КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 травня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21.03.2023,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.03.2023 обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19.05.2023 включно у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 111 КК України.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Зокрема, ризик переховування від суду підтверджується тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.111 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, а тому усвідомлюючи невідворотність покарання, у разі визнання її винною, може переховуватися від суду. Крім того, ризик знищити, сховати та спотворити інформацію, речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення зумовлений характером та обставинами вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до яких, ОСОБА_7 , використовуючи свій мобільний телефон, здійснювала фотографування місць розташування військової техніки ЗСУ, блок постів Територіальної оборони України, об`єктів критичної інфраструктури, цивільних та військових об`єктів у м. Києві та Київській області з відображенням координат у вигляді знімків екрана мобільного телефону в програмі Google Maps, які надсилала через мобільні додатки невстановленому громадянину України, який в свою чергу передавав вищевказану інформацію представникам спеціальних служб РФ. Відтак, обвинувачена використовуючи мобільні додатки, може здійснювати видалення текстових та графічних повідомлень задля уникнення викриття злочинної діяльності, оскільки раніше вже здійснювала дії щодо їх видалення. Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, коло яких наразі не встановлене, а тому, перебуваючи на волі, може шляхом узгодження дій з іншими особами, спотворити, сховати або знищити інформацію, речі та документи, які наразі не відшукані стороною обвинувачення. Також існує ризик впливу на свідків, які на даний час ще не допитані судом.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченій запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, оскільки судом не були досліджені обставини, на які вказувала сторона захисту. Зокрема вказує, що в поданому клопотанні відсутні посилання на об`єктивні докази, що підтверджували б наявність вказаних ризиків. Зазначає, що судом не взято до уваги наявність у обвинуваченої міцних соціальних зв`язків, перебування на утриманні матері, яка є людиною похилого віку та потребує постійного догляду, а також відсутність будь-яких доказів, які б підтверджували наміри обвинуваченої ухилятися від органу досудового розслідування чи суду. Звертає увагу, що суд повинен був застосувати положення ч.3 ст.183 КПК України та визначити розмір застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Розглядаючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також судом першої інстанції враховано тяжкість пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України належить до категорії особливо тяжких злочинів.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи апеляційної скарги в частині обов`язку суду визначити розмір застави у даному провадженні суперечать положенням ч.4 ст.183 КПК України.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни або скасування немає.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 21.03.2023, якою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 19.05.2023 включно, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3