Номер провадження: 11-сс/813/1142/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000204, внесеного до ЄРДР 11.07.2022 року ,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором Подільського відділу Одеської спеціалізованої прокуратури у оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_10 , та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 24.07.2023 року, в межах строку досудового розслідування, з утриманням в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор".

Ухвалюючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваною інкримінованого кримінального правопорушення, а також наявністю ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, які не зменшилися та продовжують існувати, тому є необхідність подальшого тримання під вартою підозрюваного.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне:

- слідчий суддя не здійснила виклик захисника ОСОБА_8 , що є порушенням права на захист підозрюваного ОСОБА_9 ;

- пред`явлене повідомлення про підозру є необґрунтованим, оскільки докази, додані до клопотання, зібрані з порушенням вимог КПК України;

- сторона обвинувачення не довела, що продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- з урахуванням вимог ст. 616 КПК України підозрюваний має право на скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації;

Посилаючись на викладене, просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід, не пов`язаний з тримання під вартою.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити

Прокурор та слідчий заперечували проти задоволення апеляційних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційні й суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З аналізу мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на наступне.

З клопотання слідчого вбачається, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві перебуває кримінальне провадження № 0000204 від 11.07.2022 року.

Як вбачається з клопотання, ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем НОМЕР_1 прикордонного загону, старшим дільничним інспектором прикордонної служби відділення дільничних інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України, у військовому званні «лейтенант», 10.07.2022, приблизно о 22 годині 00 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, пов`язаних з вживанням спиртних напоїв своєю співмешканкою - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка в цей час спочивала на матраці, що лежав на підлозі у кімнаті за вищевказаною адресою, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи намір на заподіяння тілесних ушкоджень останній, наніс чисельні удари руками та ногами по голові і тулубу ОСОБА_11 , зокрема завдав не менше п`яти ударів по голові, як кулаком так і телефоном тримаючи його в руці та не менше семи ударів ногою, по голові та тулубу останньої, як зверху вниз так і носком з розмаху по життєво важливих органах, а саме в голову, обличчя, і по тулубу останньої, чим заподіяв ОСОБА_11 закриту черепно-мозкову травму у вигляді синців на верхній та нижній повіці правого ока, підборіддя зліва, крововиливу в м`які тканини лобово-тім`яно-скроневій ділянці справа, перелому медіальної та нижньої стінок правої орбіти, крововиливу під тверду мозкову оболонку в ділянці передньої та середньої черепних ямок справа, крововиливів під м`яку мозкову оболонку по випуклій поверхні правої лобно-скроневої часток, забою головного мозку; синці передній поверхні правого плеча, в верхній, середній та нижній третинах, тильній поверхні правої кисті, передній поверхні лівого плеча в верхній та середній третинах, в ділянці реберної дуги зліва, на передній поверхні лівої гомілки в нижній третині. Закрита черепно-мозкова травма складає єдиний морфологічний комплекс, спричинений дією тупих предметів (предмету) і за критерієм небезпеки для життя, згідно з п. 2.1.3 (в.г.) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» по відношенню до живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Синці правого та лівого плеча, тильній поверхні правої кисті, реберної дуги зліва, лівої гомілки згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 померла в

КНП «Одеській обласній клінічній лікарні» ООР ІНФОРМАЦІЯ_4 , і причиною її смерті є закрита черепно-мозкова травма, яка ускладнилась набряком головного мозку. Настання смерті ОСОБА_11 знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

24.03.2023 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 121 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерплого.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 121 КК України, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом огляду місця події від 11.07.2022, в ході якого зафіксовано обстановку на місці події; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 13.07.2022, від 03.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 13.07.2022, від 03.02.2023, під час якого остання вказала, що була безпосереднім свідком нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 її співмешканцем ОСОБА_9 ; висновком судово-медичної експертизи трупа від 20.07.2022 № 2719, з якого серед іншого вбачається, що у померлої ОСОБА_11 , по відношенню до живих осіб, виявлено тяжкі тілесні ушкодження. Смерть останньої знаходиться у прямому причинному зв`язку із виявленою закритою черепно-мозковою травмою, яка ускладнилась набряком головного мозку, що і стало безпосередньою причиною смерті; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , який вказав, що ним було здійснено виїзд на місце події, де він виявив ОСОБА_11 з тілесними ушкодженнями; протоколом проведення слідчого експерименту від 02.03.2023 за участю свідка ОСОБА_13 , під час якого остання детально показала обставини кримінального правопорушення та механізм ймовірного нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.03.2023 за участю свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_15 від 03.03.2023; протоколом допиту неповнолітньої ОСОБА_16 від 03.03.2023; протоколом допиту малолітньої ОСОБА_17 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.03.2023 за участю свідка ОСОБА_12 ; висновком судово-медичної експертизи трупа від 15.02.2023 № 30-2719/22 та іншими зібраними матеріалами під час досудового розслідування кримінального провадження, в їх сукупності.

Враховуючи вимоги п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, які узгоджуються з наведеними рішеннями ЄСПЛ, слідчий суддя, не вирішуючи питання про наявність у діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, доведеність його вини, належність та допустимість наданих стороною обвинувачення доказів, виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах, доданих до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри, тобто про його причетність до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, у даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики, передбачені пунктами 1,2,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені наступним:

- ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, проти життя та здоров`я особи, має достатню обізнаність, що розуміючи суть покарання, що йому загрожує, а саме реальне позбавлення волі, останній, перебуваючи на волі, буде мати можливість переховуватись від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ЄСПЛ в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Колегія суддів зазначає, що слідчим суддею було взято до уваги, що 15.03.2023 за вих. № 16-05-7237-23 на адресу НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України, де відповідно до розпорядження АДПСУ від 08.02.2023 № 144-ВВ та витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону СРУ ДПС України від 13.02.2023 № 21-ВВ, проходить службу ОСОБА_9 , скеровано 3 повістки про виклик останнього на 10 год. 00 хв. 21.03.2023, 22.03.2023 та 23.03.2023. Факт про обізнаності ОСОБА_9 про необхідність прибуття у вказані дати та час підтверджується відповіддю НОМЕР_2 прикордонного загону ДПС України від 17.01.2023 № 1886-23вих з якої вбачається, що останнього повідомлено телефонним зв`язком про факт надходження повісток. Крім того, факт обізнаності ОСОБА_9 про необхідність прибуття до органу досудового розслідування на вказаний час у вказані дати підтверджується клопотанням адвоката ОСОБА_8 від 21.03.2023, діючого в інтересах ОСОБА_9 з якого, серед іншого, вбачається, що «21, 22 та 23 березня 2023 року о 10.00 слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві, викликано на допит ОСОБА_9 , однак, у вказаний час та дні ОСОБА_9 до органу досудового розслідування жодного разу не з`явився;

- враховуючи, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у значній мірі підтверджується показаннями свідків, з якими підозрюваний знайомий особисто, тому з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК), апеляційний суд дійшов висновку, що вказані обставини зумовлюють можливість позапроцесуального впливу підозрюваним на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також, колегія суддів звертає увагу, що з аналізу матеріалів клопотання, зокрема протоколу допиту свідка ОСОБА_13 від 03.02.2023 року вбачається, що підозрюваний ОСОБА_9 вже здійснював спроби впливу на останню шляхом спотворення її показань.

- підозрюваний ОСОБА_9 зарекомендував себе як не відповідальний військовослужбовець, а саме: останній не здатен контролювати свої емоції, на зауваження реагує неадекватно та зухвало, на службі та у позаслужбовий час схильний до вживання спиртних напоїв, крім того в ході допиту потерпілої матері ОСОБА_11 ОСОБА_15 , остання характеризує підозрюваного з негативної сторони як дуже жорстоку людину, діти ОСОБА_11 ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в ході допиту повідомили, що ОСОБА_9 неодноразово бив їхню матір, одною з підстав для побиття було те, що остання знаходилась у стані алкогольного сп`яніння. З огляду на вищевикладені обставини, характер інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення та його особу, на думку апеляційного суду, свідчить про схильність останнього до протиправної поведінки та можливість вчинення іншого кримінальне правопорушення;

- оцінюючи фактичні обставини справи, зокрема характер інкримінованого кримінального правопорушення проти найцінніших людських благ життя та здоров`я особи, які становлять одну із найпоширеніших та визнаються одними з найнебезпечніших груп злочинних дій, які руйнують і спотворюють найцінніші блага, апеляційний суд констатує про наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання ризиків, які були встановлені під час застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, які не зменшилися та продовжують існувати, та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Встановлена в ухвалі слідчого судді наявність вищенаведених ризиків при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту не надано.

Щодо бажання підозрюваного проходити військову службу за призовом під час мобілізації, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_9 не позбавлений права звернутися до прокурора з клопотанням про скасування запобіжного заходу для призову на військову службу під час мобілізації, тобто з дотриманням належної правової процедури, відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Аналізуючи посилання захисника на порушення слідчим суддею права на захист підозрюваного ОСОБА_9 , оскільки адвокат ОСОБА_8 не був повідомлений про дату та час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, апеляційний суд, зауважує, що в матеріалах справи наявне повідомлення про призначення судового засідання, яке було скеровано адвокату ОСОБА_8 на електрону пошту, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа ( а.с.203-205 т.1). Однак, у вказане судове засідання адвокат ОСОБА_8 не прибув про поважні причини свого неприбуття не повідомив, з клопотанням про відкладання не звертався.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 53 КПК України слідчий, прокурор або слідчий суддя залучає захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому статтею 49 цього Кодексу, виключно у невідкладних випадках, коли є потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії за участю захисника, а завчасно повідомлений захисник не може з`явитися до судового засідання.

На підставі викладеного, з метою забезпечення права підозрюваного за захист та дотримання розумних строків, було залучено захисника з РЦ БВПД для проведення окремої процесуальної дії - ОСОБА_18 (а.с.206-207 т. 1).

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись статями 24, 177, 183, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 21 червня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000204, внесеного до ЄРДР 11.07.2022 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4