КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвів режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.06.2023 задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного управління Національної поліції України ОСОБА_11 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 10.08.2023.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою - цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначав, що слідчий суддя не надав аналіз наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також не послався на будь-які зібрані у кримінальному провадженні докази.

Прийнята ухвала суперечить дійсним обставинам справи та обґрунтованості самої підозри, яка базується виключно на протоколах допиту

____________________________________________________________________________________

Справа № 757/23992/23 Слідчий суддя - ОСОБА_12

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4021/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

свідків та заявників.

У клопотанні слідчим не доведено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, оскільки наявність у ОСОБА_6 закордонного паспорту не може бути підставою зміни місця проживання. Крім того, на даний час придатним до військової служби чоловікам перетинання державного кордону забороненою.

Наявність ризику знищення, сховання або спотворення будь-яких речей чи документів є безпідставним, оскільки жодних речей та документів, які мають значення для вищевказаного кримінального провадження під час проведеного обшуку за місцем перебування та проживання підозрюваного не було знайдено.

Наявність ризику незаконного впливу на свідків є не обґрунтованим, оскільки ОСОБА_6 не вчиняє на них тиск з метою зміни показів у кримінальному провадженні чи відмови від них.

Ризики, про які зазначає прокурор, є надуманими та не підтверджуються жодними доказами.

Крім того, апелянт зазначав про незаконність затримання ОСОБА_13 18.05.2023 о 06.21 год., та наявність, на його думку, провокативної і незаконної поведінки органу досудового розслідування.

Зокрема, як підставу затримання зазначено п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України, відповідно до якого, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадку якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено 18.05.2023 без зазначення часу та не повідомлення захисника за договором. Якщо звернути увагу на версію сторони обвинувачення, то протягом 1-2 хвилин слідчий або інша особа визначили про наявність підстав для затримання, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Згідно протоколу затримання, ОСОБА_6 затримано 18.05.2023 за підозрою у вчиненні злочину у місті Києві по вулиці Юрія Ілленка,24, в Державній Установі "Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургїї" МОЗ України, що не може бути місцем вчинення злочину згідно ст. 208 КПК України.

У дійсності ОСОБА_13 затримано 18.05.2023 та о 06.10 год., із моменту проведення обшуку за його місцем лікування, у якому він участі не брав.

Відтак, відомості про час затримання ОСОБА_6 , що відображені у протоколі затримання, не відповідають часу фактичного затримання підозрюваного. Затримання ОСОБА_13 було проведено передчасно, за відсутності підстав, передбачених ст. 208 КПК України.

У протоколі затримання відсутні відомості, ким саме було здійснено фактичне затримання ОСОБА_13 , що на переконання апелянта, свідчить про його затримання неуповноваженою особою.

Крім того, апелянт посилався на міцні соціальні зв`язки ОСОБА_6 в місці його постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; наявність на утриманні у ОСОБА_6 дружини та трьох дітей ( ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 ); позитивні характеристики за місцем проживання, активну участь в допомозі внутрішньо переміщеним особам та учасникам бойових дій; наявність критичного стану здоров`я підозрюваного, який хворіє гострим правобічним спровокованим гомілковим флеботромбозом, макроадиномою гіпофізи ).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000196 від 30.07.2022 за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206-2, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно долучених до клопотання матеріалів, зокрема даних протоколу затримання від 18.05.2023, цього ж дня о 06 год. 21 хв. ОСОБА_6 затримано на підставі п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України.

18.05.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у створенні злочинної організації та керівництві нею, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 255 КК України; підробленні офіційного документа, вчиненому злочинною організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України; підробленні офіційних документів, вчиненому повторно, злочинною організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України; у використанні завідомо підроблених документів, вчиненому злочинною організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України; та у протиправному заволодінні майном підприємства, у тому числі частками їх засновників, акціонерів, членів, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів підприємства, що заподіяли велику шкоду, вчиненому злочинною організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 206-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.05.2023 щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави строком до 16.06.2023.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_16 від 08.05.2023 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08.06.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000196 продовжено до 9 місяців, тобто до 16.12.2023.

13.06.2023 старший слідчий в ОВС Головного управління Національної поліції України ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування на 60 днів, без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.06.2023 задоволено слідчого, та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 10.08.2023.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням кримінального процесуального законодавства, при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 206-2 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_6 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, на даному етапі досудового розслідування дійшов обґрунтованого висновку про наявність у провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 206-2 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на дані про особу підозрюваного.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у кримінальному провадженні продовжують існувати ризики переховуватися підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, знищення, сховання, або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, без вчинення яких завершення досудового розслідування є неможливим.

З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи також дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, беручи до уваги його вік та стан здоров`я, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обгрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих йому злочинів, зміст підозри та вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України.

У рішенні «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що національні судові органи повинні брати до уваги усі обставини справи, та зважати на наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 206-2 КК України.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи конкретні обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, їх наслідки та дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, посилання апелянта на заборону перетину кордону придатним до військової служби чоловікам, не спростовує можливість переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду на території України.

Доводи захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_6 не вчиняє тиск на свідків з метою зміни ними показів, а під час обшуку у підозрюваного не вилучено речей та документів, які мають значення для справи, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, враховуючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває.

Ризик впливу на свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ураховуючи конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та їх наслідки, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому слідчий суддя обґрунтовано продовжив підозрюваному винятковий запобіжний захід.

Наведені захисником в апеляційній скарзі відомості про особу підозрюваного, зокрема наявність у нього постійного проживання, наявність у нього дружини та трьох дітей,позитивні характеристики за місцем проживання, відомості про активну участь в допомозі внутрішньо переміщеним особам та учасникам бойових дій, та дані про наявність хвороб у підозрюваного (гострий правобічний спровокований гомілковий флеботромбоз, макроадинома гіпофізи), не спростовують висновки суду про можливість вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, у тому числі за станом здоров`я, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Посилання апелянтів на незаконність затримання підозрюваного ОСОБА_17 , відсутність підстав для такого затримання та невідповідність часу фактичного затримання даним протоколу, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так, згідно долученого до апеляційної скарги протоколу затримання ОСОБА_6 від 18.05.2023, складеного старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_18 у період часу з 10 год. 32 хв. до 11 год. 38 хв. у м. Києві, ОСОБА_6 було затримано 18.05.2023 о 06 год. 21 хв. у м. Києві по вул. Юрія Іллєнка, 24 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України.

У протоколі затримання детально відображено підстави затримання, роз`яснено права та обов`язки ОСОБА_6 , передбачені ст. 42 КПК.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, щодоводи захисника стосовно незаконного затримання підозрюваного та порушення слідчим ст. 208 КПК України можуть бути предметом оскарження в порядку ст. 206 КПК України, а також можуть бути предметом розгляду в подальшому, зокрема при оцінці доказів, отриманих під час затримання підозрюваного.

Посилання апелянта на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено 18.05.2023 без зазначення часу такого вручення, спростовується даними долученої до матеріалів клопотання копії повідомлення про підозру ОСОБА_6 , яка містить у відповідній графі дані про час вручення такого повідомлення, а саме 06 год. 09 хв. 18.05.2023.

З урахуванням наведеного, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду клопотання, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3