УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/858/23

Провадження № 1-кс/486/177/2023

02 червня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання начальника Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001979, внесеному 15.11.2022 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

02.06.2023 року до суду надійшло клопотання начальника Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001979, внесеному 15.11.2022 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, про арешт майна.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Миколаєва, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи на посаді заступника директора Вознесенського професійного аграрного ліцею з навчально-виробничої роботи, серед робочого колективу за місцем роботи в усній формі під час розмови в квітні-березні 2022 року заперечувала збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, що підтверджується показами свідків працівників вказаного вище ліцею.

01.06.2023 року під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді за місцем проживання ОСОБА_4 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим СВ відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області виявлено та вилучено: мобільний телефон марки: «TECNO SPARK 6 Go», модель: TECNO КЕ 5j», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в якому знаходяться sim-карти мобільних операторів з номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який поміщено до сейф-пакету № WAR 1121827.

При цьому, в ході проведення обшуку встановлено, що ОСОБА_4 являється власником вилученого майна.

01.06.2023 року постановою слідчого СВ відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області вилучені матеріальні об`єкти визнані речовими доказами.

Посилаючись на те, що вказані вище предмети, які були опечатані та вилучені до ВП №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області, мають значення речових доказів, з метою з`ясування всіх обставин кримінального провадження, прокурор просить накласти арешт на вказане майно.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив про його задоволення.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, слідчий суддя приходить до наступного.

15.11.2022 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження за № 0001979, з правовою кваліфікацією правопорушення ч. 3 ст. 436-2 КК України (а.с. 1).

Ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26.05.2023 року по справі № 486/858/23 (провадження № 1-кс/486/165/2023) задоволено клопотання слідчого про проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться у власності та фактичному користуванні ОСОБА_4 з метою відшукання та вилучення чорнових записів, листівок, мобільних телефонів, комп`ютерної техніки, носіїв інформації та інших матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Згідно до протоколу обшуку від 01.06.2023 року слідчим СВ ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області виявлені та вилучені: мобільний телефон марки: «TECNO SPARK 6 Go», модель: TECNO КЕ 5j», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в якому знаходяться sim-карти мобільних операторів з номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який поміщено до сейф-пакету № WAR 1121827 (а.с. 39-44). Вилучене в ході обшуку майно належить ОСОБА_4 ..

01.06.2023 року слідчим винесено постанову про визнання вилучених в ході обшуків предметів речовими доказами (а.с. 45-46).

Прокурор посилається на те, що незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, зникнення, втрати, відчуження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Крім того, вказане майно має доказове значення по даному кримінальному провадженню і може бути використано як доказ.

Частиною 1 ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частиною 1 ст. 167 КПК України визначено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно частини 2 вказаної статті, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто є речовим доказом. Так, ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що надані прокурором матеріали містять достатньо розумних підстав і підозр вважати, що вилучені в ході обшуку речі можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на їх відповідність критеріям ст. 98 КПК України, а відтак вважає, що стороною обвинувачення доведено ті обставини, що вказане майно має ознаки речових доказів. Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В силу ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

В даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вищевказане майно відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України (тобто є речовими доказами), а тому арешт на це майно слідчим суддею накладається обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та, які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання начальника Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001979, внесеному 15.11.2022 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, про арешт майна, задовольнити.

У кримінальному провадженні № 0001979, внесеному 15.11.2022 року до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, накласти арешт на вилучене 01.06.2023 року майно в ході проведення обшуку: мобільний телефон марки: «TECNO SPARK 6 Go», модель: TECNO КЕ 5j», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в якому знаходяться sim-карти мобільних операторів з номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який поміщено до сейф-пакету №WAR 1121827.

Вилучене майно залишити на зберіганні у відділенні поліції № 3 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, заборонивши відчуження, користування та розпоряджання даним майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1