Справа № 161/8625/22 Провадження №11-кп/802/256/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із професійно-технічною освітою, розлученого, на утриманні перебуває малолітня дитина, не працює, неодноразово судимого, востаннє вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 квітня 2021 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70, ст.72 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки 3 місяці, звільненого 07 червня 2021 року за закінченням терміну тримання під вартою,

засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 квітня 2021 року та визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 червня 2022 року на велосипед марки «Pro Tour», скасований.

Стягнуті з ОСОБА_8 в дохід держави витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення товарознавчої експертизи, в сумі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 коп.

Вироком вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним і засуджений за те, що 30 травня 2022 року близько 00 год 34 хв в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»" № 2102-IX від 24.02.2022, а також продовженого Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»" №2119- IX від 15.03.2022, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"» № 2212-IX від 21.04.2022, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»" № 2263-IX від 22.05.2022, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи поблизу входу до підвального приміщення під`їзду № 2, будинку АДРЕСА_2 , шляхом пошкодження тросу, повторно, таємно викрав велосипед марки «Pro Tour», вартість якого згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/103-22/4256-ТВ від 02.06.2022 становить 2500 гривень, належний потерпілому ОСОБА_10 , чим спричинив останньому майнову шкоду на вищевказану суму.

У поданій апеляційній скарзі захисник оскаржує судове рішення з мотивів його незаконності та необґрунтованості. Вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Стверджує, що його підзахисний повністю визнав вину, активно сприяв розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні. З огляду на наведене, просить вирок місцевого суду змінити та на підставі ст.69 КК України застосувати до ОСОБА_8 покарання нижче нижчої межі, встановленої в санкції статті.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги, захисника, який підтримав подану апеляцію у повному обсязі і просив застосувати щодо ОСОБА_8 положення ст.69 КК України, міркування прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу захисника та просила вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положення ч.1 ст.404 КПК України регламентують, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами і в апеляційній скарзі не заперечується.

Діям ОСОБА_8 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).

Посилання в апеляційній скарзі сторони захисту на те, що призначене ОСОБА_8 покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

Так, при призначенні покарання судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені.

Місцевим судом взято до уваги, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, вчинив новий злочин через невеликий проміжок часу після звільнення з-під варти, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, але у 2013 році проходив стаціонарне лікування у КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» з діагнозом «Психічні і поведінкові розлади наслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності» та повернув викрадене у потерпілого майно.

Судом першої інстанції враховано і думку потерпілого, який в письмовій заяві щодо призначення покарання покладався на розсуд суду.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує, що позиція потерпілої сторони у судових засіданнях не є обов`язковою для суду, натомість ураховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.

На переконання апеляційного суду, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, даних про особу винного, який раніше неодноразово судимий, вчинив новий тяжкий злочин через невеликий проміжок часу після звільнення з-під варти, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, повернув викрадене у потерпілого майно, та позицію потерпілого, який щодо призначення покарання покладався на розсуд суду, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, наближене до мінімальної санкції, встановленої ч.4 ст.185 КК України.

А остаточне покарання обвинуваченому місцевий суд обґрунтовано визначив на підставі положень ч.1 ст.71, ст.72 КК України, за сукупність вироків, частково приєднавши до покарання за даним вироком, невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 квітня 2021 року, та визначив ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Таке покарання, на переконання суду апеляційної інстанції, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції вважає, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

З урахуванням даних про особу винного, який раніше неодноразово судимий, вчинив новий тяжкий злочин через невеликий проміжок часу після звільнення з-під варти, підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання нижче нижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.185 КК України, на підставі ст.69 КК України, апеляційний суд не вбачає.

Також у даному кримінальному провадженні відсутня наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для зміни вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, суд апеляційної інстанції не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2022 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді