Дата документу 21.09.2023Справа № 554/6469/23
Провадження № 1-кп/554/1747/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтаві кримінальне провадження №0001420 від 07.05.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кунівка Кобеляцького району Полтавської області, громадянина України, непрацевлаштованого, неодруженого, із базовою загальною середньою освітою, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

07 травня 2023 року о 11:47 год. обвинувачений ОСОБА_4 перебував на першому поверсі торгово-розважального центру «Конкорд», за адресою: м.Полтава, вул.Європейська, 60-А, де стояв у черзі до банкомату вслід за ОСОБА_6 . Помітивши як ОСОБА_6 зняла грошові кошти з банківської картки та поклали їх до себе в сумку, у ОСОБА_4 виник раптовий, корисливий умисел на заволодіння майном останньої.

Діючи в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 швидко наздогнав потерпілу, раптово схопив та став тримати її за руку, не даючи останній можливості вільно піти, тим самим застосував фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я. Надалі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 , намагався вихопити з рук потерпілої жіночу сумку та заволодіти речами, які в ній збереглись, а саме: грошовими коштами 5650 гри., 100 доларів США (що згідно офіційного курсу валют НБУ станом на 07.05.23 складав 3657 грн.), мобільним телефоном «Samsung», зі слів потерпілої вартістю 3000 грн. тим самим спричинити ОСОБА_6 матеріальний збиток.

Однак, вказаний корисливий умисел ОСОБА_4 до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, так як він не зміг до кінця подолати опір потерпілої та був своєчасно затриманий перехожими.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений в умовах воєнного стану, яке не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати, зазначивши, що усвідомив неправильність своїх дій.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, направила заяву про розгляд справи у її відсутність.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд вину обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України вважає повністю доведеною, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.

Так, суд враховує характер та ступінь тяжкості злочину, який відносяться до тяжкого злочину.

Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який неодружений, непрацевлаштований, в силу ст. 89 КК України раніше судимий, має постійное місце проживання, під наглядом у лікаря нарколога не перебуває. Разом із тим, перебуває під наглядом у лікаря психіатра з діагнозом психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, стан відміни з делірієм (купірований). Згідно висновку судово-психіатричного експерта №272 від 19.06.2023 року, ОСОБА_4 на даний час будь-яким хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством не страждає, а виявляє ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді психічних і поведінковихх розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, що не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 в період часу, що відноситься до інкримінованого протиправного діяння, будь-яким хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждав і не перебував в стані тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляв ознаки стану відміни неускладненого внаслідок вживання алкоголю що не позбавляв його здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Слід зазначити, що мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та №43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Ці обставини дають суду підстави вважати, що виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства.

Оскільки суд вбачає в діях обвинуваченого наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, тому вважає за можливе, згідно положень ст. 69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України, а саме громадських робіт.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов не заявлено.

Мотиви інших рішень

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись статтями 370, 373, 374, 615 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України і призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1