ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/888/23 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 642/2894/23 Слідчий суддя ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 02.06.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000579 від 29.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 02.06.2023 задоволено частково клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківського слідчого ізолятору» (№ 27), строком на 60 днів в межах строків досудового розслідування, тобто до 31.07.2023, включно.

Визначено суму застави в розмірі 107 360 грн, при внесенні якої підозрюваний ОСОБА_8 підлягає звільненню з-під варти з покладенням на нього наступних обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;

- не відлучатись з місця несення військової служби без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись від спілкування зі свідками, понятими, експертами.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала слідчого судді необґрунтована, слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі невірно вказано кваліфікацію кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 .

Захисник вважає, що повідомлення про підозру є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_6 не був призваний до лав ЗСУ за мобілізацією, а являється добровольцем за контрактом, термін дії якого закінчився. Новий контракт з ОСОБА_6 не укладався, будь-які накази щодо військової служби він не підписував. Простить врахувати, що причина відсутності ОСОБА_6 у військовій частині, є погіршення стану здоров`я та необхідність у лікуванні.

Звертає увагу на ті обставини, що органом досудового розслідування не підтверджено належними та допустимими доказами наявність ризиків, якими обґрунтовується клопотання слідчого та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання заявленим слідчим ризикам.

ОСОБА_6 не переховувався від органів слідства та суду, не перешкоджає будь-яким чином кримінальному провадженню та виконує покладені на нього процесуальні обов`язки.

Просить врахувати, що ОСОБА_6 перебуває в статусі батька-одинака, так як має на утриманні двох неповнолітніх дочок.

Одночасно з апеляційною скаргою, адвокатом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді. Поважність пропуску строку адвокат ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що повний текст оскаржуваної ухвали слідчого судді отримано 21.06.2023.

Суд апеляційної інстанції доводи захисника щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 02.06.2023 вважає поважними, та вважає за необхідне поновити пропущений строк.

Повідомлений належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги, прокурор до суду апеляційної інстанції не прибув, про причини свого неприбуття не повідомив.

Відповідно до вимог частини 4 статті 405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підозрюваного, його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000579 від 29.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України.

01.06.2023 о 14:53 год. ОСОБА_6 затримано в порядку статті 208 КПК України.

Постановою старшого слідчого другого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава від 02.06.2023 змінено кваліфікацію кримінального правопорушення внесеного до ЄРДР за № 0000579 від 29.03.2023 за частиною 4 статті 408 КК України на частину 5 статті 407 КК України.

02.06.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби, вчиненого в умовах воєнного стану.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, слідчий суддя, оцінюючи сукупність обставин, а саме: наданих органом досудового розслідування доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_6 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення інкримінованого йому злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України та дані, що характеризують особу підозрюваного, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Визначаючи підозрюваному альтернативний вид запобіжного заходу -заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 107 360 грн, слідчий суддя вважав, що вона у достатній мірі буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

З такими висновками слідчого судді погоджується суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Частиною 8 статті 176 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 176 КПК України таким запобіжним заходом, є тримання під вартою.

Згідно абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання суду апеляційної інстанції, слідчий суддя при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави стосовно ОСОБА_6 зазначених вимог закону дотримався в повному обсязі.

З урахуванням фактичних обставин судового провадження та того, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину в умовах воєнного стану, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, який відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, на думку суду апеляційної інстанції у цьому кримінальному провадженні беззаперечно наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що при розгляді поданого клопотання, слідчий суддя оцінивши надані органом досудового розслідування докази в їх сукупності з доводами клопотання про застосування запобіжного заходу, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наданих матеріалів клопотання, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого та застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

На переконання суду апеляційної інстанції, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо невірно вказаної в ухвалі слідчого судді кваліфікації кримінального правопорушення за частиною 5 статті 407 КК України є безпідставними, оскільки постановою старшого слідчого другого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава від 02.06.2023 змінено кваліфікацію кримінального правопорушення, внесеного до ЄРДР за № 0000579 від 29.03.2023 за частиною 4 статті 408 КК України на частину 5 статті 407 КК України.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про необґрунтованість підозри, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою та існує обґрунтована необхідність для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

На даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Крім того, при вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, суд апеляційної інстанції виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_6 являється добровольцем за контрактом, термін дії якого закінчився, а новий контракт з ОСОБА_6 не укладався, будь-які накази щодо військової служби він не підписував, є безпідставними, оскільки військовослужбовець, який у встановленому законом порядку не був звільнений з військової служби у зв`язку з завершенням строку дії контракту, не позбавляє особу статусу військовослужбовця та не звільняє його від виконання обов`язків військової служби.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що причиною відсутності ОСОБА_6 у військовій частині є погіршення стану здоров`я та необхідність у лікуванні, судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які докази на підтвердження вказаних посилань.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності ризиків, заявлених у клопотанні слідчого, спростовуються матеріалами провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення, та з цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Вимога апеляційної скарги щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства, оскільки відповідно до частини 8 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Таким запобіжним заходом, є тримання під вартою.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для скасування ухвали слідчого судді, оскільки порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не встановлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи захисника не є достатніми для її скасування.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, -

постановив:

Задовольнити клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 02.06.2023, та поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 02.06.2023 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий :

Судді: