду з метою уникнути відповідальності, здійснити вплив на свідків задля зміни показань на його користь з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення. Відтак є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, продовжують існувати. Зазначив, що інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання заперечували. Захисник наголосив на тому, що прокурором не доведено існування на теперішній час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, якими обґрунтовані підстави для продовження застосування до його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, доказів існування цих ризиків суду не надано, просив врахувати, що ОСОБА_4 тривалий час більше року утримується під вартою, ризики, які можливо й існували на час його затримання, на теперішній час зникли, підстави для продовження його тримання під вартою відсутні, просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

При вирішенні клопотання прокурора суд виходить з наступного.

Як встановлено в ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень п. "С" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд у відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує той факт, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України віднесене до категорії тяжких злочинів та за яке передбачене покарання санкцією статті у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а також дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не працює та не має постійного джерела доходу, не одружений, не має міцних та сталих соціальних зв`язків, вік, репутацію, майновий стан, та оцінюючи встановлені обставини у сукупності вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що він може ухилитись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, здійснювати незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні з метою зміни ними показань, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Сам факт перебування обвинуваченого в умовах ізоляції певний період часу, на переконання суду, не свідчить безперечно про таку його зміну, яка дає підстави припускати зменшення суспільної небезпечності інкримінованого діяння і особи обвинуваченого та є приводом до такої істотної зміни обставин, що б виключали можливість реалізації ризиків, необхідність запобігання яким стала підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Даних, які свідчать про наявність таких обставин, які істотно впливають на можливість продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , та можуть стати підставою для його зміни на інший більш м`який, стороною захисту не надано та судом в ході судового засідання не встановлено.

Заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , та які на теперішній час не зникли, а також те, що, на переконання суду, застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в тому числі домашнього арешту чи особистого зобов`язання, є неможливим, позаяк з огляду на дані про особу обвинуваченого, зміст пред`явленого обвинувачення та інші конкретні обставини справи не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку та реалізацію завдань кримінального провадження, визначених в ст. 2 КПК України, тим паче у зв`язку з військовою агресією проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, з приводу застосування особистої поруки та застави жодна особа у встановленому законом порядку не зверталась, суд приходить до висновку про доведеність підстав для продовження застосування раніше обраного запобіжного заходу та оскільки судовий розгляд справи не завершений, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду даної справи, вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою відносно неї на 60 днів без визначення розміру застави.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів з 20 вересня 2023 року по 18 листопада 2023 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1