Справа № 308/7050/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:

19.05.2023 до слідчого судді надійшло клопотання прокурора, в якому останній просить накласти арешт на права відчуження, розпорядження та користування майном, яке вилучено 30.04.2023 за адресою: приміщенні № 4, Залізничного вокзалу в м. Чоп, за адресою: м. Чоп, пл. Героїв Майдану, 3, де здійснюється оформлення документів на виїзд та вїзд на територію України, та знаходиться робоче місце заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ОСОБА_4 » ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме мобільний телефон марки Apple Iphone 12 золотистого кольору в зеленому чохлі.

В обґрунтування заявленого прокурор посилається на необхідність збереження вищевказаних предметів як речових доказів у кримінальному провадженні. Стверджує, що вказаний мобільний телефон було виявлено та вилучено 30.04.2023 прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 під час проведення огляду в приміщенні № 4, Залізничного вокзалу в м. Чоп, за адресою: м. Чоп, пл. Героїв Майдану, 3, де здійснюється оформлення документів на виїзд та вїзд на територію України, та знаходиться робоче місце заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ОСОБА_4 » ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судове засідання прокурор, власники майна та/або представники останній не з`явилися, подали клопотання про розгляд клопотання за їх відсутності. Прокурор просив накласти арешт на мобільний телефон, представник власника мобільного телефону ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 відмовити у задоволенні клопотання.

На підставі ч. 1 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України, фіксація процесуальної дії за допомогою технічних засобів не здійснювалася.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Витягом з ЄРДР стверджується, що ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000087 від 06.03.2023, відомості про яке внесено до ЄРДР за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В рамках вищевказаного к/п ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З протоколу огляду місця події від 30.04.2023 з`ясовано, що прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 було проведено огляд в приміщенні № 4, Залізничного вокзалу в м. Чоп, за адресою: м. Чоп, пл. Героїв Майдану, 3, де здійснюється оформлення документів на виїзд та в`їзд на територію України, та знаходиться робоче місце заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході даного огляду було виявлено та вилучено мобільний телефон марки Apple Iphone 12 золотистого кольору в зеленому чохлі.

Згідно з постановою слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_9 від 01.05.2023 вказаний мобільний телефон марки телефон марки Apple Iphone 12 золотистого кольору в зеленому чохлі визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

В розглядуваному клопотанні як мету накладення арешту прокурор зазначає необхідність збереження вилучених під час огляду предметів як речових доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати серед іншого правову підставу для арешту майна.

Частиною 1 ст. 233 КПК України регламентовано, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи. (ч. 2 ст. 233 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку.

Як підставу для проведення огляду та подальшого вилучення мобільного телефону в протоколі зазначено «рапорт оперуповноваженого».

Однак слідчий суддя зауважує, що відомостей про те, чи звертався орган досудового розслідування після здійснення вищевказаної слідчої (розшукової) дії до слідчого судді із клопотання про легалізацію проведеного обшуку, яке було задоволено, матеріали розглядуваного клопотання не містять.

Окрім цього місцем проведення огляду є приміщенні № 4, Залізничного вокзалу в м. Чоп, за адресою: м. Чоп, пл. Героїв Майдану, 3, однак матеріали. додані до клопотання, не містять згоди начальника вокзалу, чи начальника прикордонного пункту пропуску, чи іншої уповноваженої особи на проведення вищевказаної слідчої дії.

Відтак слідчий суддя вважає, що без добровільної згоди начальника вокзалу, начальника прикордонного пункту пропуску та/або іншої уповноваженої особи на проведення огляду в службовому приміщенні, або за відсутності ухвали слідчого судді, якою погоджено проведення вищевказаної слідчої (розшукової) дії в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, відтак майно не може рахуватись тимчасово вилученим і відсутні правові підстави для арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

За ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

За ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

В силу положень ст. 233 КПК України, вилучені під час огляду т/з предмети, зокрема мобільний телефон, який належить ОСОБА_5 , що підтверджується гарантійним талоном, наразі є тимчасово вилученим майном, оскільки його вилучення відбулося під час слідчої (розшукової) дії, проведеної з порушенням норм кримінального процесуального законодавства, як наслідок законні підстави для накладення арешту на майно (збереження речових доказів) у слідчого судді відсутні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про накладення арешту, у зв`язку з відсутністю правових підстав, передбачених ст.ст. 170-173 КПК України, для накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про арешт майна, вилученого в ході огляду місця події 30.04.2023 в приміщенні № 4 залізничного вокзалу в м. Чоп за адресою м. Чоп, пл. Героїв Майдану, 3, а саме мобільного телефону марки Apple Iphone 12 золотистого кольору в зеленому чохлі, відмовити.

Ухвала про відмову у накладенні арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1