Провадження № 1-кп/748/168/23
Єдиний унікальний № справи 748/1629/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 1 лютого 2023 року за №0000044, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Потік, Миронівського району, Київської області, громадянина України, не одруженого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану, ст.1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - не особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

24 лютого 2022 року Президентом України видано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, затверджений Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з чим на всій території країни почав діяти воєнний стан.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 124 від 26 травня 2021 року солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військовослужбовців строкової служби та призначено на посаду механіка-водія евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №102 від 25 квітня 2022 року ОСОБА_3 зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 352 від 3 травня 2022 року, у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 створено зведену роту зі складу військовослужбовців строкової військової служби, які перебувають у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , куди включено солдата ОСОБА_3 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 3 травня 2022 року № 352, головного старшину оркестру штаб сержанта ОСОБА_6 призначено головним сержантом зведеної роти військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата ОСОБА_5 призначено командиром 1 відділення 4 зведеного взводу зведеної роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 28, 29 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділені командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. ст. 30, 58 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Начальник відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 112-1 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України визначено, що головний сержант роти підпорядковується командирові роти та є прямим начальником військовослужбовців рядового і сержантського (старшинського) складу роти.

Згідно ст. 125 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, Командир відділення підпорядковується командиру взводу та головному сержантові взводу і є безпосереднім начальником особового складу відділення.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_5 , проходячи військову службу на посаді командира 1 відділення 4 зведеного взводу зведеної роти військової частини НОМЕР_1 , та штаб сержант ОСОБА_6 , обіймаючи посаду головного сержанта зведеної роти військової частини НОМЕР_1 , є прямими начальниками для солдата ОСОБА_3

17 січня 2023 року близько 22 год. 15 хв. солдат ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , знаходячись в підвальному приміщенні казарми № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , реагуючи на дії начальників штаб сержанта ОСОБА_6 , та старшого солдата ОСОБА_5 , у зв`язку з виконанням ними обов`язків з військової служби, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст.ст. 6, 9, 11, 16, 28, 30, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, з мотивів раптово виниклої неприязні до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , будучи невдоволеним їх діями у виді направлення 17 січня 2023 року ОСОБА_3 для проведення медичного освідування щодо встановлення стану алкогольного сп`яніння, бажаючи помститись їм, наніс один удар кулаком лівої руки в ділянку плеча зліва ОСОБА_5 та один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя зліва ОСОБА_6 .

Внаслідок указаних протиправних дій ОСОБА_3 . ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у виді підшкірної гематоми лівого плеча, саден ліктьової ділянки лівої верхньої кінцівки, котрі виникли від дії тупих твердих предметів по механізму удару та тертя, і, як усі в сукупності, так і кожне окремо, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Внаслідок указаних протиправних дій ОСОБА_3 ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у виді набряку з забоєм м`яких тканин лівої щоки, крововиливами слизової лівої щоки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Своїми умисними діями, що виразились у заподіянні тілесних ушкоджень начальникові у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.405 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю. Пояснив, що 17 січня 2023 року близько о 21-22 годині він вживав алкогольні напої, після чого повернувся до підвалу казарми. Там його зустріли штаб сержант ОСОБА_6 та старший солдат ОСОБА_5 , котрі є його начальниками, та зобов`язали його пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_6 та ОСОБА_5 доставили його для огляду до ВСП, там було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Після цього, його доставили до казарми, він був обурений діями ОСОБА_6 та ОСОБА_5 щодо зобов`язання пройти огляд на стан сп`яніння, тому наніс удар кулаком руки в ділянку плеча ОСОБА_5 та удар кулаком руки в ділянку обличчя ОСОБА_6 . Після цього він пішов спати. У скоєному каявся, просив пробачення у потерпілих.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначили, що обвинувачений правильно розповів про обставини скоєного, щодо міри покарання обвинуваченому послались на розсуд суду. При цьому, потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що вибачив обвинуваченого, а потерпілий ОСОБА_6 - ні, бо поведінка ОСОБА_3 є негативною, у обвинуваченого немає поваги до керівництва і він не вірить у виправлення обвинуваченого.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, з`ясувавши думку учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та переконавшись у добровільності їх позиції.

З цього приводу учасникам судового провадження роз`яснено положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає, що його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч.4 ст.405 КК України.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупність обставин справи, особу винного, його вік, котрий в силу ст.89 КК України раніше не судимий, за місцем проходження служби характеризується негативно, за медичною допомогою в диспансерне наркологічне відділення та до відділення КНЗ "Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня" не звертався, є військовослужбовцем строкової служби. Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставою, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

За наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи особу обвинуваченого, думки потерпілих, суд погоджується з думкою прокурора та вважає за можливе при призначенні покарання за ч.4 ст.405 КК України застосувати ч.1 ст.69 КК України до ОСОБА_3 та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення та призначити покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з дня прийняття його у дисциплінарний батальйон.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речового доказу слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 100, 367-371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України, і призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді тримання у дисциплінарному батальйоні на строк два роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня прийняття його у дисциплінарний батальйон.

Речовий доказ: інформаційний носій - компактдиск DVD-R MEDIA - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1