Справа № 342/1306/22
Провадження № 1-кп/342/54/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Городенка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 20.10.2022 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Якубівка Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого 18.07.2022 Городенківським районним судом за ст.126-1 КК України до покарання у виді 180 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник (у режимі відеоконференції) ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 вироком Городенківського районного суду від 18.07.2022 засуджений за ст.126-1 КК України та йому призначено покарання у виді 180 годин громадських робіт. З 22.08.2022 ОСОБА_3 перебуває на обліку у Коломийському районному секторі №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області та 23.09.2022 представником персоналу органу пробації із ОСОБА_3 проведено індивідуально-профілактичну бесіду, в ході якої засудженого ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, про що в останнього відібрано розписку, а також його попереджено про те, що в разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.289 КК України. Для відбування покарання у виді громадських робіт 23.09.2022 ОСОБА_3 Коломийським районним сектором №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області видано направлення до Городенківської міської ради для відбування призначеного рішенням суду покарання у виді громадських робіт, де зазначено, що ОСОБА_3 з 27.09.2022 повинен приступити до відбування покарання. Розпорядженням Городенківського міського голови від 26.09.2022 №136 «Про прийом ОСОБА_3 на громадські роботи на території Рашківського старостинського округу Городенківської міської ради» його прийнято для відбування покарання у виді громадських робіт, а також ознайомлено з правилами техніки безпеки. ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своєї бездіяльності, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт 03.10.2022, 04.10.2022, 05.-07.10.2022, 10.10.2022 без поважних на те причин, не вийшов для відбування покарання у виді громадських робіт, тим самим допустив порушення порядку та умов відбування покарання. 11.10.2022 представником персоналу сектору Коломийського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області винесено письмове попередження ОСОБА_3 про притягнення його до кримінальної відповідальності та роз`яснено наслідки ст.40 КВК України, про те, що ухиленням засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт є: систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження, невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, про що останній ознайомився. В подальшому, після роз`яснення наслідків за ухилення від виконання покарання, ОСОБА_3 належних висновків для себе не зробив та, усвідомлюючи протиправний характер своєї бездіяльності, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт 11.10.2022- 14.10.2022, без поважних на те причин, не вийшов для відбування покарання у виді громадських робіт, тим самим допустивши порушення порядку та умов відбування покарання.

Таким чином, ОСОБА_3 на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив, та усвідомлюючи протиправний характер своєї бездіяльності, не бажаючи виконувати покарання, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, допустив порушення порядку і умов відбування покарання; без поважних причин не з`являвся до Рашківського старостинського округу для виконання громадських робіт згідно графіку жодного дня протягом жовтня поточного року та загалом на 21.11.2022 ОСОБА_3 відпрацював 16 годин із призначених вироком Городенківського районного суду 180 годин громадських робіт.

Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України.

Прокурор у судовому засіданні висловив думку щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Просив визнати обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим та застосувати щодо нього покарання у виді арешту на строк два місяці та приєднати невідбуту частину покарання за вироком 18.07.2022 Городенківського районного суду, визначивши остаточне покарання у виді арешту на строк два місяці двадцять днів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вважав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Вину у вчиненому визнав повністю, вказавши, що погоджується зі всіма обставинами кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті, щиро розкаявся. Підтвердив, що дійсно не відбув всі призначені вироком суду години громадських робіт, пояснивши тим, що були погані погодні умови. Просив зменшити покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 вважав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та що розгляд справи доцільно проводити у порядку ч.3 ст.349 КПК України. Просив суворо не карати свого підзахисного.

Згідно ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року в справі № 521/11693/16-к, щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак ця норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Суд зазначає, що незважаючи на те, що розгляд справи здійснюється у порядку ч.3 ст.349 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 щодо повного визнання вини у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення за ч.2 ст.389 КК України, те, що він не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, у зв`язку з чим суд обмежує їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, а також дослідженням досудової доповіді.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого - ОСОБА_3 , зокрема, копію паспорта громадянина України, РНОКПП; довідки КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради про перебування на обліку у кабінетах лікаря-психіатра та лікаря-нарколога; характеристику з місця проживання обвинуваченого, який зарекомендував себе з посередньої сторони; вимогу про судимість, згідно якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судимий Городенківським районним судом за ст.126-1 КК України до 180 годин громадських робіт; лист начальника Коломийського районного сектору №1 філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області про те, що засуджений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 28.02.2023 відпрацював 16 годин громадських робіт за увесь час з моменту постановки на облік; висновок органу пробації.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №301/2022 від 01.12.2022 підекспертний ОСОБА_3 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій, виявляє ознаки РПП внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину, під експертний ОСОБА_3 перебував у стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує.

Згідно з досудовою доповіддю Коломийського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ризик повторного вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 , кримінального правопорушення дуже високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб - високий, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, в тому числі для окремих осіб, та може зростати у разі подальшого спільного місця проживання з братом та зловживання алкогольними напоями.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, і його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

За вчинення злочину, передбаченого санкцією ч.2 ст.389 КК України, передбачено покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років.

Діяння, окреслене диспозицією ч.2 ст.389 КК України, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду, про що зазначив Верховний Суду у постанові від 13.08.2020 року у справі № 716/1224/19.

Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні є щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, які не є тяжкими, особу обвинуваченого, те, що він раніше судимий, пом`якшуючі покарання обставини (щире каяття) та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 призначити покарання у межах санкції ч.2 ст.389 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене.

На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_3 слід обрати покарання у виді арешту на строк два місяці.

Призначене судом покарання є необхідним і достатнім заходом примусу для перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідає тяжкості вчиненого ним правопорушення, сприятиме дотриманню обвинуваченим правослухняної поведінки у майбутньому та забезпечує дотримання балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України - якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком (ч.4 ст. 71 КК України).

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 покарання, призначене вироком Городенківського районного суду від 18.07.2022 року, відбув частково (16 годин громадських робіт), тому, відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, останньому слід призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за попереднім вироком із застосуванням приписів ст. 72 КК України щодо правил складання покарань із розрахунку, що одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 12, ч.2 ст.389 КК України, ст.ст. 369-371, 373-374, 394 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати до покарання за цим вироком невідбуту частину покарання за вироком Городенківського районного суду від 18.07.2022 року у виді 164 (ста шістдесяти чотирьох) годин громадських робіт, та з урахуванням приписів п.4 ч.1 ст.72 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді арешту на строк 2 (два) місяці 5 (п`ять) днів.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати після набрання цим вироком законної сили.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1