У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26»липня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 липня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,

- підозрюваного за ч. 3 ст.114-2, ч.1 ст.436-2 КК України.

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 липня 2023 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04.09.2023.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник зазначає, що слідчий суддя не врахував те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, співпрацює зі слідством, щиро кається.

Апелянт вважає, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчим відділом УСБУ в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00002363, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2023 за ч.3 ст. 114-2, ч.1 ст.436-2 КК України.

05.07.2023 ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.

06.07.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Старшим слідчим в ОВС СУ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_8 до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва подано клопотання про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, один з яких (ч.3 ст.114-2 КК України), є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років позбавлення волі, що дає обґрунтовані підстави вважати, що, існують ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Окрім того, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у разі визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, характер вчинених злочинів, слідчий суддя приходить до висновку, що інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваного під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим при розгляді клопотання ризикам на даній стадії кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Підозрюваний ОСОБА_7 повідомлений про апеляційний розгляд, але заяву про бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги не подавав.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зазначені вимоги закону враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.

Органом досудового розслідування повідомлено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.114-2, ч.1 ст.436-2 КК України, з яких кримінальне правопорушення за ч.3 ст.114-2 КК України є особливо тяжким.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри за ч.3 ст.114-2, ч.1 ст.436-2 КК України є вмотивованими. Є правильними висновки слідчого судді про те, що докази, які надані стороною обвинувачення, свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. В цій частині рішення не оскаржується.

Також є належним чином вмотивованим висновок слідчого судді про існування заявлених у клопотанні ризиків, передбачені п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На наявність цих ризиків вказує наступне.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, один з яких (ч.1 ст.436-2) є особливо тяжким кримінальним правопорушення, за яке передбачено покарання від восьми до дванадцяти років позбавлення волі.

Отже, враховуючи характер кримінальних правопорушень, в яких ОСОБА_7 підозрюється та покарання, яке йому загрожує у разі засудження, підозрюваний може ухилитись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Окрім того, перебуваючи на волі, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки відповідно до підозри, ОСОБА_7 здійснив дії, направлені на знищення відомостей про вчинення ним кримінального правопорушення.

Крім того, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, в якому підозрюється ОСОБА_7 , є також доведеним ризик вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про достатність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки доведені обставини, викладені у ч.1 ст. 194 КПК України. Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, та вважає, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбачених п. п. 1, 3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

В той же час, є наявною інша підстава для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, але з інших підстав, ніж наведені апелянтом.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 затриманий 05.07.2023. Згідно ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 07.07.2023, щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04.09.2023.

Отже, при прийнятті рішення слідчим суддею не враховано положення ч. 1 та ч. 2 ст. 197 КПК України, якими передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого,- з моменту затримання.

Також рішення в частині обчислення процесуальних строків не відповідає вимогам ч. 5 ст. 115 КПК України, якою передбачено, що при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

З урахуванням наведених вимог закону, слідчим суддею невірно визначено строк дії ухвали тримання підозрюваного під вартою.

За такого, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, як така, що містить вимогу про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали, але це рішення приймається з інших підстав, ніж зазначено апелянтом.

Керуючись ст. 376,404, 405, 407 ч. 3, 418, 419, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого з ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Миколаївській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02 вересня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3