Справа № 947/7946/23
Провадження № 1-кс/947/7802/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеса ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 в режимі відеоконференції з адвокатом ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове залучення та направлення підозрюваного ОСОБА_4 для проведення амбулаторної судової психіатричної експертизи, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до Київського районного суду м. Одеса з клопотанням погодженим з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове залучення та направлення підозрюваного ОСОБА_4 для проведення амбулаторної судової психіатричної експертизи.

З клопотання вбачається, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000149 від 01.02.2023.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.01.2023 у денну пору доби, більш точний час в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на території паркінгу для автомобілів житлового комплексу «Мерседес», який знаходиться на -2 поверсі будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому той працював охоронцем, де на той час також знаходився його знайомий, мешканець кв. 27 вищевказаного будинку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким ОСОБА_4 підтримував дружні стосунки.

У ОСОБА_4 , який на той час мав складнощі із засобами для існування, перебуваючи у скрутному матеріальному становищі, достовірно знаючи про те, що його знайомий ОСОБА_7 являється людиною із високим матеріальним становищем, у якого при собі наявне цінне майно, а також в житлі якого теж знаходиться цінне майно, раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння цінним майном ОСОБА_7 , шляхом умисного позбавлення життя ОСОБА_7 з корисливих мотивів з метою власного збагачення.

Для реалізації свого злочинного плану ОСОБА_4 , надалі діючи умисно, протиправно, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання протиправних наслідків, бажаючи умисно позбавити життя ОСОБА_7 з метою подальшого заволодіння цінним майном, маючи при собі невідомий предмет із колючо-ріжучими властивостями, наніс ним удар в потиличну частину голови ОСОБА_7 , тим самим умисно спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми та перелому основи черепу, від яких ОСОБА_7 помер на місці.

Після чого ОСОБА_4 , зачекавши деякий час та переконавшись, що ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень помер, заволодів цінним майном ОСОБА_7 та в подальшому зник у невідомому напрямку.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Маріуполь Донецької області, громадянин України, з вищою освітою, одружений та маючий неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий.

18.02.2023 о 20:00 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

19.02.2023 ОСОБА_4 в установленому законом порядку повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, яке кваліфікується як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів.

21.02.2023 відносно ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.04.2023.

14.04.2023 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 до 11.06.2023 який в подальшому продовжено до 28.07.2023.

В судовому засідання прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрюваний суду пояснив, що він раніше на психічні захворювання не хворів, безперешкодно отримував сертифікату у нарколога та психіатра. Крім того додав, що його слідчий привозили до лікарні та він там у присутності лікаря відмовився на проходження медичного огляду.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання вказавши, що підозрюваний відмовився від проходження медичного огляду та проведення психіатричної експертизи оскільки це буде затягування процесу тому просила відмовити в задоволені клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 КПК України, у разі якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання, сторони кримінального провадження мають право звернутися з клопотанням про проведення експертизи до слідчого судді.

Згідно зч.ч.1,2ст.242КПК України,експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами,за дорученням слідчого судді чи суду,наданим заклопотанням сторони кримінального провадження або,якщо для з`ясування обставин,що мають значення для кримінального провадження,необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Відповідно доч.ч.6,7ст.244КПК України,слідчий суддя задовольняє клопотання,якщо особа,яка звернулася з відповідним клопотанням,доведе,що для вирішення питань,що мають істотне значення для кримінального провадження,необхідне залучення експерта.

Положеннями ч. 1 статті 509КПК України встановлено, що слідчий, прокурор зобов`язані звернутись з клопотанням до слідчого судді щодо залучення експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. Такими обставинами, зокрема, є:

1) наявність згідно з медичним документом у особи розладу психічної діяльності або психічного захворювання;

2) поведінка особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння або після нього була або є неадекватною (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті тощо).

Як зазначено у ч. 2 ст. 509 КПК України, у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи, може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних правах» №8від 30.05.1997р. судово-психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності. Ознаками такої поведінки можуть бути невмотивовані, неадекватні чи неконтрольовані дії особи в момент вчинення протиправного діяння або в процесі провадження у справі.

Організація проведення психіатричної експертизи регулюється наказом Міністерства охорони здоров`я України № 397 від 8 жовтня 2001 р. "Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади" (далі - Порядок).

Психіатрична експертиза може бути проведена амбулаторно та стаціонарно. Оскільки, проведення стаціонарної психіатричної експертизи вимагає тривалого спостереження за особою та дослідження її здоров`я, така особа повинна бути ухвалою слідчого судді направлена до відповідного медичного закладу на строк до двох місяців.

Відповідно до п. 23 Порядку, експерти, які проводять амбулаторну експертизу, у разі неможливості відповісти на всі поставлені перед ними запитання обґрунтовують висновок про необхідність проведення стаціонарної психіатричної експертизи. Із викладеного вбачається, що амбулаторна психіатрична експертиза є первинною стосовно стаціонарної психіатричної експертизи.

На користь цієї позиції свідчать правові позиції ЄСПЛ, відповідно до яких тримання особи у психіатричному закладі без достатніх на те підстав є позбавленням свободи у значенні підпункту "е" пункту 1 статті 5 Конвенції (п. 67 рішення від 05 червня 2014 року у справі "Акопян проти України", п. 105 рішення від 17 квітня 2014 року по справі "Руденко проти України"). При цьому жодне позбавлення свободи особи, яка вважається психічнохворою, не може розглядатися як таке, що відповідає підпункту "е" п. 1 ст. 5 Конвенції, якщо воно було призначене без висновку медичного експерта. Це правило застосовується навіть якщо метою тримання заявника є отримання медичного висновку (пункти 47, 48 рішення від 05 жовтня 2000 року у справі "Вербанов проти Болгарії").

Разом з тим, у даному кримінальному провадженні була призначена амбулаторна комплексна судово психолого-психіатрична експертиза щодо осудності підозрюваного ОСОБА_4 та в матеріалах клопотання відсутній обґрунтований висновок експертів про необхідність проведення стаціонарної експертизи.

Обставини, на які посилається слідчий, як на підставу призначення амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з матеріалів клопотання не зрозуміло, що викликало сумніви в осудності підозрюваного ОСОБА_4 .

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 суду пояснив, що він в присутності лікаря відмовився від проходження медичної експертизи, додавши що є психічно здоровою людиною, а в минулому отримував сертифікати у лікарів нарколога та психіатра а тому вважав за необхідно відмовити їм.

Враховуючи вище викладене, дійшов висновку, що клопотання слідчого про надання дозволу на примусове залучення та направлення підозрюваного ОСОБА_4 для проведення амбулаторної судової психіатричної експертизи не підлягає задоволенню, оскільки стороною обвинувачення не надано медичної документації що свідчила б про необхідність призначення експертизи крім того сам підозрюваний ОСОБА_4 в медичному закладі відмовився від проходження амбулаторної експертизи, а тому його примусове залучення з урахуванням специфіки медичного дослідження є неможливим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 93, 242-244, 509, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні клопотання клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове залучення та направлення підозрюваного ОСОБА_4 для проведення амбулаторної судової психіатричної експертизи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1