Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4054/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року колегія суддів палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04 травня 2023 року, якою відмовлено у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 30 червня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.307 КК України.

04.05.2023 р. ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира було застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 30 червня 2023 року з покладенням обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що підозрюваний ОСОБА_6 з моменту повідомлення про підозру належним чином виконує обов`язки, органом досудового розслідування не обґрунтовано можливість підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування, він не був затриманий, однак з`являвся за першою вимогою на виклик до слідства та суду, має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину, яка тимчасово не працює, тому прокурором не доведено ризики того, що підозрюваний буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вважає, що зазначена ухвала є необґрунтованою та підлягає скасуванню, а щодо ОСОБА_6 наявні всі законні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стверджує, що не бажаючи настання негативних наслідків кримінально-правового та майнового характеру, підозрюваний ОСОБА_6 може вчиняти спроби переховуватися від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

На його переконання, обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання покладених на нього обов`язків та запобігання ризикам, передбачених ч. 1 п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Вказує, що слідчий суддя не врахував, те, що ОСОБА_6 будучи особою, яка у минулому неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, відбував покарання у місцях позбавлення волі на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність вчинивши кримінальні правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, які відносяться до категорії тяжких.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення захисника та підозрюваного на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Отже, наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.

Враховуючи, що ОСОБА_6 працює, має постійне місце проживання, має двох неповнолітніх дітей, дружину, яка тимчасово не працює, апеляційний суд вважає, що підстав вважати, що менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам на даний час не має.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що обраний слідчим суддею запобіжний захід у виді особистого зобов`язання є недостатнім для запобігання ризикам, що вважає доведеними слідчий суддя, враховуючи особу ОСОБА_6 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за деякі з них відбував реальне покарання у вигляді позбавлення волі, на шлях виправлення не став та підозрюється у вчиненні нового умисного тяжкого злочину у випадку засудження за який йому може бути призначено лише покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання запобіжного заходу слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

За таких обставин, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу прокурора частково, скасовує ухвалу слідчого судді та постановляє нову ухвалу, якою обирає ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати місце проживання в певний період доби, враховуючи суспільну небезпеку ОСОБА_6 та при цьому надаючи йому можливість працювати та утримувати свою сім`ю.

В разі порушення процесуальних обов`язків прокурор вправі ініціювати перед слідчим суддею (судом зміну) запобіжного заходу на більш суворий, однак на даний час підстави для утримання ОСОБА_6 під вартою відсутні, а лише тяжкість злочину і суворість можливого покарання не є підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 04 травня 2023 року, якою відмовлено у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 30 червня 2023 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого ОСОБА_10 задовольнити частково, застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту в період з 23:00 год. до 05:00 год. наступної доби за адресою АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, підозрюваними;

- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон (за наявності).

Термін дії ухвали до 30 червня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: