Справа № 344/5521/23
Провадження № 1-кп/344/819/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого неофіційно різноробочим, неодруженого, згідно ст.89 КК України раніше несудимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Злочин вчинено за наступних обставин.

Так, згідно з додатком №1, затвердженого п.1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 №2471-ХІІ "Про право власності на окремі види майна", п.п.1-4, 9, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, п.п.8.1, 8.2, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 №622, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ) не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України; право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів здійснюється на підставі передбачених законом дозволів.

Однак, ОСОБА_5 , діючи у порушення вказаних нормативно-правових актів став на злочинний шлях та при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, місці та часі, проте не пізніше 12.12.2022 року, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу незаконно придбав, зберігав при собі та носив бойові припаси, а саме: 150 (сто п`ятдесят військових бойових припасів до вогнепальної нарізної зброї калібру 5,45 мм, що є придатними для стрільби військовими патронами центрального бою, зі звичайними (120 штук) та трасуючими (30 штук) кулями, промислового виробництва, а також 2 (дві) ручні осколкові гранати Ф-1 (що складаються з 2-х корпусів гранат Ф-1 та Ф-2 запалів до них типу УЗРГМ), які придатні для здійснення вибухів.

12 грудня 2022 року о 13 год. 00 хв., під час здійснення ОСОБА_5 перенесення вказаних бойових припасів, останнього було затримано правоохоронними органами поблизу будинку АДРЕСА_2 , при цьому бойові припаси вилучено, а вчинюваний останнім злочин припинено.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, ствердив все вищенаведене відповідно до викладеного. Усвідомлює, що своїми діями вчинив злочин, на даний час щиро розкаюється у вчиненому, критично оцінює свій вчинок, запевнив суд, що такого більше не повториться, просить суворо його не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються та дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.263 КК України, як придбання, зберігання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Суд вважає дану кваліфікацію правильною.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, зокрема те, що він згідно ст.89 КК України вважається раніше не судимим, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його молодий вік, стан здоров`я, матеріальне становище.

Окрім того, суд також враховує, що згідно інформації, яка міститься в досудовій доповіді органу пробації у обвинуваченого ОСОБА_5 наявний середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки, яку він становить для суспільства, Івано-Франківський РВ філії ДУ "Центр пробації" в Івано-Франківській області вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на обвинуваченого обов`язки відповідно до п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає: визнання вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік обвинуваченого, що узгоджується із вимогами ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання судом враховано наступне:

- обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його молодий вік, стан здоров`я, матеріальне становище, відсутність тяжких наслідків та завданої шкоди внаслідок вчиненого злочину;

- думку прокурора, який в судових дебатах вказав, що обвинувачений характеризується з негативної сторони, однак, які саме обставини вказують на його негативну сторону суду доказів не надав. Більше того, попри те, що обвинувачений згідно ст. 89 КК України вважається несудимим, посилався на засудження обвинуваченого в 1999, 2000 та 2010 роках, та вказав, що суду слід взяти це до уваги як негативну характеристику. Інших обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченому окрім щирого каяття, суду прокурором не наведено;

- думку захисника, який просив застосувати до його підзахисного вимоги ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням;

- висновок органу пробації, згідно якого виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Щодо позиції прокурора, висловленої в судових дебатах з приводу негативної характеристики обвинуваченого, яку він пов`язує з судимостями останнього в минулому, то слід зазначити наступне. Судимість є правовим станом особи, який виникає у зв`язку з її засудженням до кримінального покарання і за зазначених у законі умов тягне настання для неї певних негативних наслідків. Правильне застосування правових норм про судимість, її погашення чи зняття має важливе значення для вирішення кримінальних справ у разі вчинення особою нового злочину.

Судимість має строковий характер. Закон визначає, коли вона виникає (з дня набрання законної сили обвинувальним вироком), та встановлює підстави її припинення. Такими підставами є погашення судомості та її зняття. Як погашення, так і зняття судимості пов`язані зі спливом певних термінів, протягом яких особа повинна перетерпіти негативні наслідки та своєю поведінкою довести остаточне виправлення. Припинення судимості анулює всі кримінально-правові та загально-правові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Вона не зобов`язана будь-де вказувати про вчинення нею в минулому злочину та призначення за нього покарання, не повинна відчувати жодних негативних наслідків колишньої судимості. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь яких питань, у тому числі при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 27.09.2018 року по справі №647/1831/15-к.

Таким чином, беручи до уваги вищенаведене, а також той факт, що прокурором не надано суду жодних копій рішень інших судів щодо засуджень ОСОБА_5 , які б підтверджували зняту чи незняту судимість обвинуваченого, окрім вимоги про судимість від 12.12.2022 року, відповідно до якої останній згідно вимог ст. 89 КК України вважається несудимим, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 не можливе без ізоляції від суспільства, проте до нього слід застосувати вимоги ч.1 ст.69 КК України, визначивши йому основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Достатніх підстав для зміни, скасування чи обрання іншого запобіжного заходу ОСОБА_5 судом не встановлено, а отже запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

Питання речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ч.15 ст. 615, ст.ст.373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України - 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченого ОСОБА_5 рахувати з часу фактичного затримання - 12.12.2022 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою - до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Речові докази:

- дві ручні осколкові гранати Ф-1 (знищені під час дослідження) та 150 патронів (5 патронів використано під час дослідження), які є військовими 5,45 мм боєприпасами, які постановою старшого слідчого від 22.03.2023 року визнані речовими доказами та здані на зберігання в склад озброєння ВРЗО УЛМТЗ ГУНП в Івано-Франківській області - знищити.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави, процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 6 796 (шість тисяч сімсот дев`яносто шість) гривень 08 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_6