Справа №: 400/1549/18
провадження №: 1-кп/398/32/23
УХВАЛА

Іменем України

"07" червня 2023 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Олександрії в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000276 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор у судовому засіданні просить продовжити строк застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого, зазначивши, що на даний час продовжують існувати ризики, встановлені при обранні та продовженні строку вказаного запобіжного заходу, а саме: можливість обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення та ухилитись від суду.

Обвинувачений та його захисник заперечували щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили застосувати інший, більш мякий.

Враховуючи норми ст. 336 КПК України, де передбачено, що суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану, тому суд продовжує розгляд справи та вирішує питання щодо запобіжного заходу застосованого стосовно обвинуваченого.

Заслухавши думки учасників процесу та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Строк застосування зазначеного запобіжного заходу спливає 08 червня 2023 року. До цього часу кримінальне провадження не може бути розглянуте.

Норми ст. 331 КПК України вказують, що незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ст. 7, 8, 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства, суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, вважається таким, що не має судимості, розлучений, не має на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей, зареєстрований та фактично проживав разом із батьками, за місцем проживання та проходження військової служби характеризується з позитивної сторони, є учасником бойових дій, не працює.

Крім того, слід врахувати, що у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на території України з 24.02.2022 року діє воєнний стан. Тлумачення Листа ВС №1/0/2 - 2022 від 03.03.2022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» дає підстави стверджувати, що запровадження воєнного стану одночасно із проявами збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, також по суті є ризиками, які у разі будь-яких непередбачуваних дії на території України, під час яких контроль органів досудового розслідування чи процесуального керівництва може бути зменшений, як наслідок вказані обставини будуть сприяти обвинуваченому у спробах ухилитись від суду та/або прокуратури, а тому мають бути враховані при вирішенні питання про застосування запобіжних заходів.

Вказане доводить, що обставини у справі з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу не змінювалися, а ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшувалися, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпеку, а обраний та продовжений стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку та кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами та метою запобіжного заходу.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, встановлені ризики є дійсними та триваючими, обставин, які б свідчили про те, що цей захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права та свободи обвинуваченого судом на цьому етапі не встановлено, а тому на цей час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, відтак згідно ст. 197 КПК України, дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 331, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів: з 07 червня 2023 року до 05 серпня 2023 року включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_1