ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 615/160/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/466/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Валківського районного суду Харківської області від 31 січня 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000239 від 29.11.2022, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Валківського районного суду Харківської області від 31 січня 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костів Валківського району Харківської області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше був судимим 24.11.2021 Валківським районним судом Харківської області за частиною 3 статті 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, з призначенням йому покарання у виді 6 років позбавлення волі.

На підставі статтей 71, 72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Валківського районного суду Харківської області від 24.11.2021 та остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 6 років 3 місяців позбавлення волі.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що в умовах воєнного стану, наприкінці травня початку червня 2022, встановити точну дату та час не представилось можливим, перебуваючи поблизу домоволодіння ОСОБА_10 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив проникнути на його територію та здійснити крадіжку чужого майна. Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, діючи повторно, шляхом таємного викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у інше приміщення, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, з корисливих спонукань, зайшов на територію домоволодіння з боку огороду через неогороджену частину в паркані, шляхом пошкодження замка, проник до середини літньої кухні, звідки викрав велосипед марки ARDIS STRIKER 777, вартістю 3 366,67 грн., мідний кабель СІП січенням 2-16 довжиною 30м, вартістю 586,50 грн. В подальшому, з колодязя, що розташований на подвір`ї домоволодіння, викрав водяний електронасос марки Sprut, вартістю 3 092,22 грн., після чого покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 7 045,39 грн.

Крім того, в умовах воєнного стану, 20.11.2022 приблизно об 11:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу домоволодіння ОСОБА_11 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив проникнути на територію вказаного домоволодіння та здійснити крадіжку чужого майна. Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у інше приміщення, діючи повторно, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, з корисливих спонукань, зайшов на територію домоволодіння з боку дороги через неогороджену частину в паркані та шляхом пошкодження замка на дверях будинку проник в середину, звідки викрав 2 штикові лопати з дерев`яними ручками, загальною вартістю 73,33 грн., металевий лом, вартістю 250 грн., сокиру, вартістю 350 грн., 7 металевих конфорок з плити пічного опалення, загальною вартістю 450 грн., після чого покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну 1 123,33 грн.

Не погодившись з зазначеним вироком, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на суворість призначеного йому покарання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений вказує на те, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував його щиросердне каяття, стан здоров`я, відсутність претензій від потерпілих, оскільки їм повністю відшкодовано матеріальну шкоду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши оскаржуваний вирок, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких, відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі частини 2 статті 394, частини 1 статті 404 КПК України, не перевіряє.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, данні про особу обвинуваченого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм статті 65 КК України та роз`яснень, наведених в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог статтей 50, 65 КК України, врахував особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, за яким характеризується формально позитивно, проживає з батьком пенсіонером, неодружений, ніде не працює, на обліку як безробітний не перебуває та не звертався, на спеціалізованих обліках не перебуває, неодноразово судимий за корисливі тяжкі злочини, але судимість погашена, окрім останньої, вчинив злочин в період випробування.

Відповідно до статтей 66,67 КК України, судом першої інстанції враховано обставини, що пом`якшують покарання, у виді визнання вини, щирого каяття у вчиненому, активне сприяння в розкриттю злочину та обставину, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення, щодо осіб похилого віку з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Зазначені обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом міри покарання, яку належить призначити обвинуваченому.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 не навів в своїй апеляційній скарзі обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, які не були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання.

Цих обставин також не надано обвинуваченим і під час апеляційного розгляду, а посилання обвинуваченого на незадовільний стан його здоров`я не підтверджується жодним доказом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства та правильно призначив остаточне покарання з застосуванням положень статей 71,72 КК України у виді 6 років 3 місяців позбавлення волі.

Призначення більш м`якого покарання, на думку колегії суддів, не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення. Саме такий вид і міра покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного йому покарання, на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності та був судимий за скоєння, в тому числі умисних корисливих злочинів проти власності, до призначеного йому покарання застосовувались положення статті 75 КК України, відбував покарання в місцях позбавлення волі та звільнявся умовно-достроково, однак останній належних висновків не зробив та знову скоїв умисний корисливий злочин в період іспитового строку, під час дії воєнного стану, щодо особи похилого віку.

Колегія суддів вважає, що обвинувачений своєю поведінкою не доводить свого виправлення та перевиховання, належних висновків для себе не робить, є суспільно - небезпечною особою, яка наполегливо не бажає ставати на шлях виправлення.

У зв`язку з наведеним, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та призначення йому більш м`якого покарання.

Керуючись статтями 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419 КПК України,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Валківського районного суду Харківської області від 31 січня 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення. а засудженим, що перебуває під вартою з моменту отримання копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: