Справа № 368/492/23
провадження № 1-в/368/42/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2023 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_1

При секретарі - ОСОБА_2

З участю учасників процесу:

Прокурор - ОСОБА_3

представник ВК - ОСОБА_4

засуджений - ОСОБА_5

представник трудового колективу - ОСОБА_6

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кагарлику кримінальне провадження за:

- поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 13 грудня 2021 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та додаткове покарання - позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- згідно ухвали Черкаського апеляційного суду від 22 березня 2022 року, - змінено вирок в частині цивільного позову, в решті вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2021 року, - залишено без змін, -

- який з 15.04.2022 року утримувався в ДУ «Черкаський СІЗО», та з 02.06.2022 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, -

- та клопотанням засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про застосування до нього положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а саме, - на виправні роботи, суд, -

В С Т А Н О В И В :

03.05.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надішло подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , про умовно - дострокове звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 13 грудня 2021 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та додаткове покарання - позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- згідно ухвали Черкаського апеляційного суду від 22 березня 2022 року, - змінено вирок в частині цивільного позову, в решті вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2021 року, - залишено без змін, -

- який з 15.04.2022 року утримувався в ДУ «Черкаський СІЗО», та з 02.06.2022 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

У вищевказаному поданні:

- адміністрація Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» клопочуться перед Кагарлицьким районним судом Київської області про умовно - дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі.

03.05.2023 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для розгляду даного провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , та присвоєно справа № 368/492/23, провадження № 1 - в/368/42/23.

08.05.2023 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, згідно якої:

1. Відкрити провадження у справі.

2. Судове засідання по справі № 368/492/23, провадження № 1 - в/368/42/23, за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , про умовно - дострокове звільнення від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 13 грудня 2021 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та додаткове покарання - позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- згідно ухвали Черкаського апеляційного суду від 22 березня 2022 року, - змінено вирок в частині цивільного позову, в решті вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2021 року, - залишено без змін, -

- який з 15.04.2022 року утримувався в ДУ «Черкаський СІЗО», та з 02.06.2022 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- призначити до слухання на 16 год. 00 хв. 11.05.2023 року, та провести дистанційно в режимі відеоконференції з Державною установою ВК - 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.

3. Державній установі ВК - 115 забезпечити відеоконференцзв`язок з Кагарлицьким районним судом 11.05.2023 року о 16 годині 00 хвилин.

4. Виконання ухвали суду в частині забезпечення відеозв`язку з Кагарлицьким районним судом Київської області доручити спеціалісту з інформаційних технологій Державної установи ВК - 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.

Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.

Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.

5. З метою підготовки до слухання кримінального провадження по суті поданого подання зобов`язати Державну установу ВК - 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі, в строк до 09 год. 00 хв. 11.05.2023 року надати на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3, особову справу засудженого ОСОБА_5 , - для її огляду в судовому засіданні.

6. В судове засідання викликати учасників процесу:

- засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті установи виконання покарань);

- представника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (115)», (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті установи виконання покарань);

- прокурора Кагарлицького районного відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області, (в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3);

В судовому засіданні, яке відбулося 11.05.2023 року, представник установи виконання покарань ОСОБА_4 подання установи виконання покарань підтримав, та зазначив, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання своєю сумлінною поведінкою та добросовісним ставленням до праці довів своє виправлення, тому заслуговує на застосування на пільгу, а саме, - застосування положень ст. 82 КК України, - заміни призначеного судом основного покарання більш м`яким.

Зазначив, що за час відбування покарання в установі виконання покарань засуджений ОСОБА_5 не мав ні одного дисциплінарного стягнення, напроти, - отримав одне заохочення за сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці.

Відповідно, засуджений ОСОБА_5 станом на час розгляду подання установи не має ні одного стягнення, в тому числі знятого чи погашеного в установленому Законом порядку.

В розшуку ОСОБА_5 не перебував.

На профілактичних обліках ОСОБА_5 не перебував та не перебуває.

Отже, на протязі всього часу відбування основного покарання у виді позбавлення волі в установі виконання покарань засуджений ОСОБА_5 до праці відносився добре, завдану роботу виконував добросовісно, характеризується позитивно, заходи виховної спрямованості відвідує регулярно, реагує на них правильно, вину в скоєному злочині визнав і розкаюється, під час відбування покарання довів своє виправлення, а тому, - адміністрація установи виконання покарань вважає, що засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення і заслуговує згідно ст. 82 КК України на заміну призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання.

Станом на час розгляду даного клопотання, а саме, - станом на 11.05.2023 року, засуджений ОСОБА_5 має невідбуте основне покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 340 днів.

Що ж стосується клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді виправних робіт, - то представник установи виконання покарань не заперечував проти задоволення такого клопотання засудженого.

На запитання представник установи повідомив наступне:

Підтримує клопотання установи покарання, так як на його думку, - засуджений ОСОБА_5 своєю зразковою поведінкою та зразковим, добросовісним відношенням до праці довів той факт, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання, засуджений готовий до правослухняної самокерованої поведінки, - що і є підставою для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке.

Засуджений ОСОБА_5 активно приймав участь в житті колонії установи.

Суд позитивно сприймає правову позицію представника установи виконання покарань ОСОБА_4 про можливість застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена положеннями ст. 82 КК України, так як суд вважає, що така позиція представника установи виконання покарань грунтується на об`єктивній оцінці фактичних обставин справи відбування засудженим ОСОБА_5 основного покарання у виді позбавлення волі та така позиція представника установи виконання покарань узгоджується з нормами КК України, КВК України, ППВСУ, які регулюють порядок та умови застосування до засуджених пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, -заміна призначеного судом основного покарання більш м`яким.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.05.2023 року, засуджений ОСОБА_5 подання ВК - 115 про заміну йому невідбутої частини призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, - підтримав, та заявив клопотання про заміну йому невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт.

Засуджений ОСОБА_5 зазначив, що він, на його думку, - своєю позитивною поведінкою та ставленням до праці довів ту обставину, що став на шлях виправлення та перевиховання, тому до нього можливе застосування положення ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання, а саме, - на виправні роботи.

Що стосується отримання заохочень за добросовісне відношення до праці, то він має станом на час розгляду клопотання 1 заохочення за сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці, а дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку, - не має.

Що стосується визнання вини, то, він вважає скоєння ним злочину найбільшою помилкою в його житті, - він визнає свою вину у скоєнні злочину повністю, щиро розкаюється у вчиненому, визнавав вину свою ще на досудовому слідстві та в судах.

Що стосується потерпілої сторони, то він просив вибачення в потерпілої сторони, відшкодував шкоду в добровільному порядку під час відбування покарання, а тому на даний час відносини з потерпілою стороною у нього нормальні, більше того, - вони товаришують на даний час, так як перед скоєнням ДТП вони з потерпілою товаришували сім`ями.

Зазначив, що станом на даний час потерпіла сторона не має до нього будь - яких претензій матеріального чи морального характеру.

Також зазначив, що ним відшкодовані судові витрати по кримінальному провадженні в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, просить суд все ж таки задовольнити подання колонії, та задовольнити його клопотання, адже вважає, що своїм ставленням до праці та зразковою поведінкою він довів ту обставину, що заслуговує на пільгу, - заміну невідбутої частини призначеного судом основного покарання більш м`яким, а саме, - на виправні роботи.

Також засуджений в судовому засіданні заявив клопотання про заміну йому основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання, а саме, - на виправні роботи, так як вважає, що станов на даний час він довів своє виправлення та перевиховання.

Суд позитивно сприймає позицію засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, так як суд вважає, що така позиція засудженого обгрунтована обставинами відбування ним основного покарання у виді позбавлення волі, та не суперечить вимогам КК України, КВК України, ППВСУ, які регулюють підстави та порядок застосування до засуджених пільги, яка передбачена ст. 82 КК України.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.05.2023 року, представник трудового колективу, - ОСОБА_6 подання установи виконання покарань про застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 82 КК України (заміна призначеного судом покарання на більш м`яке), - підтримав, а також підтримав клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому основного покарання з позбавлення волі на більш м`яке у виді виправних робіт.

Представник трудового колективу ОСОБА_6 зазначив, що є директором ПП «ЮТУЗ», а тому, в разі гіпотетичного задоволення клопотання установи виконання покарань про заміну засудженому покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, та гіпотетичне задоволення клопотання засудженого на заміну призначеного йому судом основного покарання на більш м`яке у виді виправних робут, - гарантує працевлаштування засудженого ОСОБА_5 на роботу в ПП «ЮТУЗ» на посаду сторожа із заробітною платнею близько 7000 (семи тисяч) грн.

Знає засудженого ОСОБА_5 з восьмирічного віку, знає його як хорошу, відповідальну людину, і ручається, що під час відбування виправних робіт буде здійснювати виховний вплив на засудженого, вважає, що засуджений має потенціал до подальшого виправлення та перевиховання в умовах без ізоляції від суспільства.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.05.2023 року, прокурор Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення подання ВК - 115, так як вважає, що засуджений ОСОБА_5 заслуговує на застосування до нього положень ст. 82 КК України, - заміна основного призначеного судом покарання на більш м`яке, так як засуджений ОСОБА_5 щиро визнав свою вину у скоєнні злочину, своєю поведінкою під час відбування покарання довів ту обставину, що він став на шлях виправлення та перевиховання, відшкодував в добровільному порядку шкоду, заподіяну злочином, сплатив судові витрати по кримінальному провадженню, не допускав порушень режиму відбування покарання. Відповідно, прокурор вважає, що на даному етапі застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом основного покарання на більш м`яке покарнання, - є обгрунтованим з точки зору Закону.

Що стосується клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт, - прокурор також не заперечувала.

Суд позитивно сприймає правову позицію прокурора в даному кримінальному провадженні, так як вважає, що така позиція прокурора грунтується на об`єктивному аналізі обставин відбування покарання засудженим ОСОБА_5 , та така позиція прокурора грунтується на нормах КК України, КВК України, ППВСУ, які регулюють порядок та умови застосування до засуджених пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміна засудженим призначеного судом основного покарання більш м`яким.

Суд, розглянувши подання установи виконання покарань щодо застосування до засудженого положення ст. 82 КК України, вислухавши клопотання засудженого про заміну йомуосновного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді виправних робіт, вислухавши думку учасників процесу (представника установи виконання покарань, засудженого, представника трудового колективу, прокурора), які не заперечували проти задоволення клопотання установи виконання покарань та клопотання засудженого, приходить до висновку щодо задоволення подання установи виконання покарань та задоволення клопотання засудженого, - шляхом винесення судового рішення у виді ухвали, як окремого процесуального документу (з постановленням в нарадчій кімнаті), обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Так, що стосується задоволення подання установи виконання покарань щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом основного покарання - більш м`яким, - то про застосування до нього більш м`якого покарання, то подання слід задовольнити, так як засуджений ОСОБА_5 на думку суду та інших учасників процесу, - представника установи виконання покарань, прокурора, - повністю підпадає під положення ст. 82 КК України, - заміна невідбутої частини покарання більш м`яким.

Крім того, суд наголошує на тій обставині, що призначення більш м`якого виду покарання засудженому є пільгою засудженого, який повинен своєю позитивною поведінкою довести ту обставину, що він заслуговує на застосування до нього більш м`якого покарання, зокрема, у виді виправних робіт.

Так, вищевказану пільгу засуджений повинен отримати лише після виконання вимог, які прямо та чітко зазначені в ч. 3 ст. 82 КК України, де, зокрема, зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Що стосується фактичних обставин справи, то судом в судовому засіданні встановлено, що:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений:

- 13 грудня 2021 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та додаткове покарання - позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- згідно ухвали Черкаського апеляційного суду від 22 березня 2022 року, - змінено вирок в частині цивільного позову, в решті вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2021 року, - залишено без змін, -

- який з 15.04.2022 року утримувався в ДУ «Черкаський СІЗО», та з 02.06.2022 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

Початок строку покарання: «15» квітня 2022 року.

Кінець строку покарання: «15» квітня 2025 року.

1/3 строку покарання: «15» квітня 2023 року.

Невідбутий термін покарання станом на 11.05.2023 року становить 1 (один) рік 340 днів.

В Кагарлицьку виправну колонію Київської області (115) прибув із ДУ «Черкаський СІЗО», де утримувався з 15.04.2022 року, де за час перебування в даній установі, - дисциплінарних стягнень та заохочень не мав.

По прибуттю в Дердавну установу «Кагарлицька ВК (№115)» «02» червня 2022 року не працевлаштований на контрагентський об`єкт у зв`язку з відсутністю достатньої кількості робочих місць, проте, - залучався до виконання робіт на території установи виконання покарань, за добросовісне виконання яких і отримав заохочення.

Засуджений до праці відносився добре, завдану роботу виконував добросовісно.

За час відбуття покарання характеризується позитивно, заходи виховної спрямованості відвідує регулярно, реагує на них правильно.

Так, за час перебування в місцях позбавлення волі 1 (один) раз заохочувався керівництвом установи за зразкову поведінку та добросовісне відношення до праці, дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку, - не мав.

ЗасудженийОСОБА_5 в розшуку не перебував, на профілактичному обліку в установі не перебуває та не перебував, вину у скоєному злочині згідно вироку суду визнав повністю, поводить себе правильно, з адміністрацією колонії - коректний та ввічливий, в колективі засуджених не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє, став на шлях виправлення.

З а о х о ч е н н я :

1. 06.10.2022 р. За сумлінну поведінку та добросовісне відношення Подяка Нач. ВК

до праці на ДП «С/г підприємство ДКВС України

(№115)».

Дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку, - засуджений ОСОБА_5 за весь час відбування покарання, - не має. Суд зазначає, що за період відбування покарання, засуджений поводить себе правильно, з адміністрацією колонії - коректний та ввічливий, в колективі засуджених не конфліктує, виказує позитивні плани на майбутнє, в зв`язку з чим станом на час слухання подання установи виконання покарань про застосування до нього пільги, - не має дисциплінарних стягнень, в тому числі знятих чи погашених в установленому Законом порядку, а тому, на думку суду, - поведінка засудженого позитивно впливає на вирішення питання щодо застосування до нього пільги, яка передбачена положенням ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом основного покарання у виді позбавлення більш м`яким, - на виправні роботи.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_5 свою вину в скоєному злочині визнав та розкаюється.

Засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення і заслуговує, на думку учасників процесу, зокрема, представника ВК - 115, прокурора, - згідно ст. 82 КК України, - заміни покарання більш м`яким покаранням, та, на думку суду та прокурора, - на виправні роботи.

Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.

При вирішенні питання щодо застосування положень ст. 82 КК України у відношенні засудженого ОСОБА_5 було враховано формально-юридичні та оціночні підстави.

Так, що стосується формально-юридичних підстав застосування пільги у виді заміни призначеного покарання більш м`яким, то вони передбачені ст. 82 КК України і пов`язуються з фактичним відбуттям засудженим ОСОБА_5 1/3 частини строку основного покарання у виді позбавлення волі.

Що стосується норм матеріального права, то суд керувався наступним:

- перш за все, до засудженого ОСОБА_5 слід застосовувати положення ст. 82 КК України, яка діяла до 17.03.2021 року, так як обвинувачений ОСОБА_5 скоїв злочин до 17.03.2021 року, - до вступу в законну силу змін та доповнень до ст. 82 КК України, - з огляду на положення ч. 2 ст. 4, ч. 2 ст. 5 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально - правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч. 2 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотньої дії в часі.

Отже, до обвинуваченого ОСОБА_5 слід застосувати положення ст. 82 КК України, яка діяла до 17.03.2021 року, згідно якої:

1. Особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

2. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.

3. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

4. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.

Отже, як видно з матеріалів справи, - ОСОБА_5 був засуджений судом за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до основного покарання у виді позбалення волі строком на 3 (три) роки позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді:

- позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно, згідно з положеннями 12, ст. 25 КК України засуджений ОСОБА_5 скоїв необережний тяжкий злочин.

Відповідно, як де - юре (формальні підстави застосування пільги, яка передбачена ст. 82 КК України) засуджений ОСОБА_5 підпадає під положення п. 1 ч. 4 ст. 82 КК України, так як станом на день слухання справи, - станом на 11.05.2023 року відбув більше, ніж 1/3 частину покарання, так як 1/3 строку покарання засудженим ОСОБА_5 відбута 15 квітня 2023 року.

Отже, що стосується формально - юридичних підстав щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 82 КК України, то такі є в наявності в повному обсязі.

Що ж стосується застосування до засудженого ОСОБА_5 більш м`якого покарання у виді виправних робіт, то при вирішенні даного питання судом були враховані як формально - юридичні підстави, так і оціночні підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, які передбачені частиною третьою ст. 82 КК України.

Так, що стосується формально - юридичних підстав заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням було враховано, що на час слухання справи засудженим ОСОБА_5 було відбуто більше, ніж 1/3 частина основного покарання у виді позбавлення волі, яке було призначено на підставі вироку Придніпровського районного суду Черкаської області від 13 грудня 2021 року.

Крім того, при застосуванні формально - юридичної підстави заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням враховано наступні чинники:

1. Згідно ст. 12 КК України, злочин, скоєний ОСОБА_5 , - відноситься до категорії злочинів тяжкого ступеню тяжкості.

2. Згідно ст. 25 КК України злочин, скоєний ОСОБА_5 , - є вчиненим з необережності.

3. Відсутність в діях ОСОБА_5 пенітенціарного рецидиву.

Так, що стосується оціночних підстав заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_5 було враховано слідуючі підстави:

Так, як видно з матеріалів справи (пояснення учасників процесу, зокрема, представника ВК - 115, характеристика на засудженого по місцю відбування покарання, довідка про заохочення та дисциплінарні стягнення, тощо) судом встановлено, що процес виправлення ОСОБА_5 досягнув тієї стадії, на якій відбування засудженим ОСОБА_5 призначеного основного покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

Крім того, до оціночних підстав, які дають змогу застосувати до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 82 КК України суд відносить наступні обставини:

1. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_9 за добросовісне відношення до праці та зразкову поведінку має 1 (одне) заохочення від керівництва установи.

2. За час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 дисциплінарних стягнень, в тому числі - знятих чи погашених в установленому Законом порядку - не має, що, на думку суду, - вказує на усталену правослухняну поведінку засудженого ОСОБА_5 , та яка є підгрунтям для застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміна покарання більш м`яким покаранням, в даному випадку, - покаранням у виді виправних робіт.

Суд вважає, що наявність заохочень, при відсутності дисциплінарних стягнень, пояснення представника ВК 115, характеристика на засудженого, свідчать про уставлене позитивне відношення до праці та позитивну поведінку засудженого ОСОБА_5 та його дійсне ставлення на шлях виправлення.

Суд зазначає про ту обставину, що висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Як судом зазначалося вище, отримання заохочення засудженим ОСОБА_5 за час відбування покарання при повній відсутності стягнень, - суд однозначно розцінює як факт становлення засудженого на шлях виправлення та перевиховання, та намагання не лише формально досягнути умов заміни покарання більш м`яким, а намагання засудженого показати той факт, що він став на шлях виправлення та перевиховання.

Крім того, суд наголошує на тій обставині, що засуджений практично з моменту прибуття в установу виконання покарань мав позитивну поведінку, незважаючи на відсутність робочих місць в контрагентських установах, - працював в обслузі установи виконання покарань, приймав активну участь в житті установи виконання покарань.

З огляду на положення, які викладені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. суд вважає, що в поведінці ОСОБА_5 наявний комплекс даних, які дають змогу суду прийти до остаточного висновку щодо того, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання.

Відповідно, суд вважає, що для позитивного вирішення питання щодо застосування положень ст. 82 КК України, яка є пільгою для засудженого, який має її отримати, - в діях засудженого ОСОБА_5 має місце стабільність в його правослухняній поведінці, так як просто відбування покарання без отримання стягнень є не правом, а обов`язком засудженого.

Окрім того, в судовому засіданні представник установи виконання покарань надав відомості про те, що засуджений ОСОБА_5 брав активну участь у вирішенні питань відпочинку, побуту, впливу на інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, в той же час суд вважає, що засуджений своєю поведінкою під час відбування покарання повинен показувати приклад іншим засудженим, а тому, з огляду на обставини справи, які судом вказані вище, суд вважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 під час відбування покарання може слугувати прикладом для поведінки для інших засуджених.

Дійсно, щодо відсутності діючих стягнень, то така обставина сама по собі не може самі по собі свідчити про виправлення засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але суд враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни.

Суд зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Відповідно, суд вважає, що дії засудженого ОСОБА_5 у повній мірі відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст.. 82 КК України та положенням ст.. 9 КВК України.

Обставини справи свідчать лише про наявність позитивних чинників, які дають змогу суду з впевненістю визначитися з тією позицією, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою, яка розцінюється судом як позитивна, став на шлях виправлення та виховання, відповідно, суд приходить до висновку що поведінка засудженого щира, визнання вини засудженим ОСОБА_5 , - є щирим, яке підтверджується поведінкою засудженого, зокрема, - у отриманні заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, повному добровільному відшкодування шкоди потерпілій стороні, відшкодування судових витрат у кримінальному провадженні, тощо.

Окрім того, згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані норми права, суд вважає, що для застосування пільги, яка передбачена ст. 82 КК України необхідно, щоб в діях засудженого, який відбуває покарання, однозначно були в наявності ознаки ресоціалізації.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, обставини справи, які судом зазначені вище, свідчать, на думку суду, про систематичність дій засудженогоОСОБА_5 , які спрямовані на його виправлення та перевиховання, про наявність дійсного (а не про очі) процесу ресоціалізації.

Засудженим ОСОБА_5 шкода, заподіяна злочином, - відшкодована повністю.

Так, в матеріалах кримінального провадження містяться розписки потерпілої про отримання коштів на відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Окрім того, в матеріалах справи міститься копія ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.08.2022 року «Про закриття провадження у справі», (справа № 711/1503/22, провадження № 2/711/1418/22), з якої вбачається, що в провадженні вищевказаного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, проте, - провадження у даній цивільній справі було закрито в зв`язку з тим, що потерпіла відмовилася від позову, так як не має претензій до ОСОБА_5 .

Так, суд вважає, що у разі щирого каяття та визнання вини винна особа апріорі буде намагатися в добровільному порядку відшкодовувати шкоду, заподіяну злочином, буде намагатися каятися, просити вибачення у потерпілої сторони, що і здійснено засудженим ОСОБА_5 , - шляхом повного відшкодування шкоди потерпілій стороні, причому, - в добровільному порядку.

Окрім того засуджений ОСОБА_5 виявив ознаки щирого каяття та визнання вини в судовому засіданні.

При цьому суд ззначає, що визнання вини є неодмінною умовою застосування до засудженого положень ст. 82 КК України.

- також суд враховує ту обставину, що станом на час розгляду клопотання у засудженогоОСОБА_5 , а саме, - станом на 11.05.2023 року, невідбутий термін покарання у засудженого становить 1 (один) рік 340 днів, що дає змогу суду замінити такий термін невідбутого покарання у виді позбавлення волі на термін покарання у виді виправних робіт у відповідному його терміні.

Так, максимальний термін покарання у виді виправних робіт згідно положень ч. 1 ст. 57 КК України становить 2 (два) роки.

Відповідно, заміна засудженому ОСОБА_5 невідбутого призначеного судом основного покарання покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 340 днів на 1 (один) рік виправних робіт з відрахуванням 15 % від заробітку в дохід держави, - є співрозмірним обставинам скоєного злочину, його наслідкам, обставинам, що характеризують особу засудженого, та суспільному інтересу;

- далі, суд враховує ту обставину, що засудженим ОСОБА_5 відшкодовано судові витрати по кримінальному провадженню.

- далі, суд враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 виказує позитивні плани на майбутнє, що, на думку суду, виражається в тому, що після гіпотетичного (можливого) звільнення з місць позбавлення волі бажає влаштуватися на роботу, що свідчить про той факт, що засуджений після звільнення з місць позбавлення волі бажає продовжувати реальний процес адаптації до суспільства, тобто, в даному випадку вбачаються ознаки прагнення засудженого до ресоціалізації.

Отже, при наявності вищевказаних формально - юридичних та оціночних підстав для заміни невідбутої частини покарань більш м`яким суд прийшов до висновку, щодо призначення ОСОБА_5 конкретного різновиду такої заміни призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі на такий вид покарання, яке може бути призначене, як основне, - на виправні роботи.

При визначенні виду більш м`якого покарання засудженому ОСОБА_5 суд орієнтувався на послідовність їх розташування, яка розміщена в ст. 51 КК України.

Суд наголошує на тій обставині, що при заміні невідбутої частини покарань більш м`яким, суд може обрати будь - який з більш м`яких видів основного покарання, а не лише той, який є найближчим до раніше призначеного у згаданому переліку ст. 51 КК України, тому, з урахуванням вищевикладених обставин судом було обрано до ОСОБА_5 основне покарання у виді виправних робіт з дотриманням умов та підстав такого застосування, які передбачені ст.. ст.. 51 - 82 КК України.

Порядок призначення покарання у виді виправних робіт, зокрема, ОСОБА_5 , - чітко регламентовано ст. 57 КК України, де, зокрема, зазначено, що:

1. Покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

2. Виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Зглядаючись на вимоги ч. 2 ст. 57 КК України засудженому ОСОБА_5 може бути призначено покарання у виді виправних робіт, він не входить до переліку осіб, яким не можливо призначити дане покарання.

Крім того, суд наголошує, що такий вид покарання, як виправні роботи, є основним покаранням (ч. 1 ст. 52 КК України), яке може бути призначене судом засудженому ОСОБА_5 у випадку заміни невідбутої частини покарання у виді обмеження або позбавлення волі більш м`яким (ч. 1 ст. 82 КК України ).

При вирішенні даного питання суд також керувався ППВСУ від 24 жовтня 2003 р. №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", зокрема, в постанові зазначено, що правильне вирішення питання про застосування виправних робіт значною мірою залежить від ретельного з`ясування даних про особу підсудного (працездатність, сімейний стан, поведінка на роботі, і за місцем проживання, ставлення до праці, тощо).

Так, судом в судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_5 працездатного віку, працездатний, по місцю відбування покарання був працевлаштований на виробництві установи виконання покарань, добре відноситься до праці, йому гарантоване працевлаштування після можливого звільнення з місць позбавлення волі.

Порядок і умови виконання покарання у виді виправних робіт регламентуються главою 9 КК України.

Порядок відрахувань із заробітку засуджених до виправних робіт регулюється ст. 45 КВК України.

Крім того, при визначенні строку покарання у виді виправних робіт судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зокрема, абз. 1 п. 4, де зазначено, що у випадках, коли максимальна межа більш м`якого покарання, що встановлена відповідною статтею Загальної частини КК України є меншою строку невідбутої частини покарання, строк більш м`якого покарання не може перевищувати цю межу.

Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 більш м`якого покарання у виді виправних робіт не суперечить реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду виконується мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової.

Суд наголошує на тій обставині, що заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, на відміну від умовно -дострокового звільнення від відбування покарань не веде до зміни кримінально - правового статусу особи засудженого ОСОБА_5 , - він вважається таким, що продовжує відбування покарання, хоча і іншого виду.

Це зумовлює і відповідно кримінально - правові наслідки даного різновиду заміни покарання більш м`яким.

Вони, зокрема, полягають у наступному:

1. Відповідно до ч. 5 ст. 82 КК України під час відбування більш м`якого покарання до особи засудженого ОСОБА_5 може бути застосовано умовно - дострокове звільнення за правилами, які передбачено ст. 81 КК України.

2. Відповідно до ч. 4 ст. 90 КК України строк погашення судимості ОСОБА_5 обчислюється з дня відбуття більш м`якого покарання, при цьому однак цей строк визначається тим більш суворим покаранням, яке було призначено ОСОБА_5 за скоєний ним злочин.

3. У випадку вчинення ОСОБА_5 під час відбування виправних робіт нового злочину суд відповідно до ч. 6 ст. 82 КК України матиме змогу до покарання за знову вчинений злочин приєднати не відбуту частину більш м`якого покарання за правилами, які передбачені ст.ст. 71-72 КК України.

Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст.ст. 537, 539 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає про той факт, що застосування інституту заміни призначеного основного покарання на більш м`яке щодо засудженого ОСОБА_5 є одним з проявів принципу гуманізму у кримінальному праві.

Його застосування спрямоване на звуження меж кримінально-правової репресії для стимулювання виправлення засудженого, зокрема, ОСОБА_5 , адаптації його до норм соціальної поведінки та вимог дотримання правопорядку.

Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_5 суд керувався Конституцією України, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 25, 51, 57, 82, ч. 2 ст. 286 КК України, ч. 2 ст. 369, 370 - 372, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 13 грудня 2021 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та додаткове покарання - позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- згідно ухвали Черкаського апеляційного суду від 22 березня 2022 року, - змінено вирок в частині цивільного позову, в решті вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2021 року, - залишено без змін, -

- який з 15.04.2022 року утримувався в ДУ «Черкаський СІЗО», та з 02.06.2022 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, - задовольнити.

Клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про застосування до нього положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а саме, - на виправні роботи, - задовольнити.

Засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Боровиця Чигиринського району Черкаської області, громадянину України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , якого засуджено:

- 13 грудня 2021 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено основне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та додаткове покарання - позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- згідно ухвали Черкаського апеляційного суду від 22 березня 2022 року, - змінено вирок в частині цивільного позову, в решті вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2021 року, - залишено без змін, -

- який з 15.04.2022 року утримувався в ДУ «Черкаський СІЗО», та з 02.06.2022 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», -

- не відбуту частину строку основного покарання у виді 1 (одного) року 340 днів позбавлення волі замінити на 1 (один) рік 340 днів виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 15 % заробітку, щомісячно, - в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду потягом 7 діб, а засудженим, - протягом 7 днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Суддя: ОСОБА_1