ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участі сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000030, за апеляційною скаргою заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30.05.2023р. щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця по національності, громадянина України, судимого: - 26.12.2022 року вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області за ч. 1 ст. 125 КК України до 200 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30.05.2023р. ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, і за його вчинення призначено йому покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26.12.2022 року у виді 180 (сто вісімдесяти) годин громадських робіт, і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці 20 (двадцять) днів.

На вказаний вирок районного суду надійшла апеляційна скарга заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_6 , в якій він, не заперечуючи правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, а також вирок суду в частині призначеного покарання, просив вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30.05.2023р. щодо ОСОБА_7 за ч.2 ЄУНСС:715/1741/23

НП:11-кп/822/286/23 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч.2 ст.389 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

ст.389 КК України змінити, визначивши, що початок строку відбування покарання обвинуваченого рахувати з моменту затримання останнього для доставлення у заклад відбування покарання на виконання вироку, що набрав законної сили. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційні доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді арешту, не визначив початок строку його відбування.

Посилається також на те, що ч.2 ст.51 КВК України на засуджених до арешту поширюються права, обов`язки, заборони і обмеження, встановлені кримінально-виконавчим законодавством для осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі. Таким чином, на думку апелянта, фактичне виконання судового рішення, яким особу засуджено до покарання у виді арешту починається з моменту затримання особи на виконання вироку.

Також звертає увагу на те, що обвинуваченому ОСОБА_7 під час досудового розслідування та судового розгляду провадження запобіжний захід у виді тримання під вартою не обирався, строк обчислення покарання останньому слід рахувати з моменту його фактичного затримання для доставляння у заклад відбування покарання, що є підставою для зміни вироку в суді апеляційної інстанції.

Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він 26 грудня 2022 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області був засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, і призначено йому міру покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт. 2 лютого 2023 року після надходження вироку, який набрав законної сили, на виконання до Чернівецького районного сектору №2 філії ДУ "Центр пробації" у Чернівецькій області, засудженого ОСОБА_7 під підпис було ознайомлено з порядком та умовами громадських робіт, роз`яснено обов`язки відповідно до ст. 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, попереджено про наслідки ухилення від відбування вказаного виду покарання, передбачені ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, в тому числі про передбачену законом кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт. У той же час ОСОБА_7 видано направлення до Глибоцької селищної ради для відбування покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт, починаючи з 03.02.2023 року. 2 лютого 2023 року, ознайомившись з графіком виходу на роботу та технікою безпеки, засуджений ОСОБА_7 приступив до виконання громадських робіт. У період часу з 03.02.2023 по 09.02.2022 ОСОБА_7 відбув 20 (двадцять) годин з 200 (двохсот) годин громадських робіт. Не зважаючи на неодноразові попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт (зокрема 17.02.2022, 03.03.2022), ОСОБА_7 , реалізовуючи протиправний умисел щодо ухилення від відбування призначеного судом покарання, починаючи з 10 лютого 2023 року по теперішній час не відпрацював 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт.

В судове засідання обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_9 не з`явилися, хоча про час, дату та місце судового розгляду завчасно та належним чином були повідомлені у передбачений законом спосіб, та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, що у відповідності до ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, міркування прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у ній, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Із вироку суду вбачається, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції розглянув у порядку ст. 381-382 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались.

Фактичні обставини кримінального провадження, а також доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і призначене районним судом покарання учасниками процесу не оспорюються, а тому, у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів прокурора про те, що суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 покарання у виді арешту, не визначив початок строку його відбування, то такі є слушними.

Відповідно до ч.2 ст.51 КВК України на засуджених до арешту поширюються права, обов`язки, заборони і обмеження, встановлені кримінально-виконавчим законодавством для осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі. Таким чином, на думку апелянта, фактичне виконання судового рішення, яким особу засуджено до покарання у виді арешту починається з моменту затримання особи на виконання вироку.

Таким чином, фактичне виконання судового рішення, яким особу засуджено до покарання у виді арешту, починається з моменту затримання особи на виконання вироку.

Згідно з п.2 ч.4 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку, серед іншого, зазначається початок строку відбування покарання.

Як вбачається із судового рішення, вказані вимоги закону районним судом дотримані не були, оскільки у резолютивній частині вироку не зазначено початок строку відбування покарання ОСОБА_7 .

Відповідно до п.4 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

За вказаних обставин, оскільки районним судом не було вирішено питання щодо початку строку відбування покарання ОСОБА_7 , то колегія суддів вважає за можливе, не погіршуючи становища обвинуваченого, вирок районного суду в цій частині змінити.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 під час досудового розслідування та судового розгляду провадження запобіжний захід не обирався, при цьому згідно з вироком суду, обвинуваченому призначено остаточне покарання у виді арешту, а тому строк обчислення такого покарання слід рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 для доставляння у заклад відбування покарання.

Зважаючи на викладене вище, доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження у суді апеляційної інстанції, а тому така апеляційна скарга підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 30.05.2023р. щодо ОСОБА_7 змінити.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання для доставляння у заклад відбування покарання на виконання вироку, що набрав законної сили.

У решті вирок районного суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3