Справа №:755/2844/23
Провадження №: 1-кс/755/1365/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Йолчубийлі Себіранського району Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина Азербайджану, не працюючого, не одруженого, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000773 від 25.02.2023 року,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000773 від 25.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Клопотання погоджено з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, в СВ Дніпровського УП ГУНП м. Києві, розслідується кримінальне провадження № 0000773 від 25.02.2023 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_4 маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

На час вчинення злочину ОСОБА_4 усвідомлював той факт, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_8 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено військовий стан на всій території України.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неоднарозово продовжувався, останній раз згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» дію воєнного стану на території України продовжено з 19 лютого 2023 року на 90 днів.

Досудовим розслідуванням встановлено, 24.02.2023 року приблизно о 20:40, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 перебували за адресою: м. Київ, Бесарабська площа, 2 де побачили раніше незнайомих осіб ОСОБА_10 та неповнолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 підійшли до ОСОБА_10 , та неповнолітнього ОСОБА_11 з метою познайомитись та запропонувати останнім поїхати погуляти з ними. ОСОБА_10 та неповнолітній ОСОБА_12 , які були напідпитку, погодились на пропозицію, та сіли в автобус № 114 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . Так, вийшовши на зупинці громадського транспорту «Райдужний масив» приблизно о 22:00 вказані особи направились через прилягаючі двори, нібито за місцем призначення. Разом з тим, в цей самий час, усвідомлюючи той факт, що у вказаних осіб при собі є цінне майно, зокрема мобільні телефони, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане насильством, що не є небезпечним для життя.

Проходячи повз територію закинутого дитячого садка за адресою м.Київ, вул. Сєрова, 32, приблизно о 22:20, не неосвітленій ділянці місцевості, ОСОБА_4 попросив неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 відійти разом з ним, в той час як ОСОБА_10 , та ОСОБА_9 залишились.

Відійшовши на певну відстань, діючи з заздалегідь виниклим прямим умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, поєднаним з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна та подальшого обертання його на свою користь, ОСОБА_4 почав наносити численні удари в область обличчя неповнолітнього ОСОБА_11 , тим самим намагаючись подолати опір останнього, з метою безперешкодного вилучення належного потерпілому майна. Після чого, між останніми розв`язалась боротьба, в результаті якої ОСОБА_4 відкрито викрав з зовнішньої кишені штанів майно неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , а саме мобільний телефон марки «Iphone 11» 128 GB», імеі: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 , заявленою вартістю 25000 грн.

Обернувши викрадене майно на свою користь, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, внаслідок чого неповнолітньому ОСОБА_11 завдано матеріальних збитків на загальну суму 25000 грн.

03.03.2023 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В ході проведення досудового розслідування в порядку ст. ст. 133, 135-137 КПК України, а саме з метою виклику ОСОБА_4 для проведення слідчих, дій було відправлено Укрпоштою повістки про виклик за адресами останнього місця проживання підозрюваного ( АДРЕСА_3 ), а також особисто були вручені повістки про виклик батьку підозрюваного ОСОБА_4 (проживаючому за адресою АДРЕСА_1 ), однак останній не з`явився до слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП ум. Києві. За адресами місця проживання ОСОБА_4 виявлено не було, а родичі повідомили, що після 03.03.2023 року місцезнаходження ОСОБА_4 їм не відомо.

Проведеними оперативно-розшуковими заходами встановити місце перебування підозрюваного ОСОБА_4 не надалось можливим.

03.04.2023 року Дніпровським районним судом м. Києва надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

10.04.2023 року СВ Дніпровського УП ГУНП України в м. Києві винесено постанову про оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_4 та цього ж дня кримінальне провадження зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України

13.05.2023 року місцезнаходження ОСОБА_4 встановлено та досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено. Як зазначає слідчий у клопотанні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 переховується від органів досудового слідства та суду, а також те, що на даний час існують ризики, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду. Наявність вказаного ризику підтверджується тим, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, оскільки не одружений, немає утриманців, офіційного постійного місця роботи не має. Крім того, усвідомлюючи, що покарання за інкриміновані злочини передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років, та передбачаючи отримання реальної міри покарання за скоєне, в разі винесення судом обвинувального вироку, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності;

- п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 може знищити чи сховати речі, які мають істотне значення для кримінального провадження. Наявність вказаного ризику підтверджується тим, що під час досудового розслідування не вдалося відшукати предмети злочинного посягання, якими заволодів підозрюваний, а саме: мобільний телефон марки айфон 11.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого та свідків. Наявність вказаного ризику підтверджується тим, що шляхом підмовляння, підкупу, погроз може схиляти їх до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення. Наявність вказаного ризику підтверджується тим, що підозрюваний неодноразово притягувався до відповідальності за вчинення в тому числі, тяжких злочинів проти власності, не має стабільного джерела прибутку, свої матеріальні потреби намагається задовольнити злочинним шляхом, що й стало причиною вчинення ним вказаних злочинів повторно.

Підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначені вище дії.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 не може запобігти вказаним ризикам.

Під час проведення досудового розслідування, не отримано даних про те, що підозрюваний ОСОБА_4 не може утримуватись в умовах державної установи «Київський слідчий ізолятор». У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки ризики, наведенні у клопотанні, є необгрунтованими, доказів на підтвердження винуватості та ухиляння від слідства ОСОБА_4 до клопотання не надано. Крім того, зазначив, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, проживає з родиною, працює не офіційно (у батька) - торгує продуктами харчування на лотку, має постійне місце проживання у м. Києві, тому просив застосувати до підозрюваного цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника. Зазначив, що за викликом до слідчого не зявився, оскільки злякавська що може потрапити до в`язниці. Повідомив, що дійсно переховувався від органів слідства, переїзджав в інші міста України, в м. Одеса його затримали правоохороні органи і доставили до м. Києва. Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця проживання, роботи; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

За правилами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Статтею 184 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, і повинно містити: 1) короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється або обвинувачується особа; 2) правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 3) виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 4) посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; 5) виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; 6) обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 7) обґрунтування необхідності покладення на підозрюваного, обвинуваченого конкретних обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. До клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Застосування запобіжного заходу до кожної особи потребує внесення окремого клопотання.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 ст. 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Згідно з ч. 5 ст. 193 КПК України будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Слідчим суддею встановлено, що 25.02.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000773були внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

03.03.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва, оформлене відповідно до вимог ст. 184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання та якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконано вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України.

Слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що підтверджується: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000773 від 25.02.2023 року; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 25.02.2023 року; протоколом допиту потерпілого від 01.03.2023 року; висновком експерта; протоколом проведення слідчого експерименту від 10.04.2023 року; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.02.2023 року, 01.03.2023 року; протоколом допиту свідка від 28.02.2023 року; повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 03.03.2023 року; протоколом затримання особи від 13.05.2023 року та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до позиції ЄСПЛ, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України слідчий суддя на підставі наданих матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим - позбавлення волі на строк від семи до десяти років; молодий вік підозрюваного та відстуність захворювань, які б перешкоджали знаходженню у ДУ "Київський слідчий ізолятор"; відсутність офіційного місця роботи (немає стабільного джерела доходу); раніше неодноразово судимий, за злочин проти власності; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Щодо обґрунтованості ризиків неналежного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, то слід зазначити таке. Суд вважає обґрунтованим стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним можливо вчинено тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, є громадянином іншої країни, має реальну можливість в будь-який час покинути межі території України. Крім того, у судовому засіданні підозрюваний підтвердив те, що він свідомо переховувався від органів слідства, щоб уникнути покарання, у зв`язку з чим 10.04.2023 року був оголошений у розшук. Тому даний ризик є цілком реальним. Суд вважає, що стороною обвинувачення обґрунтовано і ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що органом досудового розслідування на даний час не виявлено предмет злочинного посягання, якими заволодів підозрюваний. Суд вважає, що стороною обвинувачення обґрунтовано і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що згідно чинного законодавства, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, ризик впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. А тому, враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 та обставини його вчинення, ризик впливу останнього на свідків та потерпілого, як вмовлянням, підкупом, так і іншими незаконними способами, є досить реальним. Суд вважає обґрунтованим стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, тобто немає джерела доходів, раніше неодноразово судимий за злочин проти власності, тому має схильність до вчинення нових злочинів. На підставі вказаних вище обставин у їх сукупності та взаємозв`язку слідчий суддя дійшов висновку про наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. На переконання слідчого судді підозрюваному не може бути обрано більш м`який запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт, про який клопотав захисник підозрюваного в судовому засіданні, тому що це не нівелює спроби підозрюваного ухилятися від слідства, снищити чи сховати речі, які мають істотне значення для кримінального провадження, вливати на свідків, потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, на думку слідчого судді, у разі застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, орган розслідування не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження. Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст. 178 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити. Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством. Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті. На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 183, 176-178, 183, 186, 193-196, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, тобто до 02 червня 2023 року (включно).

Взяти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту в залі суду негайно.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 80 520 грн, яка може бути внесена як самою підозрюваною особою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № UA1012089), у разі внесення якої вона підлягає звільненню з-під варти.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного у разі внесення застави наступні обов`язки: не відлучатись за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі порушення ним обов`язків, покладених на нього в цій ухвалі, застава звертається у дохід держави. Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 16 травня 2023 року о 11 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1