Справа № 303/5506/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/45/20 за апеляційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_8 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.10.2017.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мукачево Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, в порядку ст. 89 КК України не судимий, засуджений:

- за ч. 2 ст. 342 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки;

- за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим, остаточно до відбування ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.

На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 02 (два) роки з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді домашнього арешту залишено без змін.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

Інспектори поліції Управління патрульної поліції у м. Ужгороді та Мукачеві лейтенант ОСОБА_10 та сержант ОСОБА_11 , під час виконання ними службових обов`язків по охороні громадського порядку та патрулювання по м. Мукачево на службовому автомобілі, 27.08.2017 о 20 год 06 хв, помітили транспортний засіб марки ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по вул. Матросова в м. Мукачеві, яким за попередньою інформацією керував водій в стані алкогольного сп`яніння. Транспортний засіб було зупинено на території АЗС «ОККО» по вул. Матросова в м. Мукачеві.

-2-

В ході спілкування з водієм зазначеного транспортного засобу - ОСОБА_6 , останній вів себе агресивно, ображав працівників поліції нецензурною лайкою, відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, на зауваження працівників поліції щодо припинення протиправної поведінки не реагував, у зв`язку з чим йому було роз`яснено про можливість застосування до нього заходів фізичного впливу та спеціальних засобів в разі продовження ним протиправних дій. Після чого, обвинувачений ОСОБА_6 почав чіплятися за формений одяг працівників поліції, штовхати сержанта поліції ОСОБА_11 та чинити активний опір працівникам поліції, які виконували свої службові обов`язки, у зв`язку з чим працівник поліції ОСОБА_11 , керуючись Законом України «Про Національну поліції», застосував до ОСОБА_6 спеціальний засіб кайданки.

Крім того, 27.08.2017 о 20 год 20 хв обвинувачений ОСОБА_6 , будучи обуреним і роздратованим після застосування відносно нього спеціального засобу кайданків, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи, що лейтенант поліції ОСОБА_10 є працівником правоохоронного органу та знаходиться при виконанні своїх службових обов`язків, реалізуючи злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, умисно наніс удар ногою по обличчю працівнику поліції ОСОБА_10 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку м`яких тканин правої вушної раковини, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 607/17 від 07.09.2017 відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, як такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Закарпатської області ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду від 18.10.2017 щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 342 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 02 (два) роки; за ч. 2 ст. 345 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки. Вважає вирок суду першої інстанції таким, що підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого та необґрунтованого звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням. Звільняючи ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, суд своє рішення належно не мотивував та не врахував попередню антисоціальну поведінку обвинуваченого, його посередню характеристику та вчинення ним злочинів в стані алкогольного сп`яніння. Не погоджується з встановленою судом пом`якшуючою обставиною вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих сімейних обставин. Вважає, що висновок суду щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, свідчить про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочинів та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і таке покарання не можна вважати достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових злочинів, а наведені обставини такими, що свідчать про суспільну небезпечність особи обвинуваченого, і вказують на неможливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства.

04.05.2023 обвинувачений ОСОБА_6 подав до апеляційного суду письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

-3-

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності та заперечили апеляційну скаргу прокурора, думку прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу частково, а клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності підтримав, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.

У кримінальному провадженні № 463/5277/16-к Верховний Суд у постанові від 20.03.2018 наголосив, що статтею 49 КК визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-процесуальних відносин. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе лише одночасно із застосуванням норм кримінального процесуального закону. Процесуальні аспекти звільнення від кримінальної відповідальності визначені у статтях 285-289 КПК. Зокрема, частина 2 статті 285 КПК зобов`язує суд роз`яснити особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, право на таке звільнення.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

-4-

Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі (№ 309/1201/15-к).

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, зокрема, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України 28.08.2017, за яке передбачене покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк. Тобто, на день розгляду апеляційної скарги минуло понад п`ять років з дня вчинення ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення. Протягом цього строку обвинувачений не вчинив нового кримінального правопорушення, що свідчить про те, що диференційовані строки давності не переривались.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 оголошувалися у розшук, про що свідчить ухвала Закарпатського апеляційного суду від 28.12.2022.

Системний аналіз чинного законодавства та вимоги п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України свідчать про те, що у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею цього злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Отже, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства чи ухвалами суду про зупинення кримінального провадження, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства чи суду.

Згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду судової палати Касаційного кримінального суду від 18.09.2018, під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, імітація своєї смерті тощо).

Водночас, згідно з висновком щодо застосування положень ст. 49 КК України, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.04.2021 (справа № 328/1109/19, провадження № 51-5464 кмо 20), перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК. У цьому випадку закон передбачає

-5-

загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років - з часу вчинення кримінального проступку. За таких обставин час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Крім того, до загального строку також зараховується період такого ухилення, а також проміжок часу, що пройшов із дня з`явлення особи із зізнанням або затримання до дня набрання вироком законної сили.

Саме тому зупинення кримінального провадження у зв`язку з розшуком підозрюваного, обвинуваченого саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства чи суду. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України в такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.

При цьому матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_6 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від суду, у зв`язку з чим останній оголошувався у розшук, оскільки як слідує з матеріалів кримінального провадження місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено та останній з 17.05.2022 призваний по мобілізації та з 13.06.2022 по теперішній час проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 , а тому на думку колегії суддів, підстави для зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності відсутні, оскільки зупинення досудового розслідування у зв`язку із його розшуком само по собі ще не свідчить про його ухилення від слідства.

Обвинувачений ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України визнав та не заперечував проти закриття відносно нього кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України із звільненням його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, про що свідчить подана ним заява.

За змістом ст. 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі № 425/4506/15-к дотримання умов, передбачених ч. 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а клопотання обвинуваченого задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

-6-

Керуючись ст. 284, 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатській області від 18.10.2017 щодо ЗАРЕВИ ОСОБА_12 скасувати.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_13 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді