Справа № 367/2647/23
Провадження по справі № 1-кп/367/682/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000487 від 27.03.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь Київської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

25.03.2023 року близько 18:00 год. ОСОБА_5 знаходився на території привокзального ринку, що за адресою: АДРЕСА_2 . Проходячи повз павільйон № 9-10, що розташований за вищевказаною адресою та де здійснює свою господарську діяльність ФОП « ОСОБА_6 », ОСОБА_5 виявив, що у вказаному павільйоні відсутній продавець, а на вітрині холодильної камери, що розташована у вказаному павільйоні знаходиться телефон РОСО М5 black IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану. Одразу після цього, а саме 25.03.2023 року близько 18 год. ОСОБА_5 , знаходячись в тому ж місці в той же час, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, розуміючи та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та він не буде викритий, достовірно розуміючи, що вхід до вказаного павільйону обмежений від доступу сторонніх осіб, а саме здійснюється через незачинені на замок двері, в умовах воєнного стану, відчинив вказані двері до торгового павільйону рукою, проник в його середину та таємно викрав з холодильної камери вищевказаний мобільний телефон РОСО М5 black, IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_1 вартістю 6749 грн. 00 коп., який належить ОСОБА_8 та перебував у тимчасовому користуванні продавця вказаного павільйону ОСОБА_9 .. В подальшому, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 6749 грн. 00 коп..

Вищевказаними діями, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

21.04.2023 року між прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_11 , з письмової згоди потерпілого, та обвинуваченим ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_5 повністю і беззастережно визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, та сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченим.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 21.04.2023 року, укладену між його підзахисним та прокурором, пояснив, що дана угода відповідає вимогам закону, укладена обвинуваченим у його присутності, добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 21.04.2023 року і призначити йому узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, викладеного в обвинувальному акті.

Суд, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи учасників розгляду, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згоду обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, дата її укладення та підписи сторін.

Також, прокурором було надано суду письмову заяву потерпілого, відповідно до якої останній не заперечує щодо укладання угоди з обвинуваченим.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд вважає, що при узгодженні в угоді про визнання винуватості міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України, звільнити її від відбування покарання з випробуванням сторонами було враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, обставину, що пом`якшує покарання, якою є щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

При цьому, судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано правильно за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Умови угод не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

При цьому в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений розуміє свої права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом у підготовчому судовому засіданні також встановлено, що укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких підстав суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 21.04.2023 року та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Запобіжний захід до обвинуваченого судом не застосовувався.

Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 315, 374-376, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 21 квітня 2023 року, укладену у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000487 від 27.03.2023 року між прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ по кримінальному провадженню - мобільний телефон РОСО М5 black IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_1 , переданий потерпілому ОСОБА_10 на відповідальне зберігання - залишити власнику.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі неподання апеляційної скарги.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1