Справа № 206/2954/23
Провадження № 1-кп/206/183/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" липня 2023 р. м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000236 від 01.03.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів, Житомирської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець за мобілізацією, в посаді навідник 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, в посаді навідника 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, з метою ухилитись від військової служби в умовах воєнного стану, в порушення вимог статті 65 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без відповідних дозволів командирів, начальників, 31 жовтня 2022 року після завершення проходження військово-лікарської комісії (далі по тексту ВЛК) у ВЧ НОМЕР_2 , за адресою АДРЕСА_3 , до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_3 (більш точна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), не з`явився, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та був незаконно відсутній на військовій службі до 20 червня 2023 року, а саме до моменту звернення до третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 , в розумінні вимог статей 18, 19, 22, 401 диспозиції статті 407 КК України, є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про несення військової служби у час воєнного стану.

Отже, солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог статей 9, 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватися у своїй службовій діяльності вимог законів України, статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

Згідно статті 1 ЗУ «Про оборону України», статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про Оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі.

З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб введено воєнний стан.

В подальшому воєнний стан неодноразово було продовжено та останнім Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 року №254/2023, затверджено Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року №2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб до 18 серпня 2023 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення при вищезазначених обставинах визнав в повному обсязі, підтвердив обставини зазначені в обвинувальному акті. Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_3 просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, в зв`язку з тим, що не оспорює обставини, викладені в обвинувальному акті. При цьому повідомив суду, що з перших днів війни добровільно пішов захищати Батьківщину, під час проходження служби отримав поранення. Крім того, зазначив, що має намір та бажання продовжувати службу далі та захищати Батьківщину. 31.10.2022 року не з`явився до розташування військової частини у зв`язку з сімейними обставинами. ОСОБА_3 також додав, що нещодавно одружився та має вагітну дружину. У зв`язку з чим просив не позбавляти волі, а призначити більш м`яке покарання.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники судового процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, при відсутності сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Отже, всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 доведена повністю, а дії його відповідають складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, правильно кваліфіковані як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), у зв`язку із чим обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, задовільно характеризується за місцем проживання, має вагітну дружину.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України обставин, які обтяжує покарання, визначені ст. 67 КК України, суд не встановив.

Обставинами, які пом`якшують покарання, визначеними ст. 66 КК України, слід вважати щире каяття ОСОБА_3 у скоєному ним кримінальному правопорушенні, з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що останній з перших днів повномасштабного вторгнення добровільно пішов боронити країну від аргесії ворога, має бажання і намір служити та захищати Батьківщину і надалі, крім того, обвинувачений одружений, що укріплює його соціальні зв`язки та обов`язки, а також має вагітну дружину.

У відповідності з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Суд з підстав, зазначених раніше, вважає можливим застосування у відношенні ОСОБА_3 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме призначити покарання у виді арешту.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту, строком на 3 (три) місяці із відбуванням покарання на гауптвахті у відповідності до ч. 2 ст. 60 КК України.

Строк відбування покарання рахувати з моменту початку фактичного відбування покарання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1