ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1853/23 Справа № 213/398/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянувши у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2023 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за № 0000005 за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, -

Встановила:

Вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2023 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянин України, не одружений, має професійну-технічну освіту, інвалідності не має, офіційно не працевлаштований, раніше судимий:

13 вересня 2016 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 850 гривень штрафу, 01.10.2018 сплачено частково в сумі 400 гривень,

проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

затверджено угоду про визнання винуватості від 26.01.2023 року укладену між прокурором та обвинуваченим, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України та призначено покарання у виді 1 років обмеження волі, звільнено від відбування покарання на 1 рік, із встановленням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку, 04 січня 2023 року, в денний час доби, ОСОБА_8 , знаходився за місцем свого мешкання, а саме: в приміщенні гуртожитку, який розташований в будинку АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконну порубку дерев на території природно-заповідного фонду, а саме на території ландшафтного заказнику місцевого значення «Візирка», розташованого в межах Інгулецького району м. Кривого Рогу і який входить до складу лісового фонду України, охороняється як національне надбання, є складовою частиною світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під охороною, та внесений до переліку територій ландшафтних заказників місцевого значення, які створюються в межах Дніпропетровської області, який затверджений рішенням 19 сесії 23 скликання Дніпропетровської обласної ради №502-19/ХХІІІ від 28 грудня 2001 року.

Цього ж дня, 04 січня 2023 року, приблизно в 10:00 годин, реалізуючи злочинний умисел спрямований на незаконну порубку лісу, ОСОБА_8 прибув до ландшафтного заказнику місцевого значення «Візирка», на якому відповідно до статті 26 «Основні вимоги щодо режиму заказників» Закону України «Про природно-заповідний фонд України» встановлено, що на територіях заказників забороняються рубки головного користування, суцільні, прохідні, лісовідновні та поступові рубки, видалення захаращеності, а також полювання та інша діяльність, що суперечить цілям і завданням, передбаченим положенням про заказник, який розташований неподалік від вулиці Весела в межах Інгулецького району міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Знаходячись на території вищевказаного об`єкту, використовуючи заздалегідь приготовлений інструмент - знаряддя правопорушення - сокиру, діючи в порушення Лісового кодексу України, Законів України «Про охорону навколишнього природного середовища» та «Про природно-заповідний фонд України», здійснив незаконну порубку трьох сироростущих дерев породи «В`яз дрібнолистий», діаметрами до 10 см в місці зрубу, до ступеню припинення росту, чим завдав негативного впливу на стан території та об`єкти природно-заповідного фонду України, спричинивши погіршення складу, якості, захисних, водоохоронних, екологічних властивостей лісу, створивши труднощі у відтворенні заліснення в певній місцевості.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та доведеності вини обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання на підставі, призначення судом покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням. На обґрунтування своїх вимог вказує, що судом першої інстанції при ухвалені вироку допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вироком суду призначено ОСОБА_8 покарання, яке не відповідає вимогам угоди про визнання винуватості та є менш суворим, ніж узгоджене сторонами угоди, що є підставою для скасування вироку суду та ухвалення нового.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги .

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, ніким із учасників провадження не оскаржуються, тому апеляційним судом не переглядаються.

Частина 2 ст. 473 КПК України передбачає, що наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 цього Кодексу.

Пункт 2 ч. 4 ст. 394 КПК України, встановлює, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Колегія суддів, вважає слушними твердження прокурора щодо істотного порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Так, відповідно до укладеної угоди про визнання винуватості від 26.01.2023 року, між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_9 , з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_8 з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_10 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України, за умовами якої сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_8 за ч.3 ст.246 КК України у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі із відстрочкою виконання покарання на підставі ст. 75 КК України (а.п. 9).

Водночас, суд першої інстанції, при обранні міри та виду покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , врахувавши умови угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, призначив обвинуваченому покарання у виді 1 року обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 1 рік, з покладенням відповідно обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Тобто, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, яке не відповідає покаранню узгодженому між підозрюваним та прокурором, яке зазначене в угоді про визнання винуватості від 26.01.2023, чим допустив істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, з постановленням в цій частині нового вироку, яким призначити обвинуваченому покарання визначене на підставі угоди про визнання винуватості від 26.01.2023 у виді обмеження волі строком на три роки із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419, 420, ч. 15 ст. 615 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 , задовольнити.

Вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2023 року стосовно ОСОБА_8 , скасувати в частині призначеного покарання за результатами затвердження угоди..

Ухвалити у цій частині новий вирок.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26.01.2023 року укладену між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_9 , з одного боку та обвинуваченим з іншого боку, за участю захисника, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Вважати ОСОБА_8 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді