Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/1573/23
номер провадження 1-кс/695/484/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2023 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого Золотоніського районного відділу поліції ГУНП у Черкаській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноша Черкаської обл., громадянина України, неодруженого, непрацюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.06.2003 за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік;

-вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.03.2006 за ч. 1 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;

-вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.03.2007 за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі за вироком Золотоніського міськрайонного суду від 21.03.2006 та остаточно призначено до відбуття покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі із конфіскацією майна. 20.07.2010 умовно-достроково звільнений від відбуття покарання на підставі постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.07.2010, невідбута частина покарання 1 рік 7 місяців 7 днів;

-вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.03.2014 за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік;

-вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.05.2015 за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі із конфіскацією майна. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання у вигляді 2 місяців позбавлення волі за вироком Золотоніського міськрайонного суду від 06.03.2014 та остаточно призначено до відбуття покарання 6 років 2 місяці позбавлення волі із конфіскацією майна. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07.02.2018 на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 26.05.2017 по 20.06.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. 18.06.2018 умовно-достроково звільнений від відбуття покарання на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 08.06.2018, невідбута частина покарання 1 рік 9 місяців 19 днів;

-вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.10.2022 за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробуваням з іспитовим строком на 2 роки;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в :

слідчий СВ Золотоніського РВП ГУНП ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням погодженим прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 . Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_6 , будучи засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. ОСОБА_6 у невстановлений слідством час, місці та у невстановленої особи, всупереч встановленому порядку обігу психотропних речовин Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, умисно, з метою збуту, незаконно придбав наркотичний засіб обіг якого обмежено, який в подальшому зберігав з метою збуту. Він же, 01.05.2023 близько 15.05 год., перебуваючи по вул. Шевченка поряд з будинком № 62 в м. Золотоноша Черкаської області, збув наркотичну речовину ОСОБА_9 , який дав згоду на залучення його до проведення оперативної закупки, за грошові кошти в сумі 400 грн. По даному факту 14.04.2023 розпочато досудове розслідування, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000510 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

01.05.2023 о 15.36 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.02.05.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_6 обґрунтовується та підтверджується наступними матеріалами досудового розслідування (доказами): протоколом затримання особи ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення від 01.05.2023; показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; протоколом видачі предметів від 01.05.2023; висновком експерта №СЕ-19/124-23/5017-НЗПРАП від 02.05.2023 та іншими матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик можливого переховування від органу досудового розслідування обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 офіційно не працює, не одружений, не має сталих зв`язків, вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12.10.2022 за ч. 3 ст. 185 КК України засуджений до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з випробуваням з іспитовим строком на 2 роки, в разі необрання йому запобіжного заходу, останній, усвідомлюючи те, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочин, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування, суду та/або змінити місце проживання. Невідворотність покарання за скоєний злочин вже саме по собі є підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Ризик незаконного впливу на свідків в даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 проживає в м. Золотоноша Черкаської області, де проживають свідки, безпосередньо знайомий із свідком ОСОБА_14 , який залучений у даному кримінальному провадженні до проведення негласних слідчих дій, тому він матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на свідків шляхом вмовлять, погроз чи шантажу з метою зміни останніми раніше наданих показань на його користь чи відмови від надання показань з метою уникнення ним кримінальної відповідальності.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше судимий за злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що свідчить про його схильність до вчинення нових злочинів у вказаній сфері, а тому не виключено, що підозрюваний, перебуваючи на волі продовжить вчиняти нові злочини. Ризик запобігання спробам перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 усвідомлюючи, що відносно нього здійснюється досудове розслідування за вчинення тяжкого злочину, перебуваючи на волі може знищити речові докази, які слідством не виявлені, а також встановлення всіх можливих свідків даного злочину, тому підозрюваний ОСОБА_6 може впливати тим чи іншим способом на них. Слідчий вважає, що обставини щодо забезпечення його належної процесуальної і правової поведінки можуть бути лише забезпечені при дії саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 визначається необхідність запобігти спробам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; запобігати спробам вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказане свідчить про неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, які б забезпечили запобіганню зазначених в клопотанні ризиків та належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості та особистої ситуації підозрюваного, слідчий вважає, що для досягнення цілей, визначених статтею 177 КПК України, відносно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання з підстав, викладених у клопотанні, просили його задовольнити, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник просили обрати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки ризики зазначені слідчим не обґрунтовані. Підозрюваний потребує лікування у зв`язку з наркотичною залежністю. Має зареєстроване місце проживання, проживає разом з матір`ю. Просили застосувати цілодобовий домашній арешт за місцем реєстрації.

Слідчий суддя, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

14.04.2023 розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000510.

01.05.2023 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

02.05.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Статтею 132 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Частиною 3 статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Надаючи оцінку щодо доведеності стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України слід зазначити про наступне.

Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позицій Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладених у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» від 29.11.1988, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

З огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, слідчий суддя вважає, що наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Обґрунтованими є доводи слідчого щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, що враховуючи особливості вчиненого злочину та значення показань таких осіб для повноти та об`єктивності досудового розслідування, має вкрай важливе значення.

До того ж, на теперішній час обставини кримінального провадження повністю не з`ясовані, не встановлено повного кола свідків, внаслідок чого існує висока вірогідність спілкування підозрюваного з такими особами, задля перешкоджання встановленню істини під час досудового розслідування.

У судовому засіданні встановлено, що підозрюваний раніше судимий, офіційно непрацевлаштований, на теперішній час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. До того ж, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про відсутність гарантій належної правомірної поведінки підозрюваного та необхідність застосування до нього суттєвих заходів процесуального примусу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає встановленими існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, зокрема підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що заявлений слідчим вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваному.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи реальне існування встановлених ризиків, а також оцінюючи сукупність обставин, особу підозрюваного, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, а тому доходить висновку, що до останнього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, тяжкості покарання, враховуючи наявні ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України, а також беручи до уваги, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, слідчий суддя вважає за можливе визначити заставу в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме: двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53680 грн., розмір якої є достатньою мірою для того, щоб гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 29.06.2023.

Визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн..

У разі внесення підозрюваним ОСОБА_6 застави, покласти на нього наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Золотоноша, Черкаської області, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні.

Визначити термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави - два місяці.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Повний текст ухвали буде оголошено 08.05.2023 о 08.00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1