В И Р О К

Іменем України

19 вересня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження кримінальне провадження № 0000574 від 01.03.2023 року за обвинуваченням :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Куликівка Куликівського району Чернігівської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.402 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, та проходячи її на посаді стрільця-снайпера 2 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 1 аеромобільної роти 1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 01 березня 2023 року приблизно о 11 год. 40 хв. в ході шикування особового складу 1 аеромобільного батальйону в/ч НОМЕР_2 на території запасного командного пункту бригади у АДРЕСА_2 , отримавши усний наказ майора ОСОБА_6 про виконання бойового розпорядження командира 1 аеромобільного батальйону в/ч НОМЕР_1 щодо необхідності висунутися за маршрутом Краматорськ, Дружківка, Костянтинівка, Часів Яр, Хромове, Бахмут та до 19.00 год 01.03.2023 року зосередитися в районі зосередження в районі ксп 1 аемб та бути в готовності виконувати завдання у складі штатного підрозділу та діяти за вказівками командира, утримуючи опорні пункти з завданням недопущення прориву противника. Дане бойове розпорядження, в тому числі, було доведено й до ОСОБА_4 , який знаходився в строю під час шикування. Видане бойове розпорядження було чітким і зрозумілим, не суперечило

чинному законодавству, доведено до ОСОБА_4 прямим начальником за своїм службовим становищем та начальником за військом званням, не було пов`язано з порушенням його конституційних прав і свобод, не був явно злочинного змісту, а тому підлягало неухильному та беззастережному виконанню ОСОБА_4 , який відкрито заявив про відмову від виконання бойового розпорядження (наказу) командира № 168/29/ДСК від 28.02.20123 року, що певною мірою підірвало бойову готовність та боєздатність підрозділу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може

ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

14 вересня 2023 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 468, 469, 472 КПК України.

Сторони дійшли згоди щодо покарання, яке повинен понести обвинувачений ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три ) роки.

Прокурор ОСОБА_3 та захисник обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні просили затвердити дану угоду про визнання винуватості. Вказали, що вказана угода, на їх переконання, відповідає вимогам кримінального і кримінально-процесуального законодавства.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.402 КК України, щиро розкаявся, пояснив, що він розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, визнає себе винуватим, вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд, заслухавши думку захисника та прокурора щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, встановив наступне.

Кримінальне правопорушення за ч.4ст.402 КК України, у вчиненні якого обвинувачений визнає себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Обвинуваченому роз`яснено норми ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину у вчиненні якого її обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь,

Також обвинуваченим усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений підтвердив думку щодо затвердження угоди про визнання винуватості, якої він досяг з прокурором.

Суд встановив, що ОСОБА_4 раніше не судимий, свою провину у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав, щиро розкаявся у вчиненому,

сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а визначене покарання - нормам кримінального закону. Підстав для відмови в її затвердженні судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно з ст. 66 КК України є повне визнання своєї провини та щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст.67 КК України, не встановлено.

Обвинувачений не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога.

Суд переконався у добровільності укладання угоди про визнання винуватості і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Сторони угоди вважали за можливе при призначенні покарання ОСОБА_4 за вчинений злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, застосувати норми ст. 69 КК України, та погодилися на призначення останньому покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.4 ст. 402 КК України.

Узгоджені вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого 4 ст. 402 КК України.

01 березня 2023 року ОСОБА_4 затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

03 березня 2023 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався судом.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 468-469, 472-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000574 від 01.03.2023 року , яка була укладена 14 вересня 2023 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 01 березня 2023 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 1 дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно п.1 ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з

підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4,6,7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1