Справа № 646/1535/23
№ провадження 1-в/646/80/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2023 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника установи виконання покарань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань заяву ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

встановив:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування заяви ОСОБА_4 зазначає, що він фактично відбув 4 роки покарання, має посередню характеристику, судові витрати за вироком ним сплачені, має сталі соціально-корисні зв`язки, приймає участь у програмі Диференційовано-виховного впливу, а саме: «Духовне відродження». Також зазначає, що у виправній колонії він працевлаштований на дільниці РІМ, на посаді слюсаря. У зв`язку з чим, просить задовольнити його клопотання про умовне-дострокове звільнення.

Засуджений заяву підтримав.

Представник установи виконання заперечував проти задоволення заяви засудженого.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви засудженого.

Перевіривши доводи заяви, надані матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 537, 539 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За положеннями п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно вимог ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Тобто, умовно-дострокове звільнення від покарання може бути застосоване за одночасної наявності двох складових: фактичне відбуття зазначеного в законі строку покарання та виправлення засудженого.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Сумлінна поведінка передбачає зразкове виконання засудженим вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, вказівок адміністрації. Важливим є оцінка засудженим своєї протиправної поведінки та її осуд, дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини, щирий жаль з приводу цього, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого, готовності підлягати кримінальній відповідальності.

У відповідності до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29.11.2019 ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік, з покладенням обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України.

Ухвалою Сєверодонецького міського суду Луганської області від 28.08.2020 подання Сєвєродонецького міського відділу філії ДУ «Центр пробації» в Луганській області про вирішення питання щодо скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудження для відбування покарання задоволено. ОСОБА_4 скасувати іспитовий строк призначений вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29.11.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України та направити його для відбування покарання за вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 29.11.2019 за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. Визначено строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його фактичного затримання.

Відповідно до характеристики стосовно засудженого ОСОБА_4 , що міститься у матеріалах особової справи, початок строку покарання 22.03.2021. Кінець строку 22.03.2024.

На час розгляду заяви засудженого він відбув 2/3 частини покарання, що призначено йому вироком суду.

Також, з матеріалів справи вбачається наступне.

Засуджений ОСОБА_4 з 25.03.2021 по 13.04.2021 перебував у ДУ «Харківський слідчий ізолятор», до праці не залучався, правила внутрішнього порядку не порушував, адміністрацією установи не заохочувався, характеризувався посередньо.

З 13.04.2021 по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)», за час відбування покарання в державній установі вимоги режиму тримання та правила внутрішнього розпорядку порушував 4 рази, за що був покараний у дисциплінарному порядку, на даний час стягнення не погашено та не знято, адміністрацією установи заохочувався 3 рази, характеризується посередньо. Працевлаштований на ділянці «РІМ» з почасовою оплатою праці. Згідно вироку Сєверодонецького міського суду має майновий позов на суму 314,00 грн. (експертиза), позов не сплачений.

Згідно витягу з протоколу №9 від 29.03.2023 засідання комісії ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)», щодо розгляду матеріалів у порядку ст. 81 КК України стосовно засудженого ОСОБА_4 постановлено не направляти матеріали до Червонозаводського районного суду м. Харкова для розгляду питання щодо умовно-дострокового звільнення, оскільки засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.

При вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання суд базується на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, та враховує, що аналіз відомостей, що містяться в особовій справі ОСОБА_4 , який неодноразово мав стягнення, які не зняті (не погашені) у встановленому законом порядку, під час перебування в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» характеризувався посередньо, його дійсні наміри щодо залучення до праці та своєї поведінки, який відповідно до особової справи в першу чергу ставить собі на меті отримання заохочення, а не виправлення, тяжкість злочину, за який його засуджено, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким.

Крім того, згідно витягу з протоколу №9 від 29.03.2023 засідання комісії ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)», щодо розгляду матеріалів у порядку ст. 81 КК України стосовно засудженого ОСОБА_4 постановлено не направляти матеріали до Червонозаводського районного суду м. Харкова для розгляду питання щодо умовно-дострокового звільнення, оскільки засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.

Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо переконливості виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Застосування до засудженого адміністрацією установи виконання покарання пільг в певні періоди відбування ним покарання саме по собі не може свідчити, що він став на шлях виправлення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Керуючись статтею 81 Кримінального кодексу України, статтями 537, 539 Кримінально-процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Червонозаводський районний суд м. Харкова, а засудженим, що перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1