Провадження № 1-кс/947/8359/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000326 від 27.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про арешт майна, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000326 від 27.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

В ході проведення досудового розслідування, 15.06.2023 року органом досудового розслідування були затримані виконавці, а саме перевізники, які на власному транспорті, діючи за встановленою заздалегідь схемою, перевозили осіб призивного віку до визначеного пункту, де з метою конспірації, пересаджували зазначених осіб до іншого транспортного засобу, який під керуванням іншого водія прямував до лінії державного кордону.

Так, 15.06.2023 в порядку ст. 208 КПК України на 47 кілометрі автодороги Одеса-Рені, контрольний пункт Маяки затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Того ж дня, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України проведено невідкладний обшук автомобіля «Lexus» державний знак НОМЕР_1 , який знаходився в користуванні ОСОБА_4 в ході якого виявлено та вилучено: автомобіль «Lexus» державний знак НОМЕР_1 ; пакетик з речовиною рослинного походження в подрібненому стані; мобільний телефон марки «Xiaomi» ІМЕІ НОМЕР_2 із сім картою операторна мобільного зв`язку НОМЕР_3 ; копія завірено нотаріально свідоцтва про народження ОСОБА_8

16.06.2023 року постановою слідчого виявлене та вилучене під час обшуку майно визнано речовим доказом.

Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що виявлене під час вищевказаного обшуку майно має доказове значення. Метою арешту вказаного майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також його дослідження, у зв`язку з тим, що вказаний автомобіль був виявлений та вилучений безпосередньо після ймовірного вчинення кримінального правопорушення та має важливе значення для досудового розслідування.

Таким чином, з метою збереження вилученого майна, яке визнано слідчим речовим доказом, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотанням про арешт майна.

Слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси розглядалося клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про накладення арешту на майно, зазначене в даному клопотанні, та за результатом розгляду ухвалою слідчого судді від 27.06.2023 року клопотання поверталося прокурору для усунення недоліків із зазначенням строків для їх усунення протягом 72 годин.

В судовому засіданні:

-прокурор підтримав подане клопотання у повному обсязі, зазначивши, що вказаний автомобіль використовувався ОСОБА_4 при перевезенні осіб, у тому числі й іншого підозрюваного ОСОБА_9

-представник власника майна адвокат ОСОБА_5 заперечував проти накладення арешту на автомобіль ОСОБА_4 , зауваживши, що на теперішній час ОСОБА_4 надає викривальні показання, вину в частині причетності до транспортування осіб до державного кордону України визнає, так як має ряд захворювань, потребує користування вказаним автомобілем.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, врахувавши положення ч. 1 ст. 172 КПК України, заслухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Як вбачається з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

30.06.2023 року, усунувши недоліки клопотання, викладені в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.06.2023 року, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із даним клопотанням про арешт майна.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження, за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

15.06.2023 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Як вбачається з матеріалів поданого клопотання, в ході проведення обшуку транспортного засобу марки невідкладний обшук автомобіля «Lexus» державний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_4 , було вилучено вказаний транспортний засіб, а також мобільний телефон, речовину розслинного походження, копію свідоцтва, оскільки таке майно може містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, а також відповідну слідову інформацію.

Крім того, слідчий суддя зауважує, що, використовуючи саме вказаний автомобіль, підозрюваним могло бути скоєно кримінальне правопорушення.

Разом з тим, на думку слідчого судді, вилучений мобільний телефон може містити відомості щодо зв`язків підозрюваного з іншими невстановленими органом досудового розслідування особами щодо отримання інформації, інструкцій та координації дій, спрямованих на ймовірне вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Таким чином, так як вилучене в ході обшуку транспортного засобу майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 16.06.2023 року, а отже, таке майно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження та проведення відповідних експертних досліджень, а також можливого проведення слідчого експерименту за участю свідків, які знаходилися у вказаному автомобілі.

Відтак, метою накладення арешту майна в рамках даного кримінального провадження є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

При цьому, відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Оскільки з наведених міркувань вбачається, що арешт майна є необхідним в цілях забезпечення збереження майна, яке може бути використано в якості речових доказів, зокрема автомобіля «Lexus» державний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , що свідчить про те, що вказаний автомобіль є ймовірним знаряддям вчинення інкримінованого останньому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

На думку слідчого судді, не застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна об`єктивно може призвести до знищення або ж переховування вилученого майна, так як очевидно, що оскільки таке майно може містити відповідну доказову інформацію, яка в свою чергу може свідчити про ймовірну причетність до вчинення кримінально-протиправних дій ОСОБА_4 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб, останні не зацікавлені у її отриманні органом досудового розслідування.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, на досягнення завдань кримінального провадження в цілому, й повинні спрямовуватися в рамках відповідного кримінального провадження ті чи інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема.

Відтак, з метою й забезпечення досягнення означених завдань кримінального провадження в цілому (ч. 1 ст. 2 КПК України), крім того наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні речі зокрема.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб, пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремої особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

За таких обставин, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та необхідність накладення арешту на майно, оскільки надані стороною обвинувачення матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на згадане майно та на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000326 від 27.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно із забороною користування та розпорядження на майно, вилучене 15.06.2023 у ході проведення невідкладного обшуку автомобіля «Lexus» державний знак НОМЕР_1 який знаходився в користуванні ОСОБА_4 в ході якого виявлено та вилучено: автомобіль «Lexus» державний знак НОМЕР_1 , пакетик з речовиною рослинного походження в подрібненому стані, мобільний телефон марки «Xiaomi» ІМЕІ НОМЕР_2 із сім картою операторна мобільного зв`язку НОМЕР_3 , копія завірено нотаріально свідоцтва про народження ОСОБА_8 .

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1