Провадження № 1-кс/750/4426/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові скаргу ОСОБА_3 на дії слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області щодо повідомлення про підозру ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010594 від 24.12.2015, -

в с т а н о в и в:

30.08.2023 ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області щодо повідомлення йому про підозру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010594 від 24.12.2015, обґрунтовуючи її тим, що повідомлення про підозру слідчим направлялось за адресою, де він ніколи не проживав у порушення ст.ст. 135, 278 КПК України; повідомлення йому про підозру повинно було здійснено в особливому порядку, як до окремої категорії осіб, передбаченому ст.ст. 480-481 КПК України; в повідомленні про підозру не роз`яснено права підозрюваного всупереч ст. 277 КПК України, та підозра є необґрунтованою.

У судовому засіданні особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 просив скасувати повідомлення йому про підозру від 23.11.2016, оскільки повідомлення про підозру йому не вручено та направлено за місцем проживання, де він зареєстрований, однак не проживає фактично, тому вважає, що не набув статусу підозрюваного. Звернув увагу суду, що він з початку 2000-х років надсилав численні звернення до правоохоронних органів, в тому числі до Чернігівської обласної прокуратури, Чернігівської окружної прокуратури та Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, зазначаючи при цьому фактичну адресу свого місця проживання: АДРЕСА_1 , за якою отримував кореспонденцію від органів державної влади. Отже вказаним органам була відома фактична адреса його проживання. За адресою: АДРЕСА_2 , він не проживав, а лише зареєстровано його місце проживання; іншим співвласником зазначеної квартири чиняться перешкоди в його проживанні в указаному його житлі. Повідомлення про підозру направлено слідчим до КП «ЖЕК-13» для вручення йому, однак працівники вказаного підприємства не вручили йому це повідомлення, а поклали до поштової скриньки в порушення ст.ст. 135, 278 КПК України. Вважає, що направлення ним численних звернень до правоохоронних органів стало підставою для його політичного переслідування та мотивом для оголошення йому про підозру в даному кримінальному провадженні за відсутності доказів його причетності до вчинення зазначених кримінальних правопорушень. На думку скаржника, у повідомленні про підозру неправильно кваліфіковано діяння за ч. 2 ст. 350 КК України, оскільки ОСОБА_5 не здійснював службових повноважень, а лише здійснював представницькі функції Державної виконавчої служби, що підтверджується його довіреністю. Він особисто є правозахисником, надає правову допомогу іншим особам, а отже на нього мають розповсюджуватися гарантії незалежності адвокатської діяльності та повідомлення йому про підозру повинен був здійснити керівник обласної прокуратури згідно глави 37 КПК України.

Слідчий СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 просила відмовити в задоволенні скарги, зазначивши, що в ході досудового розслідування було зібрано достатньо доказів для повідомлення ОСОБА_3 про підозру. Він не є суб`єктом, стосовно якого застосовується особливий порядок кримінального провадження відповідно до глави 37 КПК України, а тому повідомлення йому про підозру складено слідчим за погодженням з прокурором. Зважаючи на відсутність ОСОБА_3 за зареєстрованим місцем проживання, його не з`явлення за викликами до слідчого, повідомлення про підозру йому направлено до житлово-експлуатаційної організації за зареєстрованим його місцем проживання, а отже слідчим дотримано порядок вручення повідомлення про підозру, встановлений ст.ст. 135, 278 КПК України.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши скаргу з доданими документами та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим відділом Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010594 від 24.12.2015, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 350 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 350, ч. 1 ст. 122 КК України, складено 23.11.2016 та цього ж дня відповідно до вимог ст.ст. 135, 278 КПК України направлено до житлово-експлуатаційної організації за зареєстрованим його місцем проживання до КП «ЖЕК-13».

У судовому засіданні ОСОБА_3 вказав на порушення вимог ст.ст. 135, 278 КПК України, оскільки виклики до слідчого та повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень йому направлялись за адресою: АДРЕСА_2 , де він не проживав, а лише зареєстровано його місце проживання; однак не направлялись за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою; у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, яка діяла на час вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_3 ) реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою; у разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором; за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Згідно матеріалів кримінального провадження, за відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області від 07.09.2016 ОСОБА_3 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 25.09.1996 року. Повідомлення ОСОБА_3 про підозру в учиненні кримінальних правопорушень вручено 23.11.2016 представникам КП «ЖЕК-13», тобто житлово-експлуатаційній організації за адресою зареєстрованого місця проживання ОСОБА_3 , оскільки останній не з`являвся до слідчого за викликами, які направлялись за вказаною адресою зареєстрованого місця його проживання. Допитані як свідки працівники КП «ЖЕК 13» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 показали, що підозрюваний ОСОБА_3 був відсутній 23, 24 та 25 листопада 2016 року за зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та сусіди пояснили, що останній давно не з`являвся вдома. Згідно показань свідка ОСОБА_9 , ОСОБА_3 є власником частини його квартири за адресою: АДРЕСА_3 , та зареєстрував своє місце проживання в даній квартирі з 1996 року, однак у квартирі він не проживав, протягом трьох-чотирьох років здавав кімнату в зазначеній квартирі в оренду. Допитана як свідок ОСОБА_10 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_4 , показала, що в сусідній квартирі АДРЕСА_5 окрім ОСОБА_9 інших мешканців не бачила. Показання даних свідків підтверджують відсутність ОСОБА_3 за зареєстрованим місцем проживання, однак це не вказує на порушення ст.ст. 135, 278 КПК України, як стверджує ОСОБА_3 , оскільки за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції, відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (в редакції, яка діяла на час вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_3 ). Таким чином, вручення 23.11.2016 повідомлення ОСОБА_3 про підозру в учиненні кримінальних правопорушень представникам житлово-експлуатаційної організації за адресою зареєстрованого місця проживання підозрюваного здійснено слідчим з дотриманням вимог ст.ст. 135, 278 КПК України.

Твердження скаржника про те, що направлення ним численних звернень до правоохоронних органів стало підставою для його політичного переслідування та мотивом для оголошення йому про підозру в даному кримінальному провадженні, є надуманими. З огляду на досліджені в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, повідомлення ОСОБА_3 про підозру в учиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 350, ч. 1 ст. 122 КК України, обґрунтовано наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідає п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України. Незгода ОСОБА_3 з кваліфікацією його дій за ч. 2 ст. 350 КК України є його позицією захисту; питання правової кваліфікації вчинених протиправних діянь не належить до компетенції слідчого судді, вирішення цього питання належить до дискреційних повноважень слідчого та прокурора під час досудового розслідування чи суду під час судового розгляд.

Слідчий суддя не може погодитися з твердженням ОСОБА_3 , що повідомлення йому про підозру в учиненні кримінальних правопорушень мав здійснити керівник обласної прокуратури, оскільки ОСОБА_3 не є особою, стосовно якої здійснюється особливий порядок кримінального провадження згідно глави 37 КПК України. Здійснення, за твердженням ОСОБА_3 , правозахисної діяльності не є тотожним зайняттю ним адвокатською діяльністю та набуття ним статусу адвоката.

Окрім того, 25.08.2023 ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 350, ч. 1 ст. 122 КК України, яке вручено того ж дня підозрюваному ОСОБА_3 в присутності його захисника ОСОБА_11 , при цьому застосовано відеозапис, зважаючи на відмову підозрюваного від підпису в повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим дотримано порядок повідомлення про підозру, передбачений ст.ст. 276-278 КПК України, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309 КПК України,

у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області щодо повідомлення про підозру ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010594 від 24.12.2015, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 05.09.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1