Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

31 серпня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчої судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 08 серпня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000224 від 15.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчої судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 08 серпня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного на майно ухвалою слідчого судді Рокитнівського районного суду від 17.07.2023 року, зокрема на: 1)спеціалізований вантажний сідловий тягач «RENAULT MAGNUM 500 DXI», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , а володільцем ОСОБА_6 ; 2)напівпричіп бортовий «FRUEHAUF», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 , а володільцем ОСОБА_6 ..

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу слідчої судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що слідча суддя, приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання останнього, по суті його не розглянула, жодної правової оцінки доводам, викладеним у клопотанні, не надала, а фактично вирішила питання щодо арешту майна, керуючись лише статтями КПК України без обґрунтування свого рішення.

Вказує, що він є підприємцем щодо надання послуг по перевезенню вантажів та вказані транспортний засіб з причепом використовує в своїй господарській діяльності, а їх відсутність завдає йому значних збитків. Також наголошує, що автомобіль з напівпричепом тривалий час знаходяться не на спеціальному майданчику поліції, а на проїзній вулиці відділення поліції без будь-якої охорони. Звертає увагу колегії суддів, що відсутність документів на транспортування зумовлена тим, що власник вантажу через поломку його ТЗ фізично не міг привезти водію ОСОБА_6 необхідні документи на місце загрузки, а під час зупинки працівниками поліції на блокпосту не було мобільного зв`язку, щоб власник майна міг підтвердити вказані факти чи надіслати фото документів.

Просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити його клопотання та скасувати арешт, накладений на сідловий тягач «RENAULT MAGNUM 500 DXI» та напівпричіп бортовий «FRUEHAUF».

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження. Вказує, що під час розгляду клопотання ні власники, ні користувачі майна присутні не були, а копію ухвали він отримав 19.08.2023 року. Копію ухвали ОСОБА_5 отримав 18.08.2023 року, що підтверджується його підписом на задній обкладинці справи.

Апеляційна скарга подана 22 серпня 2023 року.

Відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

З огляду на викладене, доводи ОСОБА_5 про те, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчої судді пропущено з поважних причин, є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами судового провадження, тому підлягає поновленню.

Будучи повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду шляхом надсилання повідомлення на електронну адресу прокурор та власник майна в призначений час до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про поважність причин своєї неявки суду не повідомили і ніяких клопотань про відкладення розгляду не подавали, а тому, відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний суд, враховуючи, що їх неявка не перешкоджає проведенню розгляду, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Щодо питання права на оскарження ухвали слідчоїсудді про відмову в скасуванні арешту, то апеляційний суд дійшов висновку про можливість її оскарження, виходячи з наступного.

Якщо використовувати сутнісний підхід до визначення характеру рішень щодо арешту майна під час кримінального провадження, то ухвалою про скасування арешту майна слідчий суддя припиняє дію попередньої ухвали про арешт і фактично відмовляє у продовженні раніше накладеного арешту на майно, і навпаки, відмовляючи у скасуванні арешту майна, суддя фактично продовжує дію попередньої ухвали про арешт майна. Тому, незважаючи на різні назви рішень щодо арешту майна, що зумовлюється тим, що одні з них є первісними, а інші наступними, вони всі стосуються одного і того ж питання і тягнуть за собою подібні правові наслідки для права на мирне володіння майном.

В ухвалі від 14 березня 2023 року, у справі № 760/5570/22, Верховний Суд дійшов висновку про відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 569/17036/18, і сформулювати такий висновок про застосування норм процесуального права у цьому питанні: оскільки ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або про відмову у такому скасуванні призводить до таких же правових наслідків, як і ухвала про арешт майна або відмову в арешті майна, слід дійти висновку, що положення пункту 9 частини 1 статті 309 у їх взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 КПК передбачають право на апеляційне оскарження не лише ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, а також і ухвали про скасування або про відмову у скасуванні арешту майна.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

З матеріалів провадження вбачається, що 14.07.2023 року зі служби «102» надійшло повідомлення поліцейського про те, що на автодорозі Київ-Ковель-Ягодин було зупинено вантажний автомобіль марки «RENAULT MAGNUM», д.н.з. НОМЕР_1 із напівпричепом «FRUEHAUF», д.н.з. НОМЕР_2 , який перевозить лісодеревину породи сосна (кругляк) без будь-яких документів та маркувальних позначень типу бирок.

Постановою про визнання та речових доказів та передачу їх на зберігання від 15 липня 2023 року спеціалізований вантажний сідловий тягач «RENAULT MAGNUM 500 DXI», напівпричіп бортовий « НОМЕР_3 » та лісо деревину породи сосна загальною кубомасою 30 м? визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

На час апеляційного розгляду ця постанова є чинною, тобто вилучене майно, на яке було накладено арешт, визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, а тому такі доводи апелянта є необґрунтованими.

Ухвалою слідчої судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 17 липня 2023 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вищевказане майно з забороною користуватися та розпоряджатися ним до проведення всіх необхідних слідчих дій у даному кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст.1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України. За змістом ст.173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

Порядок скасування арешту майна у кримінальному провадженні визначено та регламентовано ст.174 КПК України.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч.1 ст.174 КПК України).

Отже, у випадках, визначених вказаною статтею, власник або інший володілець майна під час досудового розслідування не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Звертаючись із клопотанням про скасування арешту майна ОСОБА_5 , як на підставу для його скасування посилався на те, що в подальшому застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, а ступінь втручання у права та свободи є не виправданим. Вказує, що він є підприємцем та здійснює господарську діяльність з обробки та розпилювання деревини на лісопільній рамі. Вказану деревину ОСОБА_6 , який в нього працевлаштований на підставі трудового договору, за його ж вказівкою перевозив за допомогою арештованого транспортного засобу.

В клопотанні, а також в апеляційній скарзі ОСОБА_5 підтверджує, що у водія жодних документів на вантаж, що перевозився, не було. Крім того, водій транспортного засобу, який був зупинений працівниками поліції, відмовився надавати пояснення щодо обставин справи (а.с.25).

Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_5 у поданому ним клопотанні про скасування арешту не наведено жодної підстави необґрунтованості накладення арешту, яка б не була досліджена та відхилена судом під час вирішення питання про накладення арешту, яке визнано законним та ніким не оскаржувалося.

На даний момент сідловий тягач «RENAULT MAGNUM 500 DXI» та напівпричіп бортовий «FRUEHAUF» не втратили ознак речового доказу і арешт майна необхідний саме для їх збереження, тому підстави для скасування арешту майна відсутні.

Доводи ОСОБА_5 про те, що накладений арешт на майно завдає йому суттєвих збитків у зв`язку з неможливістю здійснювати підприємницьку діяльність не можуть бути безумовними підставами для скасування даного арешту, оскільки матеріали провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Що стосується твердження ОСОБА_5 щодо того, що слідча суддя по суті його клопотання не розглянула та жодної правової оцінки доводам, викладеним у клопотанні, не надала, то воно є непідтвердженим та спростовується матеріалами справи. Так, згідно оскаржуваної ухвали, слідча суддя чітко та обґрунтовано виклала зміст рішення, проаналізувала доводи клопотання про скасування арешту майна та надала їм відповідну оцінку з посиланням на докази та норми закону.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини також не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчої судді, оскільки не свідчать на цьому етапі досудового розслідування про несправедливість або незаконність рішення суду щодо відмови в задоволені клопотання про скасування арешту на майно. Такі доводи обов`язково будуть перевірятись в порядку чинного КПК України під час досудового розслідування, а в подальшому судового розгляду.

Крім того, накладення арешту на майно не припиняє права власності осіб, а лише тимчасово обмежує його, адже зазначений захід забезпечення кримінального провадження є короткотривалим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст.219 КПК України.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування арешту, накладеного на майно, у ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідча суддя при розгляді клопотання з`ясувала всі обставини, з якими закон пов`язує можливість скасування арешту майна, а тому ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчої судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 08 серпня 2023 року.

Ухвалу слідчої судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 08 серпня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000224 від 15.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3