печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого: не з`явився,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке 12.07.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000355за ч. 3 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на автомобіль автомобіль НYUNDAI SANTAFE, 2017 року випуску, чорного кольору, номерні знаки НОМЕР_1 зареєстровано 18.03.2023 на власника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , як такий що належав на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 та відчужено останнім всупереч рішенню суду про арешт майна, заборону його відчуження та розпорядження, з метою його приховування, зметою забезпечення можливої конфіскації майна.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000355 від 12.07.2022 за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

28.02.2023 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України та 28.02.2022 повідомлено їм про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Санкція ч. 3 ст 332 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до інформації з Національної автоматизованої інформаційної системи, ОСОБА_5 на момент набуття ним статусу підозрюваного належав на праві власності автомобіль SSANG YONG REXTON, 2014 року випуску, білого кольору, номер та серія знака НОМЕР_2 ; автомобіль VOLKSWAGEN ATLAS, 2018 року випуску, cинього кольору, номер та серія знака НОМЕР_3 ; автомобіль НYUNDAI SANTAFE, 2017 року випуску, чорного кольору, номер та серія знака КА1099КB.

Ухвалою Печерського районного суду від 14.03.2023 задоволено клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві та накладено арешт із забороною розпорядження та відчуження майна належного підозрюваному ОСОБА_5 , зокрема:

-автомобіль SSANG YONG REXTON, 2014 року випуску, білого кольору, номер та серія знака НОМЕР_2 ;

-автомобіль VOLKSWAGEN ATLAS, 2018 року випуску, cинього кольору, номер та серія знака НОМЕР_3 ;

-автомобіль НYUNDAI SANTAFE, 2017 року випуску, чорного кольору, номер та серія знака КА1099КB.

Проте, згідно листа РСЦ ГСЦ МВС в Київській області від 29.03.2023

№ 31/10-1901, вищевказані транспортні засоби перереєстровані на нових власників зі зміною номерних знаків, у зв`язку з чим неможливо внести відомості до Єдиного реєстру транспортних засобів МВС щодо арешту вказаних транспортних засобів.

Зокрема, 18.03.2023 автомобіль SSANG YONG REXTON, 2014 року випуску, білого кольору, номер та серія знака НОМЕР_2 перереєстровано на нового власника та видано нові номерні знаки НОМЕР_4 ;

-04.03.2023 автомобіль VOLKSWAGEN ATLAS, 2018 року випуску, cинього кольору, номер та серія знака КА1779IP перереєстровано на нового власника та видано нові номерні знаки НОМЕР_5 ;

-18.03.2023 автомобіль НYUNDAI SANTAFE, 2017 року випуску, чорного кольору, номер та серія знака КА1099КB перереєстровано на нового власника та видано нові номерні знаки НОМЕР_1 .

Відповідно до інформації з Національної автоматизованої інформаційної системи:

- автомобіль SSANG YONG REXTON, 2014 року випуску, білого кольору номерні знаки НОМЕР_4 зареєстровано 18.03.2023 на власника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ;

- автомобіль VOLKSWAGEN ATLAS, 2018 року випуску, cинього кольору, номерні знаки НОМЕР_5 зареєстровано 04.03.2023 на власника ОСОБА_8 , АДРЕСА_3 ;

- автомобіль НYUNDAI SANTAFE, 2017 року випуску, чорного кольору, номерні знаки НОМЕР_1 зареєстровано 18.03.2023 на власника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

З метою забезпечення арешту майна, яке не має статусу тимчасово вилученого, та з метою забезпечення арешту майна, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання розглядається без повідомлення власника майна.

В судове засідання прокурор не з`явилась, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд клопотання у її відсутність, в якій підтримала вимоги клопотання з викладених у ньому підстав, просила їх задовольнити.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що 28.02.2023 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України та 28.02.2022 повідомлено їм про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Санкція ч. 3 ст 332 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до інформації з Національної автоматизованої інформаційної системи, ОСОБА_5 на момент набуття ним статусу підозрюваного належав на праві власності автомобіль SSANG YONG REXTON, 2014 року випуску, білого кольору, номер та серія знака НОМЕР_2 ; автомобіль VOLKSWAGEN ATLAS, 2018 року випуску, cинього кольору, номер та серія знака НОМЕР_3 ; автомобіль НYUNDAI SANTAFE, 2017 року випуску, чорного кольору, номер та серія знака КА1099КB.

Ухвалою Печерського районного суду від 14.03.2023 задоволено клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві та накладено арешт із забороною розпорядження та відчуження майна належного підозрюваному ОСОБА_5 , зокрема:

-автомобіль SSANG YONG REXTON, 2014 року випуску, білого кольору, номер та серія знака НОМЕР_2 ;

-автомобіль VOLKSWAGEN ATLAS, 2018 року випуску, cинього кольору, номер та серія знака НОМЕР_3 ;

-автомобіль НYUNDAI SANTAFE, 2017 року випуску, чорного кольору, номер та серія знака КА1099КB.

Проте, згідно листа РСЦ ГСЦ МВС в Київській області від 29.03.2023

№ 31/10-1901, вищевказані транспортні засоби перереєстровані на нових власників зі зміною номерних знаків, у зв`язку з чим неможливо внести відомості до Єдиного реєстру транспортних засобів МВС щодо арешту вказаних транспортних засобів.

Зокрема, 18.03.2023 автомобіль SSANG YONG REXTON, 2014 року випуску, білого кольору, номер та серія знака НОМЕР_2 перереєстровано на нового власника та видано нові номерні знаки НОМЕР_4 ;

-04.03.2023 автомобіль VOLKSWAGEN ATLAS, 2018 року випуску, cинього кольору, номер та серія знака КА1779IP перереєстровано на нового власника та видано нові номерні знаки НОМЕР_5 ;

-18.03.2023 автомобіль НYUNDAI SANTAFE, 2017 року випуску, чорного кольору, номер та серія знака КА1099КB перереєстровано на нового власника та видано нові номерні знаки НОМЕР_1 .

Відповідно до інформації з Національної автоматизованої інформаційної системи:

- автомобіль SSANG YONG REXTON, 2014 року випуску, білого кольору номерні знаки НОМЕР_4 зареєстровано 18.03.2023 на власника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ;

- автомобіль VOLKSWAGEN ATLAS, 2018 року випуску, cинього кольору, номерні знаки НОМЕР_5 зареєстровано 04.03.2023 на власника ОСОБА_8 , АДРЕСА_3 ;

- автомобіль НYUNDAI SANTAFE, 2017 року випуску, чорного кольору, номерні знаки НОМЕР_1 зареєстровано 18.03.2023 на власника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .

Як зазначає слідчий у клопотанні, приймаючи до уваги, що вказані автомобілі є рухомим майном та відповідають ознакам, передбаченим ч. 1 ст. 170 КПК України, було відчужено підозрюваним ОСОБА_5 всупереч рішенню суду про їх арешт, заборону відчуження та розпорядження, а також на підставі п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК з метою забезпечення конфіскації майна як обов`язкового виду покарання, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, виникла необідність у накладенні арешту на вказане майно.

Як визначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбаченихКримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Перевіряючи твердження прокурора про накладення арешту на майно даних фізичних осіб для забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя не приймає їх до уваги, оскільки на підставі ст.59 ч.1 КК України конфіскації підлягає майно лише засудженого, яким може бути обвинувачений після проголошення йому обвинувального вироку. Оскільки власник майна - ОСОБА_4 не є підозрюваною, обвинуваченою у даному кримінальному провадженні на час розгляду клопотання, то правових підстав для накладення арешту на майно особи з цією метою немає.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи питання про можливість накладення арешту на вказане у копотанні майно слідчий суддя приймає до уваги розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та доводи сторонни обвинувчення щодо підстав накладення арешту на майно.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Враховуючи вищевикладене, з метою недопущення необґрунтованого втручання держави в право власності громадян слідчий суддя вважає клопотання необґрунтованим та таким що задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 172, 173, 174, 309, 372, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке 12.07.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000355за ч. 3 ст. 332 КК України, - відмовити.

Ухвала про арешт майна може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1