Дата документу 25.05.2023 Справа № 335/3479/23
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/348/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №335/3479/23Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представників

власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 травня 2023 року про відмову у арешті майна,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 травня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000024 від 22.01.2023 року за ознаками передбаченого ч.2 ст.190 КК кримінального правопорушення.

Не погодившись із вказаною ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно, вилучене 02.05.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивував тим, що вилучені речі мають ознаки речових доказів по кримінальному провадженню. Отже, на думку прокурора, вилучені в ході проведення обшуку речі мають важливе доказове значення по кримінальному провадженню та потребують збереження шляхом накладення на них арешту.

Заслухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представників, які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відділом поліції №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 22.01.2023 року за ознаками передбаченого ч.2 ст.190 КК кримінального правопорушення.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.01.2023 року надійшла заява ОСОБА_9 про те, що невідома особа під приводом працевлаштування її чоловіка на роботу за кордоном, шляхом обману в шахрайський спосіб заволоділа її грошовими коштами на суму 21 300 гривень, які вона перевела на карту № НОМЕР_1 .

02.05.2023 року на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , офісне приміщення за місцем здійснення діяльності ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в ході якого було виявлено та вилучено

1) 6 мобільних телефонів «Нокіа»;

2) 1 мобільний телефон «Viaan»;

3) 1 мобільний телефон марки «Blackview»;

4) Чорнові записи (5 записів та 5 блокнотів);

5) Чорнові записи формату А4 на 80 арк.,;

6) 2 печатки (рожевого та чорного кольорів, рожева - ФОП Україна work in Europe ОСОБА_11 ), чорна з підписом упаковано в паперовий конверт.

7) Договір на оренду нежитлового приміщення на 4 арк.;

8) Системний блок з робочого місця № 1;

9) Системний блок з робочого місця № 2;

10) Системний блок з робочого НОМЕР_2 ;

11) Системний блок з робочого НОМЕР_3 ;

12) Системний блок з робочого НОМЕР_4 ;

13) Системний блок з робочого НОМЕР_5 ;

14) Системний блок з робочого НОМЕР_5 ;

15) Системний блок з робочого пакет, опечатано біркою;

16) Системний блок з робочого пакет, опечатано біркою;

17) 2 системні блоки з робочого місця № 10 та № 12 упаковано в спец, пакет PSP 4246483;

18) Системний блок з робочого місця № 11 упаковано в полімерний пакет, опечатано біркою;

19) Системний блок з робочого місця № 13 упаковано в полімерний пакет, опечатано біркою;

20) Системний блок з робочого місця № 14 упаковано в спец, пакет PSP 4246480;

21) Системний блок з робочого місця № 15 упаковано в спец, пакет PSP 4246484;

22) Чорнові записи, договори з клієнтами, спічери для спілкування з клієнтами упаковано в полімерний пакет та опечатано бірками;

23) 37 картонних упаковок від сім-карток різних операторів зв`язку, 37 скретч-карта від сім-карт різних операторів зв`язку, 5 сім карт «Водофон», блокнот зеленого кольору з чорновими записами упаковано в полімерний пакет та опечатано бірками.

Слідчий вказує, що вилучені у ході проведення обшуку речі мають важливе доказове значення у кримінальному провадженні та можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюють у ході досудового розслідування. У зв`язку із чим, з метою збереження речових доказів просив накласти на них арешт.

Слідчий суддя відмовила в задоволенні даного клопотання пославшись на те, що з наданих слідчому судді матеріалів не встановлено будь-яких даних про те, що вилучене в ході обшуку майно містить дані про його використання у будь-яких правовідносинах між ОСОБА_10 або ОСОБА_11 з ОСОБА_9 . З вилученого в ході обшуку майна не можливо встановити, які саме документи містять ознаки речових доказів та доводять укладення угоди з певною особою, та з якою саме.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.170 КПК, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч.3 ст.170 КПК, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК.

Відповідно до ст.98 КПК, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз приписів закону про підстави для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, які мають наслідком найбільше обмеження прав і свобод людини, засвідчує, що обов`язковими умовами їх ужиття є доведення належним представником сторони обвинувачення наявності, що:

1) існує обґрунтована підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування, що виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) виконання завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається з клопотанням (ч.3 ст.132 КПК).

Водночас, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази, що доводять обставини, на які вони посилаються. Кожну з визначених обставин, приводів, підстав потрібно доводити окремо з посиланням на конкретні матеріальні докази. Бездоказову констатацію існування певної обставини слідчий суддя повинен розглядати як припущення.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

За результатами розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно, яке було вилучено під час обшуку, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що сторона обвинувачення не надала достатніх доказів необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, з огляду на таке.

Під час вирішення питання щодо накладення арешту майна, суд зобов`язаний встановити наслідки в разі накладення арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого або третіх осіб.

Сторона захисту надала суду достовірні докази того, що за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюється підприємницька та господарська діяльність власниками вилученого майна, та на даний час у зв`язку з вилученням необхідної для здійснення такої діяльності техніки, дана діяльність зупинена, чим спричинена значна шкода власникам майна, і відомостей про зворотне стороною обвинувачення не надано.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ст.170 КПК.

Відомості, щодо яких розглядається клопотання про арешт майна, внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст.190 КК, а саме шахрайство, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому.

Проте слідчим і клопотанні невмотивовано та не наведено конкретних підстав для накладення арешту на майно, яке було вилучено під час обшуку - електронної техніки, яка не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК.

Підстав стверджувати, що вилученні під час обшуку речі відповідають критеріям, зазначеним в ст.98 КПК, та є знаряддям чи засобом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК, зберегли на собі його сліди, наразі не має, та прокурором у судовому засіданні не зазначено.

У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Матеріали судового провадження не містять даних про вірогідну причетність власників майна до кримінального правопорушення та повідомлення цим особам про підозру у кримінальному провадженні №0000024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК, які б вказували про наявність підстав для арешту майна.

Отже, клопотання слідчого про арешт майна та долучені до нього матеріали не містить відомостей, які пов`язують вилучене майно з цим кримінальним правопорушенням.

Прокурором як під час розгляду клопотання слідчим суддею, так і під час апеляційного розгляду не було доведено наявність підстав та необхідність арешту майна, не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, а тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про арешт майна, з яким погоджується і колегія суддів.

Рішення слідчого про визнання вилученого майна речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, на що є посилання у клопотанні слідчого та в апеляційній скарзі прокурора, не може бути безумовною підставою для арешту майна.

Наведені вище обставини свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно, яке було вилучено під час обшуку від 02.05.2023 року, та не можуть бути підставою для порушення права власників майна, передбаченого ст.41 Конституції України.

У зв`язку з чим, з метою недопущення необґрунтованого порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів осіб, яким належить майно, а також осіб, у фактичному володінні яких воно знаходиться, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційну скаргу прокурора належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 05 травня 2023 року про відмову у арешті майна залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4