1Справа № 335/7565/23 1-кс/335/2290/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 про самовідвід, -

ВСТАНОВИВ:

15.08.2023 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшли матеріали скарги ОСОБА_4 на бездіяльність керівника Запорізької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 10.08.2023 року.

Згідно проведеного авторозподілу на підставі ст. 35 КПК України, справа №335/7565/23 (1-кс/335/2110/2023) передана в провадження судді ОСОБА_3 .

04.09.2023 року слідчим суддею ОСОБА_3 подано заяву про самовідвід від участі у розгляді скарги ОСОБА_4 , обґрунтована тим, що предметом скарги ОСОБА_4 у справі є бездіяльність керівника Запорізької обласної прокуратури щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення посадовими особами Концерну «МТМ» кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 442, 109, 111 КК України, за відповідною заявою, поданою ОСОБА_4 до Запорізької обласної прокуратури 10.08.2023.При цьому, як випливає з наданих ОСОБА_4 матеріалів, раніше неодноразово, він звертався з аналогічною заявою про вчинення тих самих кримінальних правопорушень тими самими особами до Запорізької обласної прокуратури. Відомості за цією заявою до ЄРДР внесені не були, на що ОСОБА_4 були подані скарги до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, у задоволенні яких ухвалами слідчого судді ОСОБА_3 від 01.08.2022, 07.06.2023 було відмовлено. Зазначені заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.06.2022, 08.05.2023 та від 10.08.2023, були подані ОСОБА_4 щодо одних й тих самих підстав.Таким чином, незважаючи на те, що ці заяви, а також скарги щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення на підставі цих заяв, були подані у різний час, - за своїм змістом вони є однаковими. З наведеного випливає, що, попри те, що кожна скарга ОСОБА_4 подається окремо і розглядається кожного разу в межах окремої нової судової справи з єдиним унікальним номером, суть порушеного ним питання залишається незмінною, з чого випливає, що слідчий суддя, розглянувши одну скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність керівника Запорізької обласної прокуратури щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення посадовими особами Концерну «МТМ» кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 442, 109, 111 КК України, в подальшому, під час розгляду кожної наступної такої скарги де-факто змушений був би надавати оцінку процесуальній поведінці одних й тих самих осіб з приводу одного й того самого питання.

На підставі викладеного слідчий суддя ОСОБА_3 заявила собі самовідвід.

Ознайомившись з доводами заяви про самовідвід, перевіривши їх наявними доказами, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням ХІ з`їзду суддів України від 22.02.2013, визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. При цьому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75 79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

За вимогами ст. 75 КПК України участь судді у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, є недопустимою, так як не сприятиме сприйняттю суду як неупередженого. Наведене аргументування узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 4 грудня 2018 року (справа № 165/108/16-к, провадження № 51-2458км18).

Право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону, є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя. Вказане положення закріплене в ч. 1 ст. 21 КПК України, яка кореспондується з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

В пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) у справі «Олександр Волков проти України» (заява №21722/11) від 27.05.2013 зазначено, що, як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Аналогічно в пункті 66 рішення ЄСПЛ у справі «Бочан проти України» (заява №7577/02) від 03.05.2007 зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є довіра, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

З огляду на об`єктивний критерій безсторонності суду, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу, в рішенні у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26.10.1984 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «навіть видимість може бути важливою», «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.

Відповідно до пункту 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 №2006/23, при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів, а згідно з їх пунктом 2.5 суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи наведені у заяві про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 підстави, з урахуванням висловлених суддею в ухвалах від 01.08.2022, 07.06.2023 року висновків, суд вважає, що заявлений самовідвід підлягають задоволенню, оскільки наведені обставини об`єктивно свідчать про наявність обставин, які у стороннього спостерігача можуть викликати сумніви у неупередженості слідчого судді ОСОБА_3 у даному провадженні.

А тому суд, з метою виключення всіх обставин, які можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_3 , задля забезпечення умов, за яких у заявника не виникало б будь-яких сумнівів щодо розгляду скарги безстороннім та неупередженим судом, маючи на меті запобігання безпідставних звинувачень з боку учасників процесу щодо необ`єктивності в розгляді вказаної скарги, з метою дотримання балансу інтересів між будь-якими несприятливими наслідками для сторін, в інтересах правосуддя та сторін, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення заяви про самовідвід слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_3 від участі в розгляді даної скарги.

Керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.

Відвести слідчого суддю Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_3 від розгляду скаргиОСОБА_4 на бездіяльність керівника Запорізької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 10.08.2023 року, а провадження (справа №335/7565/23) передати до канцелярії суду для вирішення питання про його передачу іншому слідчому судді в порядку встановленому ч.3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1