Провадження № 1-кп/521/1071/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року.

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

за участю захисника адвоката - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000784 від 27.06.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Нев`янськ, Свердловської області, Російської Федерації, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, пенсіонерки, без місця реєстрації, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.1 ст.358; ч.5 ст. 27, ч.3 ст.358; ч.4 ст.358 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року (більш точну дату встановити не надалося можливим), ОСОБА_4 , з метою підготовки необхідних документів для продажу квартири АДРЕСА_2 , власником якої вона є, підшукала невстановлену особу (матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження), з якою зустрілась у невстановленому місті та замовила виготовлення завідомо підробленого офіційного документа, а саме: довідки - виписка з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію, яка видається установою, яка має право видавати такі документи, надавши невстановленій особі власні анкетні дані, зокрема - прізвище, ім?я, по-батькові, адресу квартири.

Надалі, у січні 2019 року, ОСОБА_6 (більш точну дату встановити не надалося можливим) знаходячись у невстановленому місці, отримала від невстановленої особи довідку за №102 від 18.01.2019 року засвідчену підписами керівника та бухгалтера житлово-експлуатаційної організації, штампом дільниці №4 КП ЖКС «Хмельницький» виконавчого комітету Одеської міської ради на квартиру АДРЕСА_2 , із зазначенням її власних даних для подальшого надання приватному нотаріусу, тобто використання, з можливістю укладання договору купівлі-продажу зазначеної квартири.

Крім того, у січні 2019 року, ОСОБА_4 звернулась до агентств нерухомості у м. Одесі, з приводу продажу квартири АДРЕСА_2 . Через деякий час остання отримала від ОСОБА_7 пропозицію щодо придбання останнім зазначеної квартири та надала свою згоду.

Надалі, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 звернулись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу з метою укладення договору купівлі продажу, де ОСОБА_4 було роз`яснено про необхідність надання довідки про відсутність реєстрації у квартирі осіб на час продажу на підставі ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 27 Закону України «Про нотаріат».

18.01.2019 року, ОСОБА_4 для укладання договору купівлі-продажу, усвідомлюючи протиправність своїх дій, завідомо знаючи що довідка - виписка з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію за №102 від 18.01.2019 року є підробленою, надала приватному нотаріусу необхідні документи щодо права власності на нерухоме майно та інші документи, серед яких підроблену довідку на її прізвище, ім?я, по-батькові, з зазначенням адреси квартири, а саме - виписку з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію за №102 від 18.01.2019 року, засвідчену підписами керівника та бухгалтера житлово-експлуатаційної організації, штампом дільниці № 4 КП ЖКС «Хмельницький» виконавчого комітету Одеської міської ради, чим здійснила використання підробленого документа у власних цілях.

18.01.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області було посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , зареєстровано у нотаріальному реєстрі за №27.

У серпні 2019 року (більш точну дату встановити не надалося можливим), ОСОБА_4 з метою підготовки необхідних документів для продажу квартири АДРЕСА_2 , власником якої вона є, підшукала невстановлену особу (матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження), з якою зустрілась у невстановленому місті та замовила виготовлення завідомо підробленого офіційного документа, а саме: довідки - виписка з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію, яка видається установою, яка має право видавати такі документи, надавши невстановленій особі власні анкетні дані, зокрема - прізвище, ім?я, по-батькові, адресу квартири.

Надалі, у січні 2019 року, ОСОБА_4 (більш точну дату встановити не надалося можливим) знаходячись у невстановленому місці, отримала від невстановленої особи довідку за №312 від 05.08.2019 року засвідчену підписами керівника та бухгалтера житлово-експлуатаційної організації, штампом дільниці №4 КП ЖКС «Хмельницький» виконавчого комітету Одеської міської ради на квартиру АДРЕСА_2 , із зазначенням її власних даних для подальшого надання приватному нотаріусу, тобто використання, з можливістю укладання договору купівлі-продажу зазначеної квартири.

Крім того, у серпні 2019 року, ОСОБА_4 звернулась до агентств нерухомості у м. Одесі, з приводу продажу квартири АДРЕСА_2 . Через деякий час остання отримала від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пропозицію щодо придбання останніми зазначеної квартири та надала свою згоду.

Надалі, ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 звернулись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу з метою укладення договору дарування щодо квартири, де ОСОБА_4 було роз`яснено про необхідність надання довідки про відсутність реєстрації у квартирі осіб на час продажу на підставі ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 27 Закону України «Про нотаріат».

Так, 06.08.2019 року, ОСОБА_4 для укладання договору дарування, усвідомлюючи протиправність своїх дій, завідомо знаючи що довідка - виписка з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію за №312 від 05.08.2019 року є підробленою, надала приватному нотаріусу необхідні документи щодо права власності на нерухоме майно та інші документи, серед яких підроблену довідку на її прізвище, ім?я, по-батькові, з зазначенням адреси квартири, а саме - виписку з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію за №312 від 05.08.2019 року, засвідчену підписами керівника та бухгалтера житлово-експлуатаційної організації, штампом дільниці № 4 КП ЖКС «Хмельницький» виконавчого комітету Одеської міської ради, чим здійснила використання підробленого документа у власних цілях.

06.08.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області було посвідчено договір дарування квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , зареєстровано у нотаріальному реєстрі за №248.

У вересні 2019 року (більш точну дату встановити не надалося можливим), ОСОБА_4 , з метою підготовки необхідних документів для продажу квартири АДРЕСА_2 , власником якої вона є, підшукала невстановлену особу (матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження), з якою зустрілась у невстановленому місті та замовила виготовлення завідомо підробленого офіційного документа, а саме: довідки - виписка з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію, яка видається установою, яка має право видавати такі документи, надавши невстановленій особі власні анкетні дані, зокрема - прізвище, ім`я, по-батькові, адресу квартири.

Надалі, у вересні 2019 року, ОСОБА_4 (більш точну дату встановити не надалося можливим) знаходячись у невстановленому місці, отримала від невстановленої особи довідку за №215 від 23.09.2019 року засвідчену підписами керівника та бухгалтера житлово-експлуатаційної організації, штампом дільниці №4 КП ЖКС «Хмельницький» виконавчого комітету Одеської міської ради на квартиру АДРЕСА_2 , із зазначенням її власних даних для подальшого надання приватному нотаріусу, тобто використання, з можливістю укладання договору купівлі-продажу зазначеної квартири.

Крім того, у вересні 2019 року, ОСОБА_4 звернулась до агентств нерухомості у м. Одесі, з приводу продажу квартири АДРЕСА_2 . Через деякий час остання отримала від ОСОБА_13 пропозицію щодо придбання останньою зазначеної квартири та надала свою згоду.

Надалі, ОСОБА_4 та ОСОБА_13 звернулись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу з метою укладення договору купівлі продажу, де ОСОБА_4 було роз`яснено про необхідність надання довідки про відсутність реєстрації у квартирі осіб на час продажу на підставі ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 27 Закону України «Про нотаріат».

24.09.2019 року, ОСОБА_4 для укладання договору купівлі-продажу, усвідомлюючи протиправність своїх дій, завідомо знаючи що довідка - виписка з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію за №215 від 23.09.2019 року є підробленою, надала приватному нотаріусу необхідні документи щодо права власності на нерухоме майно та інші документи, серед яких підроблену довідку на її прізвище, ім`я, по-батькові, з зазначенням адреси квартири, а саме - виписку з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію за №215 від 23.09.2019 року, засвідчену підписами керівника та бухгалтера житлово-експлуатаційної організації, штампом дільниці № 4 КП ЖКС «Хмельницький» виконавчого комітету Одеської міської ради, чим здійснила використання підробленого документа у власних цілях.

24.09.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області було посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , зареєстровано у нотаріальному реєстрі за №1816.

У вересні 2019 року (більш точну дату встановити не надалося можливим), ОСОБА_4 з метою підготовки необхідних документів для продажу квартири АДРЕСА_3 , власником якої вона с, підшукала невстановлену особу (матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження), з якою зустрілась у невстановленому місті та замовила виготовлення завідомо підробленого офіційного документа, а саме: довідки - виписка з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію, яка видається установою, яка має право видавати такі документи, надавши невстановленій особі власні анкетні дані, зокрема - прізвище, ім`я, по-батькові, адресу квартири.

Надалі, у вересні 2019 року, ОСОБА_6 (більш точну дату встановити не надалося можливим) знаходячись у невстановленому місці, отримала від невстановленої особи довідку за №1012 від 30.09.2019 року засвідчену підписами керівника та бухгалтера житлово-експлуатаційної організації, штампом дільниці №4 КП ЖКС «Хмельницький виконавчого комітету Одеської міської ради на квартиру АДРЕСА_2 , із зазначенням її власних даних для подальшого надання приватному нотаріусу, тобто використання, з можливістю укладання договору купівлі-продажу зазначеної квартири.

Крім того, у вересні 2019 року, ОСОБА_4 звернулась до агентств нерухомості у м. Одесі, з приводу продажу квартири АДРЕСА_2 . Через деякий час остання отримала від ОСОБА_14 пропозицію щодо придбання останньою зазначеної квартири та надала свою згоду.

Надалі, ОСОБА_4 та ОСОБА_14 звернулись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу з метою укладення договору дарування щодо квартири, де ОСОБА_4 було роз`яснено про необхідність надання довідки про відсутність реєстрації у квартирі осіб на час продажу на підставі ч.4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 27 Закону України «Про нотаріат».

Так, 30.09.2019 року, ОСОБА_4 для укладання договору дарування, усвідомлюючи протиправність своїх дій, завідомо знаючи що довідка - виписка з домової книги про склад сім?ї та реєстрацію за № 1012 від 30.09.2019 року є підробленою, надала приватному нотаріусу необхідні документи щодо права власності на нерухоме майно та інші документи, серед яких підроблену довідку на її прізвище, ім`я, по-батькові, з зазначенням адреси квартири, а саме - виписку з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію за №1012 від 30.09.2019 року, засвідчену підписами керівника та бухгалтера житлово-експлуатаційної організації, штампом дільниці № 4 КП ЖКС «Хмельницький» виконавчого комітету Одеської міської ради, чим здійснила використання підробленого документа у власних цілях.

01.10.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області було посвідчено договір дарування квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_4 та ОСОБА_14 , зареєстровано у нотаріальному реєстрі за №325.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , провину у скоєнні вказаних кримінальних проступків та злочину визнала повністю за всіма епізодами, щиро розкаялася у скоєному, та підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачена в судовому засіданні не оспорювала факту вчинення інкримінованих її кримінальних правопорушень, при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, суд вважає їх доведеними та визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, вивчивши обвинувальний акт, документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченої ОСОБА_4 своєї винуватості за епізодом у пособництві у підроблені офіційного документу, який видається, посвідчується підприємством і надає права, з метою використання його іншою особою, за епізодом пособництва у підробленні офіційного документу, який видається, посвідчується підприємством і надає права, з метою використання його іншою особою, вчинене повторно, за епізодом використання завідомо підробленого документа доведена повністю, а його дії кваліфіковані правильно.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 , за епізодом пособництва у підроблені офіційного документу, суд кваліфікує за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками пособництво у підроблені офіційного документу, який видається, посвідчується підприємством і надає права, з метою використання його іншою особою.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 , за епізодом пособництва у підроблені офіційного документу, суд кваліфікує за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками пособництва у підробленні офіційного документу, який видається, посвідчується підприємством і надає права, з метою використання його іншою особою, вчинене повторно.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 , за епізодом використання підробленого документа, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками використання завідомо підробленого документа.

При обранні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступень тяжкості вчиненого, особистість обвинуваченої.

Як пом`якшувальними покарання обвинуваченої ОСОБА_4 обставинами суд враховує, те що вона провину визнала в повному обсязі, щиро розкаялася у скоєному. Крім того суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 знаходиться у досить похилому віці (77) років, пенсіонерка, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності раніш не притягався.

Обтяжуючих покарання обвинуваченої ОСОБА_4 обставин суд не вбачає.

З урахуванням зібраних у провадженні доказів, які є належними і допустимими, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, оскільки ОСОБА_4 вчинила пособництво у підроблені офіційного документу, який видається, посвідчується підприємством і надає права, з метою використання його іншою особою, та за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 4, ст. 358 КК України, оскільки ОСОБА_4 використала завідомо підроблений документ.

Таким чином, суд призначає обвинуваченій покарання за епізодом пособництва та використання завідомо підробленого документу яке вважає необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень у виді штрафу за правилами, передбаченими ст. 70 КК України.

В ст. 49 КК України встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду в разі настання обставин, передбачених ст. 49 КК України, за наявності згоди такої особи на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з правовим висновком у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 521/8873/18, за змістом п.1 ч.2 ст. 284, ч.3 ст. 285, ч.ч.1,4 ст. 286, ч.3 ст.288 КПК України суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок відповідно роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності, те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчились строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і наступного закриття кримінального провадження за п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення. Рішення про звільнення обвинуваченого від покарання, є менш сприятливим порівняно зі звільненням від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні встановлені саме такі обставини та судом роз`яснено обвинуваченій, що на момент судового розгляду закінчились строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та за ч.4 ст.358 КК України що вказане є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК, і наступного закриття кримінального провадження за п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення. На що обвинувачена зазначила, що не заперечує проти звільнення її від кримінальної відповідальності за вказаними епізода та закриття провадження, позиція є добровільною.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене за епізодами ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, у січні 2019 року (точна дата не встановлена), тобто на момент судового розгляду минув передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України 3-річний строк давності. Перебіг такого строку не зупинявся та не переривався.

За таких обставин, кримінальне провадження за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у відношенні обвинуваченої підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України зі звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення даного кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене за епізодами ч. 4 ст. 358 КК України, у січні, серпні, вересні 2019 року (точна дата не встановлена), тобто на момент судового розгляду минув передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України 3-річний строк давності. Перебіг такого строку не зупинявся та не переривався.

При призначенні покарання обвинуваченій за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України, суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення особу винного, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

При викладених обставинах суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 , та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства і вважає можливим призначити їй мінімальне покарання у вигляді позбавлення волі відповідно до санкції ч.5 ст.27, ч.3 ст.358 КК України зі звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.

Процесуальні витрати в розмірі 9061,44 грн, пов`язані із залученням експертів підлягають стягненню з обвинуваченої, але враховуючи її скрутний матеріальний стан, те що вона знаходить у віці 77 років, пенсіонерка, суд вважає за можливе задовольнити клопотання сторони захисту та застосувати положення ст.119 КПК України та розстрочити сплату витрат за експертизу на 10 місяців зі сплатою щомісячного платежу в розмірі 906,14 грн.

На підставі ст. 100 КПК України суд вважає необхідним речові докази по справі:

- виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію, а саме: №102 від 18.01.2019 року по квартирі АДРЕСА_2 ; N6215 від 23.09.2019 року по квартирі АДРЕСА_2 ; №312 від 05.08.2019 року по квартирі АДРЕСА_2 ; №1012 від 30.09.2019 року по квартирі АДРЕСА_2 - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 94, 370-371, 373-374, 376-377 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити їй покарання за цими статтями:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 /п`ять тисяч сто/ гривень у дохід держави Україна;

- за ч. 4 ст. 358 КК України вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень у дохід держави Україна.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, по сукупності проступків остаточно призначити покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 /п`ять тисяч сто/ гривень у дохід держави Україна.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від призначеного покарання за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.3 ст.358 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбуття покарання, призначеного цим вироком, з випробувальним терміном на 1 /один/ рік, якщо вона на протязі цього часу не скоїть нового кримінального правопорушення.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи або навчання;

Строк випробування ОСОБА_4 , а саме випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 20 липня 2023 року.

Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його мешкання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати, пов`язані із проведенням експертизи в розмірі 9061,44 грн із розстрочкою сплати такої суми на 10 місяців зі сплатою щомісячного платежу в розмірі 906,14 грн.

Речові докази по справі:

- виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію, а саме: №102 від 18.01.2019 року по квартирі АДРЕСА_2 ; N6215 від 23.09.2019 року по квартирі АДРЕСА_2 ; №312 від 05.08.2019 року по квартирі АДРЕСА_2 ; №1012 від 30.09.2019 року по квартирі АДРЕСА_2 - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 діб з моменту проголошення вироку, через Малиновський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1