Провадження № 1-кп/554/25/2023
ВИРОК

Іменем України

06 вересня 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження № 0002062 по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, освіта середня, розлученого, судимого

20 листопада 2003 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 317, ст. ст. 70, 103, 71, 103 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 14 серпня 2006 року умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 12 днів;

19 липня 2007 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

09 червня 2011 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років і 6 місяців позбавлення волі, звільнений 05 березня 2013 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 4 місяці і 14 днів;

05 лютого 2021 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до 11 років і 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 10 березня 2021 року по відбуттю покарання

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

02 вересня 2021 року, приблизно о 14 годині, обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи біля буд. № 44-Г по вул. Бучми в м. Харкові, діючи умисно, повторно, шляхом ривку з рук малолітньої потерпілої ОСОБА_5 , викрав належний їй мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 8 Pro в корпусі рожево-синього кольору IMEI 1: НОМЕР_1 , вартістю 4620 грн, чим спричинив останній матеріального збитку на вказану суму.

Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_9 вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав та показав, що 02 вересня 2021 року, близько 12 - 13 години, він прямував з роботи додому через поле, що знаходилось біля школи. Раптово почув крик та побачив чоловіка, який пробігав повз нього і хлопця, який гнався за останнім. Цей чоловік на шляху викинув якийсь предмет в кущі, і коли він підійшов до них, побачив, що там лежав мобільний телефон. Зважаючи на те, що на той час йому вкрай необхідними були грошові кошти, він його підібрав, маючи намір закласти в подальшому в ломбард. Однак, так як він не мав при собі документів, які посвідчуються особу, коли прийшов додому, звернувся за допомогою до ОСОБА_10 і попросив, щоб вона заклала цей телефон, пояснивши, що він його знайшов. Остання погодилася допомогти і вони разом прослідували до відділення ПТ «Найкращий ломбард» Богдан Ю. М. і компанія», де він забрав грошові кошти. Коли вони перебували біля будинку за місцем мешкання ОСОБА_10 , до нього підійшли працівники поліції та відвезли його до райвідділу. Вказав, що в ході судового розгляду справи мав намір відшкодувати завданий потерпілій матеріальний збиток, однак відшукати контакти останньої йому не вдалося.

Аналізуючи показання обвинуваченого в сукупності з іншими доказами по матеріалах кримінального провадження, суд констатує, що вони є суперечливими, непослідовними та алогічними, що дає підстави суду розцінювати їх як такі, що не відповідають дійсності та заявлені ним з метою захисту від пред`явленого обвинувачення та уникнення покарання за вчинене, шляхом формування власної штучної версії подій, яка не ґрунтується на будь-яких об`єктивних доказах у цій справі, а тому до уваги не приймає.

Дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх відповідно до вимог закону, суд вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння. При цьому суд виходить з такого.

Потерпіла ОСОБА_5 , під час допиту в суді, показала, що 02 вересня 2021 року, коли вона йшла зі школи, повз неї проходив чоловік, який почав вимагати, щоб вона віддала йому свій мобільний телефон. Вона почала кричати та кликати на допомогу, у відповідь на що він вирвав з її рук телефон та побіг. Спочатку вона намагалася наздогнати грабіжника, а потім попросила про допомогу хлопців, які йшли їй назустріч. Один з них побіг слідом за грабіжником, однак наздогнати його не вдалося. Вказала, що наразі у зв`язку з плином часу не може пригадати точну зовнішність грабіжниа, але ствердила, що одразу після вчинення стосовно неї злочину вона пам`ятала його, а тому під час пред`явлення їй для впізнання за фотознімками, уважно оглянувши усіх осіб, фотокартки яких були наявні при проведенні цієї слідчої дії, впевнено впізнала обвинуваченого ОСОБА_9 , як особу, яка відкритим шляхом заволоділа належним їй мобільним телефоном. Наголосила, що цілком впевнена в тому, що обвинувачений це саме та особа, яка заволоділа її телефоном та категорично ствердила, що голос ОСОБА_9 схожий на голос особи, яка її пограбувала.

При пред`явленні для впізнання за фотознімками 19 вересня 2021 року потерпіла ОСОБА_5 за загальними ознаками обличчя, волосся та формою очей впізнала ОСОБА_9 як особу, яка 02 вересня 2021 року в м. Харкові по вул. Бучми, 44-Г шляхом ривку заволоділа її мобільним телефоном та побігла в невідомому напрямку (том 1 а. к. п. 158 - 161).

Аналізуючи показання потерпілої, суд враховує, що вони є логічними, послідовними, чіткими, узгоджуються між собою та з іншими дослідженими по матеріалах кримінального провадження доказами, в зв`язку з чим приймає їх до уваги як правдиві, а отже належні та допустимі.

Суд не приймає до уваги твердження сторони захисту про недопустимість як доказу протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19 вересня 2021 року, мотивовані тим, що цю слідчу дію було проведено з порушеннями норм кримінального процесуального законодавства, так як пред`явлення особи для впізнання проводилося саме за фотознімками, а не шляхом безпосередньої присутності всіх осіб, що може мати місце виключно у випадку наявної необхідності в цьому, якої стороною обвинувачення належним чином аргументовано не було, а також з підстав того, що малолітня потерпіла, яка не володіє юридичною термінологією, не могла вказати визначені в ньому характерні ознаки, за якими впізнала обвинуваченого, за їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Так, порядок пред`явлення особи для впізнання визначено положеннями ст. 228 КПК України. Згідно ч. 6 ст. 228 КПК за необхідності впізнання може проводитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

Тобто, зі змісту наведеної норми КПК України не вбачається будь-яких імперативних вимог стосовно пред`явлення для впізнання виключно безпосередньо самої особи, а не її фотознімків, так само як і обов`язковості обґрунтування слідчим необхідності проведення впізнання саме за фотознімками.

Така позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 26 листопада 2020 року у справі № 742/2200/19 (провадження № 51-2565км20).

Будучи безпосередньо допитаною в ході судового розгляду справи потерпіла вказала, що на той час, будучи малолітньою, із-за страху вона не мала бажання бачити особу, яка її пограбувала особисто, в зв`язку з чим впізнання проводилось саме за фотознімками.

Судом встановлено, що при проведенні впізнання по фотознімках потерпілій ОСОБА_5 було пред`явлено для впізнання разом з фотознімком, на якому був зображений ОСОБА_9 , ще по три фотознімки. При цьому всі особи, зображені на них не мали різких відмінностей в їх зовнішності та будь-яких інших особливостей, що могли б суттєво вплинути на сприйняття зображення особою, яка впізнає. Відмінність в кольорах захисних масок для обличчя, на переконання суду, не є такою, що могла б значно вплинути на сприйняття потерпілою, з огляду на те, що остання впізнала обвинуваченого саме за рисами обличчя і, як потерпіла сама про це повідомила в судовому засіданні, вона навіть не звернула уваги на колір захисних масок на особах, пред`явлених їй для впізнання. Разом із тим, як встановлено судом, грабіжник мав на обличчі маску чорного кольору, а не блакитну та червону, які були на особах, які пред`являлися до впізнання з обвинуваченим. Таким чином, позицію сторони захисту про наявність суттєвих відмінностей між вказаними особами, суд розцінює як суб`єктивну. В ході проведення пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпіла впізнала особу, яка її пограбувала, назвавши сукупність ознак, за якими вона його впізнала. І цією особою, згідно з довідкою, доданою до протоколу, виявився обвинувачений ОСОБА_9 .

В судовому засіданні потерпіла підтвердила, що фотокартку саме із зображенням ОСОБА_9 вона обрала вільно, обґрунтувала мотиви свого вибору та вказала, що саме ця особа має достатньо схожих зовнішніх рис з невідомим їм чоловіком, який відкрито заволодів її майном.

За таких обставин суд вважає, що доводи захисника в частині порушення процедури пред`явлення для впізнання є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються матеріалами провадження.

Крім того, в судовому засіданні потерпіла впізнала в особі обвинуваченого особу, яка її пограбувала й за голосом, ствердивши, що голос ОСОБА_9 схожий на той, яким говорив до неї грабіжник.

Допитана під час судового розгляду справи законний представник малолітньої потерпілої свідок ОСОБА_6 , яка являється її матір`ю, показала, що 02 вересня 2021 року, коли вона перебувала на роботі, їй зателефонувала донька та повідомила, що в неї викрали мобільний телефон. Вони з чоловіком одразу ж приїхали додому і донька розповіла про обставини цієї події, сказавши, що коли вона поверталася зі школи додому, її почав переслідувати невідомий чоловік, який потім обігнав її та висунув вимогу віддати телефон «по-хорошому». Вона цього робити не хотіла, через що він вихватив у неї з рук телефон і побіг. Вона намагалася наздогнати його, але не вдалося. Потім вона попросила про допомогу хлопців, які йшли їй назустріч, і один із них погнався за грабіжником. Однак, і йому наздогнати його не вдалося.

Свідок ОСОБА_11 , працівник ПТ «Найкращий ломбард» Богдан Ю. М. і компанія», під час допиту в суді, показав, що 02 вересня 2021 року, ввечері, коли він перебував на зміні, до нього прийшла ОСОБА_10 з метою застави мобільного телефону. Поруч з нею був чоловік. Остання надала йому цей мобільний телефон та свої документи, він звірив їх та здійснив заставу. Грошові кошти ОСОБА_10 віддала цьому чоловіку, у зв`язку з чим в нього склалося враження, що телефон був належний не їй, а саме цьому чоловіку, і що саме за його проханням вона заклала телефон під своїм ім`ям. Вказав, що в подальшому цей телефон був проданий.

Допитаний в ході судового розгляду справи свідок ОСОБА_12 показав, що в один із днів початку вересня 2021 року, точної дати він не пам`ятає, в другій половині дня, він йшов зі своїм однокласником додому зі школи та побачив, що назустріч біжить дівчинка, яка кличе на допомогу. Попереду біг чоловік, який тримав в руках телефон. Він запитав у потерпілої, що сталося і вона повідомила, що в неї викрали телефон. Він побіг за грабіжником та намагався його наздогнати, однак в ході цього останній в грубій формі та з погрозами сказав, щоб він за ним не біг і поклав телефон в кишеню. Надалі він перестав переслідувати цього чоловіка і він зник з поля його зору.

Відповідаючи на поставлені сторонами кримінального провадження питання, свідок ОСОБА_12 вказав, що впізнає обвинуваченого ОСОБА_9 , як особу, яку він намагався наздогнати і яка йому в подальшому погрожувала, як за зовнішніми ознаками, так і по голосу.

Оцінюючи показання названих свідків, суд враховує, що останні були допитані в ході судового розгляду кримінального провадження згідно вимог ст. 352 КПК України та будучи під присягою та попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та за дачу завідомо неправдивих показань, кожен окремо, підтвердили обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Показання вказаних свідків є логічними, послідовними, взаємодоповнюючими, узгоджуються між собою та не викликають будь-яких сумнівів в їх достовірності, а тому суд визнає їх належними та допустимими доказами вини обвинуваченого в пред`явленому обвинуваченні за наведених вище фактичних обставин, встановлених судом.

Свідок ОСОБА_13 , яка являється знайомою обвинуваченого, під час допиту в суді, показала, що в один із днів вересня 2021 року, точної дати пригадати не змогла, близько 13 години, вона була на прогулянці зі своєю малолітньою дитиною. На шляху до дитячого майданчика вона зустріла ОСОБА_9 та поки прямувала до нього бачила, що він щось підняв із землі. Коли підійшла ближче, побачила, що в нього в руках знаходився мобільний телефон. Вказала, що в той проміжок часу вона чула якісь дитячі крики та звуки, однак з огляду на те, що поруч знаходиться дитячий майданчик, не звернула на них уваги.

Допитана в ході судового розгляду справи свідок ОСОБА_14 , яка являється приятелькою обвинуваченого, показала, що 02 вересня 2021 року, приблизно о 13 годині, вона перебувала на полі зі своєю донькою, де зустріла ОСОБА_9 . Вони з ним якийсь час спілкувалися, а потім він попрямував у своєму напрямку. Ствердила, що після цього була свідком того, як останній нагнувся та щось підібрав із землі, однак, з огляду на значну відстань між ними, не змогла назвати що саме.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які являються знайомими товаришами обвинуваченого, під час допиту в суді, кожен окремо, показали, що в вересні 2021 року вони стали свідками подій, як якийсь чоловік вихватив щось із рук дівчинки. Остання закричала, і до неї підбігли два хлопчики, один з яких залишився біля неї, а інший побіг за грабіжником. Надалі вони пішли в своєму напрямку по полю і там на шляху зустріли ОСОБА_9 , який розмовляв з двома жінками.

В свою чергу, показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 щодо того, що ОСОБА_9 щось підібрав на землі, очевидцями чого нібито вони стали, суд оцінює критично, оскільки названі свідки є товаришами обвинуваченого, перебувають з ним в близьких дружніх стосунках, що викликає сумніви в їх достовірності. Крім того, їх показання не узгоджуються з іншими доказами по матеріалах кримінального провадження та їм не відповідають.

Оцінюючи показання названих свідків сторони захисту, суд вважає, що останні, надаючи аналогічні показання про те, що бачили факт підняття ОСОБА_9 якогось предмету із землі, намагаються виправдати його, створивши відповідне алібі обвинуваченому з метою уникнення ним відповідальності за вчинене.

Суд приймає до уваги, що потерпіла та свідок ОСОБА_12 , які були дійсними очевидцями події кримінального правопорушення, безпосередньо вказали на обвинуваченого як на особу, яка викрала у ОСОБА_5 мобільний телефон, при цьому жодних сумнівів з приводу впізнання обвинуваченого в них не виникало, і вони впевнено вказали саме на фотознімок ОСОБА_9 , як на грабіжника, що вони, кожен окремо, підтвердили в суді під час їх допиту.

При цьому судом встановлено, що до вчинення злочину потерпіла, свідок ОСОБА_12 з обвинуваченим ОСОБА_9 не були знайомі та жодних неприязних відносин між ними не було, в зв`язку з чим у них відсутні підстави для обмови останнього у вчиненні злочину.

За наведених обставин суд вважає неспроможною версію сторони захисту щодо того, що належний потерпілій мобільний телефон був знайдений обвинуваченим і що підняв він його з землі виключно після того, як інша, невідома особа, його викинула.

Згідно заяви ОСОБА_6 від 03 вересня 2021 року (том 1 а. к. п. 141) остання просила прийняти міри до невідомої особи, яка 02 вересня 2021 року, близько 14 год 30 хв, в м. Харкові по вул. Бучми, біля буд. № 44-Г, вирвала з рук її доньки ОСОБА_5 , коли вона поверталася зі школи додому, мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 8 Pro IMEI 1: НОМЕР_1 та побігла в невідомому напрямку.

Відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 132 від 29 вересня 2021 року (том 1 а. к. п. 151 - 152) вартість мобільного телефону Xiaomi Redmi Note 8 Pro 6/128 Гб з урахуванням зносу станом на 02 вересня 2021 року становить 4620 грн.

Згідно відповіді ПП «Найкращий ломбард» Богдан Ю. М. і компанія» (том 1 а. к. п. 154) ОСОБА_10 користувалася послугами ломбардних відділень ПТ «Найкращий ломбард» Богдан Ю. М. і компанія» в період часу з 01 вересня 2021 року по теперішній час та закладала смартфон Xiaomi Redmi Note 8 Pro 6/128.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 вересня 2021 року (том 1 а. к. п. 162 - 165) свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_9 як особу, яка викрала мобільний телефон та якого він намагався догнати.

Протоколом огляду речей від 11 жовтня 2021 року (том 1 а. к. п. 182 - 185), проведеного за участі ОСОБА_10 , зафіксовано факт огляду відеофайлу, який міститься на CD-R диску з написом «VIDEX Mamba CD-R», при перегляді якого встановлено, що 09 лютого 2021 року о 15 год 14 хв 27 с до віконця ломбарду ПТ «Найкращий ломбард» Богдан Ю. М. і компанія», що в м. Харкові по вул. Тракторобудівників, 108, підійшли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Обвинувачений дістав з рюкзаку мобільний телефон, а остання дістала з сумки паспорт, після чого передали їх у віконце касиру. В подальшому, жінка отримала від касира копію договору, яку одразу передала чоловіку. Після цього ОСОБА_10 отримала від касира грошові кошти та одразу після цього з ОСОБА_9 вийшла з приміщення ломбарду. Під час огляду цього відеозапису свідок ОСОБА_10 повідомила, що на ньому присутня вона із своїм знайомим ОСОБА_9 , який 02 вересня 2021 року зателефонував їй та попросив закласти його мобільний телефон, на що вона погодилась.

Аналіз наведеного, поза розумним сумнівом, дає підстави суду дійти до висновку, що саме обвинувачений ОСОБА_9 і за таких обставин відкрито викрав у потерпілої мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 8 Pro. Його ж твердження про те, що грабежу він не вчиняв спростовується сукупністю наведених вище доказів.

Щодо своєї фактичної присутності на місці вчинення злочину обвинувачений не заперечував. Його ж показання про те, що грабежу він не вчиняв спростовуються показаннями потерпілої, яка будучи очевидцем події, в своїх показаннях, як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду чітко та послідовно розповідала про обставини кримінального правопорушення та вказувала саме на ОСОБА_9 як на особу, яка відкрито заволоділа її мобільним телефоном. Свідок ОСОБА_12 підтвердив, що саме ОСОБА_9 є грабіжником, який заволодів мобільним телефоном ОСОБА_5 . Ці показання повністю узгоджуються між собою та водночас спростовують показання обвинуваченого. Підстав ставити під сумнів показання потерпілої та названого свідка у суду немає, так як під час судового розгляду будь-яких обставин для обмови обвинуваченого встановлено не було та ним самим суду не повідомлено.

Отже, суд, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, тобто грабежу, вчиненого повторно.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не знаходить.

Обставинами, які обтяжують його покарання є вчинення злочину щодо малолітньої дитини та рецидив злочинів.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд згідно з вимогами ст. ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше засуджувався за вчинення умисних, в тому числі аналогічних злочинів, покарання за які відбув, але має не погашену у визначеному законом порядку судимість за особливо тяжкий злочин проти особи, вчинив кримінальне правопорушення через незначний проміжок часу після його звільнення з установи відбування порання, характеристику його особи, його поведінку, як під час скоєння правопорушення, так і після цього, ставлення до скоєного, яке, на думку суду, не є проявом усвідомлення суспільної небезпечності наслідків своїх діянь та є намаганням применшити суспільну небезпечність своїх протиправних дій та себе як особи, що їх вчинила, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність тих, що його обтяжують, і приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, вважаючи, що це буде необхідним й достатнім для його виправлення, перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а також соціальної реабілітації.

При визначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений не перебуває на обліках у лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю та наркотиків.

Вирішення цивільного позову

Законним представником малолітньої потерпілої ОСОБА_6 по матеріалах кримінального провадження заявлений цивільний позов про відшкодування з обвинуваченого матеріальної шкоди на суму 4620 грн (том 1 а. к. п. 9 - 10).

Вирішуючи цивільний позов законного представника малолітньої потерпілої про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується ст. 128 КПК України, ст. 1166 ЦК України та постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна». При цьому, суд виходить з установленого законом правила про те, що майнова шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

У добровільному порядку збитки, завдані злочином в сумі 4620 грн відшкодовані не були.

Вирішуючи заявлений цивільний позов, суд виходить з того, що матеріалами кримінального провадження доведено вину обвинуваченого у заподіянні матеріальних збитків, у зв`язку з чим на підставі наданих суду доказів, вважає, що цивільний позов підлягає задоволенню.

Мотиви інших рішень

Оскільки обвинувачений засуджується до покарання, яке має відбувати реально, то суд з метою виконання вироку, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, вважає за необхідне обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_9 , щодо якого ОСОБА_7 було внесено заставу в сумі 49 620 грн, не порушив покладені на нього ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08 липня 2022 року процесуальні обов`язки, у зв`язку з обранням щодо нього запобіжного заходу у вигляді застави і вона не була зверненою в дохід держави, суд, на підставі ч. 11 ст. 182 КПК України, вважає за необхідне повернути заставодавцю ОСОБА_7 заставу, внесену за ОСОБА_9 в сумі 49 620 грн.

Процесуальних витрат по матеріалах кримінального провадження немає.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_9 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі на пятьроків.

Початок строку відбування покарання рахувати з 06 вересня 2023 року.

Речовий доказ, визнаний таким відповідно до постанови слідчого від 11 жовтня 2021 року, зокрема диск з відеозаписом - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Повернути заставодавцю ОСОБА_7 , внесену відносно ОСОБА_9 заставу в сумі 49 620 грн.

Заявлений по матеріалах кримінального провадження цивільний позов законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_6 4620 грнматеріальної шкоди.

Зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченого з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення, час його тримання під вартою в зв`язку з обранням щодо нього цього запобіжного заходу, з 01 жовтня 202 1 року по 02 серпня 2022 року.

До набрання вироком законної сили, обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_17