ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/889/22 Провадження № 1-кп/636/650/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Чугуївського міського суду Харківської області без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене 18.10.2022 року до Єдиного реєстру досудових правопорушень за №0000184, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Грипугня Дубровицького району Рівненської області, громадянки України, з вищою освітою, раніше не судимої, зареєстрованої та яка проживає за адресою. АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність - влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією України та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949р, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року. Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам Президент російської федерації (далі РФ) ОСОБА_4 , а також інші невстановлені на цей час представники влади рф, діючи всупереч вимогам пунктам 1. 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил рф (далі - ЗС рф) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в АР Крим, Донецькій, Луганській, Харківській. Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в України», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Згідно Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в України», затвердженого Законом України №2119-ІХ від 15.03.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Згідно Указу Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в України», затвердженого Законом > країни № 2212-ІХ від 21.04.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженого Законом України №7389-ІХ від 18.05.2022, продовжено строк дії воєнного стану в З країні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб (тобто до 23.08.2022).

Згідно Указу Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в України», затвердженого Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.

Встановлено, що громадянка України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з початку вторгнення ЗС рф на територію України, тобто з 24.02.2022 по теперішній час, перебувала в с. Іванівка Чугуївського району Харківської області, тобто на території, яка знаходилась під тимчасовою окупацією держави - агресора рф. і.

В кінці липня 2022 року (точну дату та час встановити не виявилось можливим) ОСОБА_3 , маючи умисел, спрямований на добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно- розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, добровільно на прохання представника військ рф (особу якої на даний час не встановлено) надала згоду бути представником мікроучастка АДРЕСА_1 , а саме з будинків № 1 по №18, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 на вказаній вулиці, тобто добровільно зайняла посаду, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Перебуваючи на вказаній посаді у період з кінця липня 2022 року по 06.09.2022 (до моменту деокупації с. Іванівка Чугуївського району Харківської області), ОСОБА_3 добровільно за вказівкою представника незаконного органу влади, створеного на тимчасово окупованій території вказаного -населенного пункту, складала списки осіб, які проживають на мікроучастку № 10 - Іванівна Чугуївського району Харківської області; перебуваючи в приміщені сільської ради, роздруковувала документи різного характеру; за вказівкою голови сільської ради окупаційної влади розповсюджувала гуманітарну допомогу серед населення села; серед місцевого населення поширювала газети агітаційного характеру із закликами до підтримки рішень та дій держави агресора і повалення конституційного ладу України.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно розпорядчих або адміністративно господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій территорії.

Обвинувачена ОСОБА_3 у своїй заяві від 28 листопада 2022 року свою вину у скоєні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.111-1 КК України, визнала повністю та погодилася на розгляд обвинувального акту за її відсутності у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Прокурор надав суду клопотання про розгляд обвинувального акту за його відсутності у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.111-1 КК України, а тому дане провадження може бути розглянуто у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, згідно з положеннями ст. 381, ст. 382 КПК України.

Виходячи із зазначених обставин, суд визнає ОСОБА_3 винною у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.111-1 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 66 КК України, визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість даного злочину, який відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, враховуючи особу винної, яка: є громадянкою України, за місцем фактичного проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима; пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставини, у зв`язку з чим приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371,373-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, пов`язані із виконанням функцій держави та місцевого самоврядування на строк десять років без конфіскації майна.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст.394КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1