Справа №463/2880/23
Провадження №1-кс/463/2691/23
У Х В А Л А

20 квітня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Львівського районного управління поліції №1 ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000873 від 03 квітня 2023 року про арешт майна,

в с т а н о в и в :

слідчий як сторона кримінального провадження звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про накладення арешту на майно, що вилучене в ході проведення обшуку 12.04.2023 за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивує тим, що у провадженні СВ ЛРУП №1 ГУ Національної поліції у Львівській області перебуває кримінальне провадження за №0000873 від 03 квітня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, в межах якого з метою отримання та перевірки доказів у вказаному кримінальному провадженні 12.04.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено: технічний паспорт до автомобіля Volkswagen sharan, який поміщено в спец пакет НПУ РSP1222921; запал гранати типу Ф1 поміщено в спец пакет АВ1166853; корпус гранати типу ФІ поміщено в спец пакет АВ1166696. Вилучені речі належать ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відтак, на даний час органом досудового розслідування за наслідками проведених слідчих (розшукових) дій встановлено, що вилучене майно має значення для кримінального провадження та може бути використане в якості доказу, а тому просить накласти арешт на таке.

Слідчий та володілець майна в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце були повідомлені належним чином, а тому вважаю за можливе здійснити розгляд клопотання без їх участі на підставі наявних доказів.

У відповідності до вимог ч.4 ст.107 КПК України, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів в суді не здійснюється.

Оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Як вбачається із матеріалів клопотання, у провадженні СВ ЛРУП №1 ГУ Національної поліції у Львівській області перебуває кримінальне провадження за №0000873 від 03 квітня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

З метою отримання та перевірки доказів у вказаному кримінальному провадженні 12.04.2023 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .

З протоколу обшуку вбачається, що 12 квітня 2023 року слідчим Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 виявлено та вилучено технічний паспорт до автомобіля Volkswagen sharan, який поміщено в спец пакет НПУ РSP1222921; запал гранати типу Ф1 поміщено в спец пакет АВ1166853; корпус гранати типу ФІ поміщено в спец пакет АВ1166696.

Постановою слідчого Львівського РУП №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 від 13 квітня 2023 року вищевказані речі визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Дослідивши представлені матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим доведено можливість скоєння кримінального правопорушення та оскільки дійсно існує сукупність підстав вважати, що вилучене майно є доказом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, слідчий суддя дійшов висновку, що майно, про арешт якого заявлено клопотання відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту це може призвести до негативних наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

клопотання задоволити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000873 від 03 квітня 2023 року на майно, що вилучене в ході проведення обшуку 12.04.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: технічний паспорт до автомобіля Volkswagen Sharan, який поміщено в спец пакет НПУ PSP1222921; запал гранати типу Ф1, який поміщено в спец пакет АВ1166853; корпус гранати типу Ф1, який поміщено в спец пакет АВ1166696.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно положень ч.2 ст.2 Закону України «Про доступ до судових рішень» ухвала про арешт майна у кримінальному провадженні підлягає оприлюдненню не раніше дня її звернення до виконання.

Повний текст ухвали складено 01 травня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1