Справа № 733/246/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/593/23
Категорія - ч.1 ст. 121 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000289 від 01 серпня 2019 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 22 травня 2023 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислюється з дня приведення вироку до виконання та фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_10 2 851 грн. 63 коп. в рахунок відшкодування матеріальної та 500 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 18 117 грн. процесуальних витрат за надання правової допомоги.

ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 23 липня 2019 року, близько 15 години, біля місцевого магазину, розташованого в АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до потерпілого ОСОБА_10 , який прибув до магазину з метою придбання продуктів харчування, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою нанесення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання тяжких наслідків, завдав ОСОБА_10 один удар правою ногою в область лівого боку тулуба, внаслідок чого заподіяв закриту травму черевної порожнини, двофазний розрив селезінки, які згідно судово-медичного висновку експерта № 216 від 30.08.2019, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить повторно дослідити слідчі експерименти за участі потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , за результатами апеляційного розгляду вирок суду скасувати, кримінальне провадження за пред`явленим обвинуваченням закрити через відсутність доказів його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Вирок суду вважає незаконним, оскільки під час судового розгляду суд допустив однобічність та неповноту розгляду, а висновки викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує на те, що за обвинувальним актом, окрім потерпілого ОСОБА_10 , безпосередніми свідками обвинувачення на місці злочину були ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а інші свідки обвинувачення ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на місці злочину присутніми не були.

В судовому засіданні ОСОБА_10 вказував на те, що свідком нанесення йому тілесних ушкоджень був лише свідок ОСОБА_11 , а про те,що саме ОСОБА_6 спричинив йому тілесні ушкодження, він відразу розповів ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_19 підтвердив показання потерпілого в частині отримання тілесних ушкоджень від ОСОБА_6 та повідомив, що факт нанесення тілесних ушкоджень бачили свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_20 . Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_16 надавали показання, що про побиття ОСОБА_6 потерпілого ОСОБА_10 дізналися зі слів самого потерпілого.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що не бачив, щоб хтось спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_10 , при цьому вказав на відсутність свідка ОСОБА_11 в період цього часу, поки вони були біля магазину.

На думку апелянта, свідок ОСОБА_13 вказує на відсутність свідка ОСОБА_11 при отриманні тілесних ушкоджень потерпілим, та засвідчує його поведінку, заперечує показання свідка ОСОБА_11 в частині того, що потерпілий ОСОБА_24 повідомив свідку про спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Вважає, що показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 повинні були критично оцінені судом, адже потерпілий є сином свідка ОСОБА_21 , племінником свідка ОСОБА_25 та проживає однією сім`єю без реєстрації шлюб з матір`ю свідка ОСОБА_11 . Названі родинні зв`язки не спростовувались даними особами під час судового розгляду та були підтверджені.

Об`єктивно, для підтвердження версії події обвинувачення обґрунтованими доказами мали б бути показання свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_20 , які є прямими очевидцями злочину за обвинувальним актом, але вказані свідки в судовому засіданні не були допитані, заходи їх приводу були вичерпані.

З висновку судово-медичного експерта убачається, що в лікарні потерпілий вказував на те, що тілесні ушкодження отримав 28 липня 2019 року. Аналогічна інформація міститься і у витягу з ЄРДР, де зазначено, що зі слів медичної сестри ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження 28 липня 2019 року. Таким чином, є зрозумілим, що показання потерпілого в частині часу отримання тілесних ушкоджень необхідно сприймати критично.

Експертом у висновку №216 від 20 серпня 2019 року визначено, що тілесне ушкодження у вигляді закритої травми органів черевної порожнини двохфазного розриву селезінки могли утворитись за 3-30 діб до госпіталізації потерпілого 01 серпня 2019 року та могли утворитись в тому числі і при падінні на площину.

У додатковому висновку експерта№26 від 28 січня 2022 року вказано, що виявлені у потерпілого тілесні ушкодження,з урахуванням встановлених обставин під час проведення слідчих експериментів не могли утворитись за обставин, на які вказували ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , оскільки на тілі ОСОБА_10 відсутні які-небудь тілесні ушкодження характерні для падіння з велосипеда на асфальтне покриття.

Апелянт вважає, що додатковий висновок експерта базується виключно на відсутності тілесних ушкоджень, характерних для падіння з велосипеда на асфальтне покриття. Однак, відсутність тілесних ушкоджень характерних для падіння з велосипеда на асфальтне покриття пояснюється часом падіння (за показаннями свідків середина липня 2019 року), а доставка потерпілого ОСОБА_10 до медичного закладу відбулась 01 серпня 2019 року, отже, навіть якби такі тілесні ушкодження були, то вони могли б на час доставки потерпілого до лікарня загоїтися.

З приводу морфологічних особливостей та анатомічної локалізації розриву селезінки, обвинувачений зазначає, що нижній полюс селезінки розміщений у людини в залежності від його статури. Це індивідуальна особливість і тому він вважає, що висновок експерта без врахування цієї особливості носить характер припущення.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги про скасування обвинувального вироку і закриття кримінального провадження, представника потерпілого та прокурора, які заперечували проти доводів сторони захисту, вирок суду вважали законним та обґрунтованим, а версію сторони захисту невірогідною, дослідивши протоколи слідчих експериментів, витяг з ЄРДР, висновки судово-медичних експертиз, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Заперечуючи факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, обвинувачений ОСОБА_6 визнає, що 23 липня 2019 року близько 15 години він перебував біля місцевого магазину, розташованого в АДРЕСА_3 .

В суді першої інстанції, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, потерпілий ОСОБА_10 пояснював, що 23 липня 2019 року, близько 15 години, він приїхав на велосипеді до місцевого магазину в с. Монастирище. В магазині він придбав пиво та чіпси, а коли збирався їхати, то до нього із-за приміщення магазину підійшов ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та погрожував, що буде його бити. На його питання, чому він хоче його побити, обвинувачений відповів, тому, що так хоче та завдав сильний удар ногою в область нижньої частини живота зліва та по лівому передпліччю. Відчувши сильний біль в місці удару в області живота, він зігнувся та присів на східцях магазину. Це все бачив місцевий житель ОСОБА_11 , який хотів втрутитися в сутичку, але ОСОБА_6 йому пригрозив, що поб`є і його, тому ОСОБА_11 злякався та відійшов у бік та не втручався.

Після цього, ОСОБА_6 забрав у нього пиво з чіпсами та пішов за магазин. Потім з-за магазину його покликали ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які забрали пиво у ОСОБА_6 . Підійшовши до них, він дозволив розпити пиво і сам випив трохи пива. За магазином ОСОБА_6 і надалі чіплявся до нього, хапав за куртку, казав йому, щоб той ставав перед ним на коліна, але тілесні ушкодження не наносив. ОСОБА_6 був в нетверезому стані, оскільки декілька разів за приміщенням магазину падав.

Через декілька днів через сильний біль в області живота його дядько викликав дільничного лікаря та після огляду зателефонував до швидкої, яка доправила його до лікарні, де йому зробили операцію та видалили розбиту селезінку.

Аналогічні показання потерпілий надав і під час проведення слідчого експерименту.

Такі показання потерпілого повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні підтвердив обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 обвинуваченим ОСОБА_6 . Вказав на те, що ОСОБА_6 наніс сильний удар ногою в область живота потерпілого, від чого той зігнувся та присів на східцях. Пояснив про свій намір втрутитись, але обвинувачений сказав, що поб`є і його, тому він відійшов. Зауважив, що подій, які відбувались за магазином він не бачив, оскільки з сестрою пішов додому.

Свідок ОСОБА_11 під час проведення слідчого експерименту надав показання аналогічні тим, що надавав в судовому засіданні. При цьому, свідок вказував, що ОСОБА_30 та ОСОБА_27 перебували за магазином і саме до них пішов ОСОБА_6 після того, як вдарив потерпілого і відібрав у того пиво.

Свідок ОСОБА_31 , яка є матір`ю обвинуваченого, пояснила, що з сином не проживає, але він їй зателефонував наступного дня після того, як його побили та розповів, що ОСОБА_6 біля магазину наніс йому удар ногою в область живота. 30 липня 2019 року він їй зателефонував та сказав, що погано себе почуває і не може з роботи дійти додому, тому вона зателефонувала своєму братові та попросила, щоб він забрав сина з роботи.

Свідок ОСОБА_16 приїхав на ферму та побачив потерпілого, який лежав на тюку соломи, скаржився на біль та розповів, що сім днів назад його побили. Після огляду дільничним лікарем ОСОБА_10 був доставлений до лікарні, де йому вирізали селезінку, яка була розбита. Свідок ОСОБА_31 , вказала на те, що обвинувачений ОСОБА_6 постійно чіплявся до її сина.

Свідок ОСОБА_16 підтвердив показання свідка ОСОБА_31 , яка є його сестрою, та повідомив, що племінника побачив в дуже поганому стані, той розповів, що за сім днів до цього його побив ОСОБА_6 в центрі села, коли він сидів на східцях магазину, обвинувачений вдарив його ногою в бік та забрав пиво, яке він придбав. Свідок також зауважив, що ОСОБА_6 в селі характеризується з негативного боку, оскільки після вживання алкоголю він ставав агресивним та конфліктним.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 підтвердив, що 23 липня 2019 року він разом зі своєю дружиною ОСОБА_14 приїхали до магазину в центрі с. Монастирище, заходячи до приміщення магазину він бачив, що поблизу стояв ОСОБА_10 . Купивши з дружиною по пляшці пива вони вийшли надвір. У цей час із-за приміщення магазину вийшов ОСОБА_6 , з яким вони привіталися. Потім він зі своєю дружиною та ОСОБА_6 пішли за магазин пити пиво. ОСОБА_10 до них підійшов пізніше, при цьому ОСОБА_6 останньому тілесних ушкоджень не наносив та про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . ОСОБА_10 йому не говорив. ОСОБА_6 був трохи напідпитку, а ОСОБА_10 при ньому випив невеликий стакан пива.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 216 від 20.08.2019 року, у ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження у виді закритої травми органів черевної порожнини, двохфазний розрив селезінки, синець бічної поверхні живота, синець правого плеча. Тілесні ушкодження у вигляді синця правого плеча утворилися за 7-10 діб до госпіталізації в Ічнянську ЦРЛ. Тілесні ушкодження у вигляді закритої травми органів черевної порожнини двохфазного розриву селезінки, заданими наукової медичної літератури, могли утворитися за 3-30 днів до госпіталізації в Ічнянську ЦРЛ.

Тілесні ушкодження у вигляді закритої травми органів черевної порожнини двохфазного розриву селезінки відповідно до пп. 2.1.3.л «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Під час проведення додаткової судово-медичної експертизи висновком № 23 від 27.08.2019 - 30.08.2019, експертом було визначено, що тілесні ушкодження потерпілого у вигляді закритої травми органів черевної порожнини, двохфазного розриву селезінки, могли утворитись як за обставин, на які вказують потерпілий ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 під час проведення слідчих експериментів, тобто при нанесенні удару взутою ногою в ділянку живота, так і при падінні на площину.

Свідки ОСОБА_29 та ОСОБА_28 в судовому засіданні вказували на те, що були очевидцями того як за десять днів до госпіталізації потерпілого ОСОБА_10 , той перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, впав з велосипеда на ліву сторону, після чого підвівся та вони продовжували розпивати спиртні напої.

Під час проведення слідчого експерименту дані свідки вказували на те, що після падіння з велосипеда, яке відбулось в середині літа, потерпілий тривалий час сидів та скаржився на сильний біль.

Сам потерпілий ОСОБА_10 заперечував факт падіння з велосипеда та отримання травми.

Для перевірки доводів сторони захисту місцевим судом під час судового розгляду була призначена та проведена додаткова судово- медична експертиза, висновки якої вказують на те, що з урахуванням морфологічних особливостей та анатомічної локалізації розриву селезінки (підкапсулярний розрив нижнього полюса селезінки), відсутності на тілі ОСОБА_10 яких-небудь тілесних ушкоджень, характерних для падіння з велосипеда на асфальтне покриття (чисельні садна тіла), останні утворились за обставин, на які вказують потерпілий ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 під час слідчого експерименту від 17 вересня 2019 року та 25 вересня 2019 року та не могли утворитись за обставин, на які вказують свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_29 відповідно до слідчого експерименту від 20 січня 2022 року.

Критика обвинуваченим вказаного висновку експерта з вказівкою на те, що у своїх висновках експерт виходить виключно з того, що у потерпілого були відсутні тілесні ушкодження характерні при падінні з велосипеда на асфальтове покриття, в той час, з велосипеда ОСОБА_10 впав у середині літа, а до лікарні потрапив на початку серпня, що вказує на те,що тілесні ушкодження вже зникли за такий тривалий проміжок часу, є безпідставною.

По-перше, свідки ОСОБА_28 та ОСОБА_29 вказували на те, що ОСОБА_10 впав з велосипеда за десять днів до того, як його госпіталізували до лікарні. Отже, повне зникнення ушкоджень, які потерпілий міг отримати при падінні з велосипеда на асфальтове покриття (численні садна тіла) зникнути повністю не могли та могли бути виявлені при ретельному обстеженні.

По-друге, під час проведення експертизи у ОСОБА_10 був виявлений синець бічної поверхні живота, в той час, як будь-яких ушкоджень характерних для падіння з велосипеда на асфальтове покриття, виявлено не було. Отже, є невірогідною версія сторони захисту про те, що тілесні ушкодження потерпілий міг отримати від падіння з велосипеда, що повністю спростовано експертами.

По-третє, факт падіння з велосипеда спростував сам потерпілий,який вказав, що з велосипеда не падав, а останній раз отримував тілесні ушкодження за два роки до подій 23 липня 2019 року, коли його збив автомобіль і він отримав травму ноги.

Отже, експертами були досліджені всі обставини, на які вказували обвинувачений та захисник, перевірені всі версії, в тому числі і версія обвинуваченого, однак, усі медичні дані вказують на неможливість отримання потерпілим такого тілесного ушкодження в результаті падіння з велосипеда.

Тим більше, така версія обвинуваченого не виправдовує його та не спростовує той факт, що 23 липня 2019 року він наніс удар ногою потерпілому, від якого для ОСОБА_10 наступили такі тяжкі наслідки, як закрита травма органів черевної порожнини, двохфазний розрив селезінки та синець правої бічної поверхні живота.

Не погоджуючись з висновком суду, стороною захисту не наведено жодних обґрунтованих тверджень у чому саме полягає незгода з наданою судом оцінкою здобутим доказам. Більш того, захисником та обвинуваченим докази, які покладені в основу вироку не спростовані, а версія сторони захисту не підтверджена та суперечить встановленим під час досудового розслідування та судового розгляду обставинам.

Та обставина, що у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань викладені обставини зі слів медичної сестри лікарняного закладу про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_10 були спричинені 28 липня 2019 року, а не 23, як вказано в обвинуваченні, не впливають на доведеність вини ОСОБА_6 ..

У витязі з Єдиного реєстру викладений короткий та попередній зміст обставин вчинення кримінального правопорушення. У даному випадку обставини викладені зі слів медичного працівника, яка могла невірно зрозуміти потерпілого.

Те, що потерпілий ОСОБА_10 не міг пояснити точну дату спричинення йому тілесних ушкоджень, пояснюється тим, що він пережив тяжку операцію та тривалий час відновлювався, при тому, що він страждає на психічне захворювання. Однак, ця обставина не виправдовує обвинуваченого, як він намагався переконати суд, вказуючи, що потерпілий вигадав цю ситуацію, адже версія потерпілого була ретельно перевірена, як були перевірені і версії обвинуваченого, які спростовані належними та допустимими доказами, а факт спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому доведений «поза розумним сумнівом».

За встановлених під час досудового розслідування та судового розгляду обставин, вина ОСОБА_6 у тому,що він 23 липня 2019 року спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 повністю доведена.

Так, беззаперечно та однозначно встановлено, що єдиним безпосереднім свідком нанесення ОСОБА_6 удару ногою в ліву частину живота ОСОБА_10 був свідок ОСОБА_11 , який детально та послідовно описував механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому,як в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду, що узгоджується з висновками судово-медичних експертиз.

Твердження обвинуваченого про те, що в обвинувальному акті зазначено, що окрім потерпілого ОСОБА_10 на місці злочину були ОСОБА_20 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , не приймаються до уваги, як безпідставні.

Так, зі змісту обвинувального акту, затвердженого прокурором 27 липня 2020 року, вбачається, що в ньому викладені обставини нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_32 23 липня 2019 року, але жодних вказівок на те, хто був свідком цих подій в ньому не вказано, як і не вказано,які саме свідки перебували на місці події, а які присутніми на місці вчинення кримінального правопорушення присутніми не були.

Однак, безпосередній свідок нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому, був встановлений в ході досудового розслідування та судового розгляду,ним є ОСОБА_11 .

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 очевидцями завдання удару не були, оскільки перебували за магазином, де розпивали пиво. ОСОБА_6 приєднався до свідків, які потім покликали ще й потерпілого ОСОБА_10 .

Показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_6 не наносив тілесних ушкоджень потерпілому, не виправдовують обвинуваченого в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, оскільки названий свідок, будучи за приміщенням магазину через стіни не міг побачити, що відбувається перед входом в магазин.

Так, обвинувачений ОСОБА_33 вказував, що підійшов до магазину з ОСОБА_20 на прізвисько « ОСОБА_34 ». Поблизу магазину він побачив ОСОБА_10 , який в руках тримав пляшку пива. Саме в цей час до магазину під`їхали ОСОБА_13 та ОСОБА_35 та запропонували йому випити з ними пива. Після цього, придбавши пиво в магазині, він разом з ОСОБА_13 , ОСОБА_35 та ОСОБА_20 пішли пити пиво за магазин, за приміщенням якого перебував місцевий житель ОСОБА_11 , який також має інвалідність, зі своєю малолітньою сестрою. Випивши пива, він пішов додому та в цей час ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 залишалися поблизу магазину.

Тобто, у той час, коли обвинувачений підійшов до магазину, то подружжя ОСОБА_36 там ще не було, вони під`їхали пізніше.

Однак, такі показання обвинуваченого суперечать показанням свідка ОСОБА_13 , який зазначав, що 23 липня 2019 року він разом зі своєю дружиною ОСОБА_14 приїхали до магазину в центрі села, біля якого стояв потерпілий ОСОБА_10 . Купивши з дружиною по пляшці пива вони вийшли надвір. У цей час із-за приміщення магазину вийшов ОСОБА_6 , з яким вони привіталися, а ОСОБА_10 стояв осторонь. Потім він зі своєю дружиною та ОСОБА_6 пішли за магазин пити пиво. ОСОБА_10 до них підійшов пізніше, при цьому ОСОБА_6 останньому тілесних ушкоджень не наносив та про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . ОСОБА_10 йому не говорив.

Таким чином, свідок взагалі не вказував про те, що там був ще і ОСОБА_20 . Більш того, за показаннями свідка, вони з дружиною приїхали до магазину після того, як обвинувачений наніс тілесні ушкодження потерпілому, забрав у нього пиво та пішов за магазин.

Такі суперечності в показаннях обвинуваченого та свідка вказують на те,що вони намагаються будь-яким чином виправдати дії ОСОБА_6 , адже коли після нанесеного удару потерпілий міг пересуватись та говорити, обвинувачений був впевнений у відсутності таких тяжких наслідків для себе, тому тепер намагається виправдати свої дії та уникнути покарання.

Усі заперечення проти обвинувачення були ретельно перевірені районним судом під час судового розгляду і спростовані зібраними та перевіреними у судовому засіданні доказами, яким у вироку суду надане належне обґрунтування. Підстав для сумнівів у правильності висновків суду та їх обґрунтованості, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області від 22 травня 2023 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5