справа № 991/6310/23
провадження № 11-сс/991/536/23
слідчий суддя: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.07.2023 р. про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и л а:

1.Процедурні питання.

31 липня 2023 року на розгляд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла зазначена апеляційна скарга разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 20.07.2023 р. (а.с. 17-18), яку того ж дня передано судді-доповідачу.

Ухвалою судді-доповідача від 31.07.2023 р. зазначену апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження призначено до розгляду в судовому засіданні (а.с. 20).

Дослідженими в судовому засіданні матеріалами провадження встановлено, що розгляд скарги в суді першої інстанції відбувся 20.07.2023 року за відсутності ОСОБА_6 , тоді як зі змістом оскаржуваної ухвали останній фактично ознайомився лише 27.07.2023 року, коли її було оприлюднено в системі «Електронний суд» (що підтверджується інформацією з вказаної системи). Відтак, перебіг строку на апеляційне оскарження у даному випадку обчислюється відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України - протягом п`яти днів з дня отримання копії оскаржуваного судового рішення. Відповідно, цей строк починає свій відлік з 28.07.2023 року та спливає 01.08.2023 року. Отже, 31.07.2023 року апеляційну скаргу подано ОСОБА_6 в межах строку на апеляційне оскарження. Відтак, підстави для поновлення цього строку відсутні, оскільки він не пропущений.

2.Короткий зміст оскаржуваного рішення та апеляційної скарги.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань (далі - ДБР), яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) відомостей про кримінальне правопорушення за його заявою про злочин від 06.07.2023 р.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування зазначеної ухвали та постановлення нової, про задоволення скарги ОСОБА_6 та зобов`язання уповноваженої особи ДБР внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за його заявою. Крім того, ставиться питання про постановлення окремої ухвали щодо незаконної ухвали слідчої судді ОСОБА_1 та спрямування її до Вищої ради правосуддя та кваліфікаційної комісії суддів з метою вжиття заходів реагування щодо неможливості перебування ОСОБА_1 на посаді судді Вищого антикорупційного суду.

3. Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки у його заяві про кримінальне правопорушення в достатньому обсязі викладено обставини та відомості, які свідчать про вчинення прокурором м. Сміла ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 364, ст. 365 КК України. Наголошує, що на підтвердження своїх доводів долучив до скарги письмову відповідь вищевказаного прокурора. Натомість, слідчим суддею цьому не надано належної оцінки та зроблено хибний висновок про відсутність у його заяві об`єктивних даних, які підлягають перевірці у кримінальному провадженні. Відтак, ОСОБА_6 вважає, що слідча суддя ОСОБА_1 ввійшла у корупційну змову з працівниками ДБР, а останні, в свою чергу, з прокурором ОСОБА_7 , щоб прикрити його корупційні посадові злочини.

4. Узагальнений виклад позиції учасників судового провадження.

В судове засідання ОСОБА_6 , належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, не з`явився, зазначивши в апеляційній скарзі про розгляд справи за його відсутності (а.с. 18).

Представник ДБР, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення судового засідання не звертався.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, явка учасників провадження за умови їх належного повідомлення не є обов`язковою. Враховуючи, що вищевказані учасники належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, апеляційну скаргу розглянуто за їх відсутності.

5. Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви оскаржуваного рішення.

Слідчим суддею встановлено, що 06.07.2023 року ОСОБА_6 направив до ДБР заяву про те, що прокурор м. Сміла ОСОБА_7, зловживаючи службовим становищем, покриває кримінальне правопорушення, вчинене на той час незнайомим чоловіком, який, використовуючи мисливську рушницю та автомобіль «Нива», у групі з двох чоловіків, вчинив озброєний напад на його сина. Прокурор ОСОБА_7 не вбачав у цьому розбійному нападі ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, відтак, зловживаючи службовим становищем, він покриває цей злочин, а отже його дії, на переконання ОСОБА_6 , підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365 КК України. У зв`язку з тим, що відомості до ЄРДР за його заявою внесені не були, 14.07.2023 року він звернувся зі скаргою до слідчого судді про зобов`язання уповноважених осіб ДБР внести відомості за його заявою до ЄРДР, письмово повідомити його про початок досудового розслідування та постановити окрему ухвалу про незаконні дії працівників ДБР щодо ігнорування його заяви.

За результатом розгляду скарги слідчий суддя дійшов висновку про відмову у її задоволенні, оскільки заява про вчинення злочину не містить конкретних відомостей, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення прокурором ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365 КК України, натомість, викладена в заяві інформація щодо зловживання ним службовим становищем не підтверджена жодними доводами та відомостями, є виключно суб`єктивною думкою скаржника та має характер припущення. Відтак, посилання ОСОБА_6 на вчинення службовою особою кримінального правопорушення, без інших даних, які можуть підтвердити його твердження, не є безумною підставою для висновку про необхідність внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

6. Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 2 цієї статті визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проте, така спрощена процедура не означає, що критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР взагалі відсутні. Її спрощеність полягає у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, натомість, необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Отже, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи причетні до його скоєння, тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України). Зазначене узгоджується із правовою позицією, висловленою у постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16.05.2019 р. у справі № 761/20985/18 та від 30.09.2021 р. у справі № 556/450/18, зокрема про те, що КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

При цьому, положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Особливою частиною КК України, саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення за КК України, мають бути критерієм внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 р. (зі змінами).

Відповідно до п. 1 розділу 2 зазначеного Положення, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з наведеного, колегія суддів зазначає, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь - які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про його вчинення. Внесення до ЄРДР короткого викладу обставин, які вказують на наявні в діянні ознаки складу злочину, з одного боку, підтверджує обґрунтованість початку досудового розслідування, а з іншого - захищає особу від необґрунтованого кримінального переслідування.

Відтак, за наявності у заяві чи повідомленні об`єктивних даних, які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення, вони повинні бути внесені до ЄРДР. Водночас, якщо заявник таких даних не наводить, його заява не може вважатися такою, що підлягає обов`язковій реєстрації в ЄРДР. Тобто, навіть якщо заявник стверджує про наявність ознак злочину та певну його кваліфікацію, це не означає, що подія злочину мала місце насправді та що склад кримінального правопорушення наявний, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів.

Отже, законодавець передбачив необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Колегія суддів зауважує, що саме такий підхід є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_6 про вчинення злочину, останній стверджує, що на його сина був скоєний напад, у зв`язку з чим ним було подано заяву про вчинення злочину до працівників поліції, які проігнорували його заяву, після чого він неодноразово звертався з відповідними скаргами до прокурора м. Сміли ОСОБА_7. 05.07.2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_6 отримав лист за підписом ОСОБА_7 , яким відмовлено у його праві на проведення досудового розслідування та внесення його заяви до ЄРДР. Заявник вважає, що вказаний прокурор зловживає своїм службовим становищем та в інтересах третіх осіб прикриває кримінальне правопорушення, що є корупцією.

Надаючи оцінку вказаним доводам в контексті висновків оскаржуваної ухвали, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що посилання скаржника на вчинення службовою особою кримінального правопорушення, без наведення жодних інших даних, які б могли підтвердити таке твердження, є лише припущенням, на підтвердження якого не наведено жодних об`єктивних обставин, які прямо чи опосередковано могли б свідчити про наявність ознак вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України (зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб), ст. 365 КК України (перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб).

І хоча у особи, яка подає заяву про злочин, дійсно відсутній обов`язок наводити у ній всі фактичні обставини певного злочину, оскільки забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, зокрема доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладено саме на органи досудового розслідування та є одним із завдань кримінального провадження, до ЄРДР вносяться лише відомості про конкретне кримінальне правопорушення, а не про будь-які дії незалежно від наявності таких ознак.

У цьому контексті колегія суддів наголошує, що саме лише посилання у тексті заяви про вчинення злочину на конкретну статтю Особливої частини КК України, яка за критерієм кваліфікації злочину відповідає умовам предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, автоматично не визначає належність скарги до предметної підсудності вказаного суду, оскільки в цілях перевірки скарги на прийнятність слідчий суддя (суд) аналізує заяву про вчинення злочину на предмет наявності в ній саме відомостей про вчинення злочину, а не формального зазначення у ній певного номеру статті КК України. Натомість, за відсутності у заяві достатніх відомостей про вчинення кримінального правопорушення обов`язок органу досудового розслідування у її реєстрації не виникає.

Викладені у заяві ОСОБА_6 відомості не містять достатніх даних для того, щоб розпочати досудове розслідування, та не свідчать про вчинення прокурором ОСОБА_7 кримінального корупційного правопорушення. Натомість, незгода заявника з роз`ясненням щодо відсутності підстав для внесення до ЄРДР відомостей за його заявою, викладеним у листі за підписом керівника Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_7 , не може бути підставою для ініціювання кримінального переслідування щодо останнього.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що за викладених у заяві про злочин від 06.07.2023 р. обставин, вона не може слугувати підставою для початку досудового розслідування, оскільки не містить жодних відомостей про вчинення злочину.

Отже, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що заявником не наведено відомостей, за якими можна визначити наявність обов`язкових елементів складів злочинів за ст.ст. 364, 365 КК України, а тому обов`язок органу досудового розслідування у реєстрації такої заяви не виникає.

Інших обставин, які б дозволяли інакше оцінити зміст та предмет заяви ОСОБА_6 про вчинення злочину, поданої ним до ДБР, в апеляційній скарзі не наведено.

З урахуванням висновку суду щодо законності та вмотивованості оскаржуваної ухвали, колегія суддів не вдається до оцінки доводів заявника щодо необхідності постановлення окремої ухвали відносно слідчої судді ОСОБА_1 .

7. Висновки суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Колегія суддів за результатами апеляційного розгляду встановила, що апеляційна скарга містить загальне посилання на незаконність оскаржуваної ухвали. Натомість, вказана ухвала є достатньо вмотивованою та відповідає вимогам, передбаченим ст. ст. 370, 372 КПК України.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції не встановлено порушень норм кримінального процесуального кодексу України, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, відсутні й підстави для задоволення апеляційної скарги. Відповідно, оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 369-372, 404, 407, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 20.07.2023 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

ОСОБА_4