Постанова

Іменем України

27 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 686/8695/20

провадження № 51-898 км 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

в режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

потерпілих: ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000278 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Хмельницький Хмельницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 .

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2021 року ОСОБА_7 засуджено зач. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Змінено запобіжний захід щодо ОСОБА_7 з домашнього арешту на тримання під вартою.

Ухвалено взяти під варту ОСОБА_7 в залі суду.

Початок строку відбування покарання визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 19 жовтня 2019 року до 22 жовтня 2019 року включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь цивільних позивачів

33 736, 90 грн матеріальної шкоди та 500 000 грн моральної шкоди. В решті вимог позову відмовлено.

Вирішено питання про процесуальні витрати, речові докази та щодо арешту майна у провадженні.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2022 року вказаний вище обвинувальний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

За вироком суду, ОСОБА_10 визнано винуватим у тому, що він 19 жовтня 2019 року, приблизно о 13 год 25 хв, керуючи мотоциклом марки «BMW RRS1000» (державний номерний знак НОМЕР_1 ), рухаючись по проїзній частині Старокостянтинівського шосе в місті Хмельницькому зі сторони вулиці Прибузької

в напрямку до вулиці Водопровідної, зі швидкістю більше 100 км/год, перевищив дозволену у населених пунктах швидкість руху (не більше 50 км/год), в умовах інтенсивного руху на вказаній ділянці дороги, не врахував стан керованого ним транспортного засобу та дорожньої обстановки, при виникненні небезпеки для руху, яку водій ОСОБА_7 об`єктивно спроможний був виявити, а саме наявності попереду зустрічного легкового автомобіля марки «Mercedes Benz E220» (державний номерний знак НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_11 , який, рухаючись по Старокостянтинівському шосе у зустрічному напрямку здійснював маневр повороту ліворуч на вулицю Водопровідну, проявив неуважність, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу або безпечного об`їзду автомобіля, продовжив рух з перевищенням максимальної швидкості, внаслідок чого, при проїзді перехрестя з вулицею Водопровідною, допустив зіткнення з легковим автомобілем марки «Mercedes Benz E220» під керуванням ОСОБА_11 .

В результаті зіткнення транспортних засобів, мотоцикл марки «BMW RRS1000» відкинуло на правий тротуар та на малолітнього пішохода ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка стояла на правому тротуарі.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент заподіяння, та перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням її смерті.

Таким чином, ОСОБА_7 своїми діями порушив вимоги правил безпеки дорожнього руху, передбачені пунктами 1.3, 1.5, 2.3. б), 2.3 д), 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР), що призвело до настання смерті ОСОБА_12 від тілесних ушкоджень, отриманих внаслідок вказаної ДТП.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2022 року скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 .

Вважає зазначені вирок і ухвалу незаконними через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Стверджує, що суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 , керувався недопустимими доказами, зокрема: показаннями свідка ОСОБА_13 (аудіозапис показань якого, на думку захисника, відсутній) який не вказав на жодне порушення ПДР ОСОБА_7 ; показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які, в свою чергу, моменту ДТП не бачили, а лише чули звук мотоцикла, що наближався, та самостійно визначили його швидкість.

Зауважує, що присутність понятих при проведенні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, не була забезпечена у повному обсязі. Так, понятий ОСОБА_17 під час допиту в суді першої інстанції пояснив, що разом з іншою понятою був присутній під час вказаної слідчої дії менше однієї години, проте, відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, дана слідча дія тривала три години.

Враховуючи зазначені обставини захисником, під час розгляду даного кримінального провадження судом першої інстанції, було заявлено клопотання про витребування від оператора мобільного зв`язку інформації щодо розташування мобільних телефонів вказаних понятих під час проведення огляду місця події, проте суд відмовив у задоволенні даного клопотання.

Звертає увагу, що на відеозаписі, наданому ОСОБА_18 , видно як саме автомобіль марки «Mercedes Benz E220» під керуванням ОСОБА_11 здійснює маневр повороту ще до перехрестя, виїжджаючи на зустрічну смугу руху, що саме по собі доводить вину водія вказаного автомобіля, а не ОСОБА_7 .

Зазначає, що в обвинувальному вироку як доказ вини ОСОБА_7 вказаний висновок експертизи, яку було призначено працівниками поліції, проте в даному висновку також зазначено, що водій автомобіля марки «Mercedes Benz E220» повинен був дати дорогу транспортним засобам, що рухались у зустрічному напрямку по проїзній частині Старокостянтинівського шосе, зокрема мотоциклу «BMW RRS1000» під керуванням ОСОБА_7 .

Зауважує, що статист ОСОБА_19 , за участю якого було проведено слідчий експеримент та якого було допитано судом апеляційної інстанції, під час допиту вказав на те, що рух ОСОБА_7 з такою швидкістю був неможливим.

Вважає, що суд необґрунтовано не взяв до уваги жодних висновків експертиз, проведених за копіями матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , які було надано стороною захисту.

Підкреслює, що всі заявлені стороною захисту клопотання під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 судом першої інстанції було залишено без задоволення, зокрема клопотання про відкладення судового засідання з метою підготовки до дачі показань обвинуваченим та підготовкою до дебатів (що, на думку захисника, є суттєвим порушення кримінального процесуального закону та як наслідок має призвести до скасування ухваленого щодо ОСОБА_7 обвинувального вироку, що, в свою чергу, узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема таку позицію відображено в постанові від 24 листопада 2021 року у справі №643/2909/17) та про відвід судді ОСОБА_20 , яка відносно ОСОБА_7 поводила себе упереджено та в ході судового розгляду заявила, що їй, як водію, не подобаються мотоциклісти.

Вважає, що на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду даного кримінального провадження не встановлено достатніх доказів, які б доводили вину ОСОБА_7 у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, а всі можливості їх отримати - вичерпано.

Позиції учасників судового провадження

До початку касаційного розгляду на адресу Суду свої заперечення на подану захисником ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 касаційну скаргу надіслали потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у якій просять відмовити у задоволенні вказаної касаційної скарги та залишити постановлені судові рішення без зміни.

В судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали касаційну скаргу та просили її повністю задовольнити.

Прокурор та потерпілі заперечили проти задоволення касаційної скарги сторони захисту, просили залишити оскаржувані судові рішення без зміни.

Мотиви Суду

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції згідно ст. 438 КПК України є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412 - 414 КПК України.

У частинах 1, 2 ст. 419 КПК України зазначено, що в мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, зазначаються: встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якими він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Оцінивши викладені у рішеннях суду першої та апеляційної інстанцій висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що вони ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом не в повному обсязі.

Одним із обов`язкових елементів об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України є причинний зв`язок між допущеними порушеннями правил безпеки дорожнього руху, якщо такі мали місце, та суспільно небезпечними наслідками, що настали (в даному випадку смерть потерпілої).

Зокрема, якщо дорожньо-транспортна пригода виникла за участю декількох водіїв, наявність чи відсутність у їх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами ст. 286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що у випадках, коли суспільно небезпечні наслідки, передбачені ст. 286 КК України, настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суд повинен з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також те, чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм у зв`язку з їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Як убачається з вироку, суд констатував у діях водія мотоцикла марки «BMW RRS1000» ОСОБА_7 порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3. б), 2.3 д), 12.3, 12.4, 12.9 б) ПДР України, визнавши, що саме вони перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП та її наслідками.

Водночас у мотивувальній частині цього судового рішення зазначено, що дії водія автомобіля марки «Mercedes Benz E220» ОСОБА_11 в даній дорожньо-транспортній ситуації не відповідали вимогам п.п. 9.2б, 9.4, 10.1 та 16.6 ПДР України, та знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

Проте юридичної оцінки діям ОСОБА_11 суд у вироку не дав, з тих підстав, що судовий розгляд проводився лише стосовно ОСОБА_7 .

Суд не з`ясував, хто з водіїв - ОСОБА_7 чи ОСОБА_21 , і якими діями створив небезпечну дорожню обстановку, а далі - ДТП, та хто з них мав більшу можливість уникнути зіткнення, з урахуванням того, що висновком експертів за результатами проведення комплексної судової транспортно-трасологічної, автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису №26167/26168/164/165/3816/3817/3818 встановлено, що водій автомобіля марки «Mercedes Benz E220» ОСОБА_11 мав технічну можливість уникнути виникнення даної ДТП шляхом виконання ним вимог пп. 10.1 та 16.1 ПДР України, для виконання яких у нього не було перешкод технічного характеру.

Не дивлячись на такі недоліки у з`ясуванні ступеня відповідальності учасників ДТП, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що саме дії ОСОБА_7 перебувають у причинному зв`язку з наслідками ДТП.

Також, у вказаному вище висновку експертів зазначено, що встановити швидкість руху мотоцикла марки «BMW RRS1000» під керуванням ОСОБА_7 експертним шляхом не представляється можливим.

З матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, вбачається, що швидкість руху мотоцикла марки «BMW RRS1000» під керуванням вказаного обвинуваченого було визначено з показань свідків та за результатами проведення слідчих експериментів за участю статиста ОСОБА_19 , якого було допитано судом апеляційної інстанції під час судового засідання 13 вересня 2022 року.

Під час допиту в рамках вказаного вище судового засідання ОСОБА_19 зазначив, що при проведенні слідчих експериментів він керував мотоциклом. Від нього вимагали розігнати мотоцикл до максимальної швидкості без перешкод на дорозі, при цьому реально розігнати мотоцикл йому вдалося лише до 80 км/год, проте він допускає можливість проїзду повороту на вул. Водопровідну зі швидкістю 120 км/год за умови зупинки мотоцикла на вул. Шевченко, а не на місці ДТП.

Вказані показання ОСОБА_19 під час постановлення ухвали про залишення обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 без зміни апеляційним судом було враховано не в повному обсязі, зокрема в частині можливого розгону мотоциклу до місця ДТП до 80 км/год.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що постановлені щодо ОСОБА_7 судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими, а тому вони підлягають скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно врахувати наявні в матеріалах провадження дані про порушення ОСОБА_22 вимог ПДР України, які з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з суспільно небезпечними наслідками, дослідити їх характер, взяти до уваги, що він мав технічну можливість запобігти зіткненню з мотоциклом під керуванням ОСОБА_7 шляхом виконання ним вимог пп. 10.1 та 16.1 ПДР України та для виконання яких у нього не було перешкод технічного характеру.

З інформації, яка міститься на офіційному вебсайті «Судова влада України» та в ЄДРСР вбачається, що у Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області здійснюється розгляд справи за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за тими самими обставинами.

Враховуючи зазначене, судові рішення підлягають скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, під час якого слід врахувати наведене вище, ретельно дослідити всі докази у провадженні, а також розглянути питання щодо можливості об`єднання кримінальних проваджень щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_11 в одне провадження, та в залежності від встановленого, постановити законне і обґрунтоване рішення з викладенням в ньому аналізу доказів і ґрунтовних мотивів його прийняття.

Інші доводи скарги захисника ОСОБА_6 про, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України при касаційному розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за результатами вивчення матеріалів справи не знайшли свого підтвердження.

Згідно положень ч. 3 ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції розглядає питання про обрання запобіжного заходу під час скасування судового рішення і призначення нового розгляду у суді першої чи апеляційної інстанції.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не вирішуючи наперед питання про його винуватість чи невинуватість, з метою попередження ризику переховування ОСОБА_7 від суду, оскільки він не може не усвідомлювати імовірність повторного визнання його вини за висунутим йому обвинуваченням, колегія суддів вважає за необхідне обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Керуючисьстаттями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2021 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 15 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з 27 квітня 2023 року по 25 червня 2023 року включно.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_23