Справа № 932/2389/23
Провадження № 1-кс/932/947/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпро клопотання слідчого Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000142 від 16.06.2022, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання, яке обґрунтовано наступними обставинами.

Так, у провадженні СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області перебуває кримінальне провадження № 0000142 від 16.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.05.2022 о 14:28 год. до ЧЧ BII №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області надійшло звернення від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_1 , про те, що на початку червня 2022 р. військовослужбовці РФ, в порушенням вимог ст. ст. 49,55 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни, від 12.08.1949, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з порушенням законів та звичаїв війни, заволоділи його транспортним засобом CHEVROLET AVEO, чорного кольору, який перебував на зберіганні у знайомого, за адресою: АДРЕСА_2 , чим спричинили йому матеріального збитку, сума, якого встановлюється. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 - власником автомобіля марки «Chevrolet», моделі «Aveo», 2004 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , номер кузова ТЗ НОМЕР_4 с ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09.12.2022 враховуючи той факт, що вказаний транспортний засіб відповідає критеріям визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України, рішенням слідчого автомобіль марки «Chevrolet», моделі «Aveo», 2004 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_5 , визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

За доводами клопотання, вилучений транспортний засіб відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом та може містити відомості про обставини вчинення даного кримінального правопорушення, має суттєве значення для встановлення важливих обставин, які підлягають доказуванню по кримінальному провадженню.

Посилаючись на викладене, сторона обвинувачення просить накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Chevrolet», моделі «Aveo», 2004 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_5 , власник ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування.

В судове засідання слідчий не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Власник майна в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Вважаю можливим розглянути клопотання у відсутність слідчого та власника майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з такого.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 131 КПК України, передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що в провадженні СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області перебуває кримінальне провадження № 0000142 від 16.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Встановлено, що на початку червня 2022 р. військовослужбовці РФ, незаконно заволоділи транспортним засобом CHEVROLET AVEO, чорного кольору, який перебував на зберіганні за адресою: АДРЕСА_2 , чим спричинили власнику ОСОБА_4 матеріальні збитки.

Інформація про дану подію внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Правова кваліфікація ч. 2 ст. 289 КК України.

Проте слідчий суддя вказує, що кваліфікація, визначена слідчим, є помилковою, оскільки норма незаконне заволодіння транспортним засобом застосовується у мирний час, і відносно цивільних осіб. Аналогічні дії в умовах воєнного стану, та скоєні військовослужбовцями, утворює інший склад злочину, а саме ст. 438 КК України Порушення законів та звичаїв війни.

Отже, слідчим у клопотання не наведено достатніх даних, що мало місце вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Вирішуючи подане клопотання, виходжу з того, що арешт майна повинен бути реальним, тобто арешту підлягає конкретно визначено майне, яке містить індивідуальні ознаки. Таке майно має існувати в дійсності, бути вилученим, або перебувати у власності чи /користуванні фізичної або юридичної особи, держави.

Завданням арешту майна є, насамперед, збереження речових доказів. Зазначене положення застосовується до майна, яке вилучено та приєднано до матеріалів кримінального провадження. В той же час майно, доля якого не відома, яке перебуває в розшуку, знищене чи переховується та ін., не може бути арештовано, оскільки це буде суперечити процесуальному інституту арешту майна.

З матеріалів клопотання видно, що автомобіль марки «Chevrolet», моделі «Aveo», 2004 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер транспортного засобу НОМЕР_5 , було незаконно захоплено, ймовірно військовими російської федерації, або незаконними збройними формуваннями.

При цьому з протоколу допиту потерпілого убачається, що автомобілем заволоділи саме військові рф, або інші невстановлені формування. Тому постанова про перекваліфікацію є передчасною.

Але між тим, місцезнаходження даного транспортного засобу на теперішній час невідомо. Слідчий суддя не може встановити долю цього майна, оскільки воно може бути приховане, переміщене перереєстровано у незаконний спосіб на інших осіб, а може бути пошкоджене, спалене, і т.д., тобто взагалі знищено.

За таких обставин накладення арешт на це майно не призведе до жодних правових наслідків та не дозволить виконати завдання кримінального провадження, тим більше, що майно перебуває на окупованій території, доступ до якої наразі неможливий. Тому такий арешт буде формальним і безпідставним, а форма й зміст кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права, законність, змагальність сторін, безпосередність дослідження речей і документів.

Вирішуючи питання про накладення арешту на автомобіль, виходжу з того, що доля цього транспортного засобу, як і його місцезнаходження невідомі, що позбавляє слідчого суддю можливості перевірити, чи існує такий об`єкт права власності в дійсності. Відтак, й визначити, чи є цей автомобіль речовим доказом, чи зберіг на собі слідову картину, чи містить відомості про обставини вчинення даного злочину, також не видається можливим.

Отже, приймаючи до уваги, що вилучений транспортний засіб не відповідає критеріям, переліченим у ст. 98 КПК України, його місцезнаходження та доля невідома, приходжу до переконання про відсутність процесуальних підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Таким чином, у задоволенні клопотання слідчого належить відмовити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000142 від 16.06.2022, про арешт майна, відмовити.

Копію ухвали направити прокурору, власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ігор КОНДРАШОВ