Справа № 696/861/20
Провадження № 1-кп/696/28/23
УХВАЛА

іменем України

20.09.2023 м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши під час відкритого підготовчого судового засідання у м. Кам`янка в залі суду клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 70000340 від 11.05.2017 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кам`янка, Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 , та його захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кам`янського районного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження № 70000340 від 11.05.2017 відносно ОСОБА_3 , на підставі пункту 3-1 частини 1 статті 284 КПК України. Вказує, що за змістом обвинувального акту, інкримінована подія відбулася 10 травня 2017 року, тобто строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності закінчилися.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 просили клопотання задовольнити з підстав вказаних у ньому.

Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 перебував у розшуку, ухилявся від досудового розслідування, таким чином строки давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності не закінчилися. Прокурором на підтвердження своєї позиції було надано ряд процесуальних документів, які підтверджують, що підозрюваний ухилявся від слідства.

Сторона захисту просила відмовити у приєднанні доказів, які прокурор просить долучити до матеріалів справи, зокрема що стосується письмових пояснень свідків, оскільки вважає, що вони не можуть бути враховані судом. Додатково зазначив, що матеріали НСРД не можуть бути дослідженні в судовому засіданні, так як не були розсекречені стороні захисту.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд, приходить до наступного.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК).

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до численної практики Верховного Суду, останній неодноразово роз`яснював у своїх рішеннях, що ст. 49 КК України визначає матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому застосування кримінально-правових норм здійснюється у межах кримінально-правових процедур. Тобто застосування норм матеріального кримінального права можливе із одночасним застосуванням норм кримінального процесуального закону (постанова від 09.02.2021 у справі №753/5553/18, постанова від 31.05.2018 у справі № 520/6591/15-к, постанова від 11.11.2020 у справі № 455/229/17, постанова від 13.11.2018 у справі № 219/11564/16-к, постанова від 20.03.2018 № 463/5277/16-к).

Згідно клопотання захисника, обвинувального акту, ОСОБА_3 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 України, подія вчинення якого мала місце 10 травня 2017 року.

Відповідно до положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 119 КК України, яке інкриміновано ОСОБА_3 є нетяжким злочином.

Згідно п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, а саме, п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2021 року (справа № 328/1109/19) зробила висновок про те, що перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затриманням. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК. В цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду, зокрема, п`ятнадцять років з часу вчинення злочину. Під ухиленням від слідства або суду як обставиною, що зупиняє перебіг строку давності, з погляду застосування ст. 49 КК України, розуміються будь-які умисні дії, вчинені особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Отже, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, пов`язує зупинення строків давності з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Відповідно до усталеної судової практики під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК України, слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує правоохоронні органи вживати заходи, спрямовані на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Суд вважає слушним зауваження сторони захисту щодо необхідності відмовити у дослідженні доказів наданих прокурором, зокрема що стосується пояснень свідків. Матеріали НСРД, які прокурор просить долучити до матеріалів справи та дослідити під час вирішення питання про закриття кримінального провадження, також не підлягають дослідженню та долученню до матеріалів справи під час підготовчого засідання до початку судового розгляду. Інші докази, які підтверджують факт ухилення підозрюваного від слідства, суд вважає за необхідне дослідити під час вирішення клопотання сторони захисту, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладену в постанові №699/664/17 від 09.02.2022.

Судом встановлено, що 11.05.2017 у ЄРДР за № 0000340 зареєстроване кримінальне провадження.

26.05.2017 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення шляхом надсилання повідомлення на адресу проживання ОСОБА_3 , а також шляхом вручення повідомлення відповідно до вимог процесуального законодавства, зокрема ст.111 та ст. 135 КПК України.

26.05.2017 постановою слідчого було залучено захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6 , згідно договору про надання правової допомоги між ОСОБА_3 та захисником.

01.06.2017 року винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного, з якої вбачається що ОСОБА_7 не реагує на численні виклики працівників поліції, зник з місця проживання.

06.06.2017 залучено іншого захисника підозрюваного, згідно договору про надання правової допомоги.

07.06.2017 слідчим суддею винесено ухвалу про дозвіл на затримання, а також ухвалу про відкладення розгляду запобіжного заходу до затримання підозрюваного.

В той же час, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування адвокат ОСОБА_3 вчиняв певні дії, про що свідчить ухвала від 14.09.2017 про задоволення скарги адвоката ОСОБА_8

10.11.2017 ухвалено постанову про зупинення досудового розслідування.

28.12.2019 винесено постанову про відновлення досудового розслідування.

28.12.2019 ухвалено постанову про зупинення досудового розслідування.

30.04.2020 постановлено ухвалу про дозвіл на затримання, та ухвалу про відкладення розгляду запобіжного заходу до затримання підозрюваного.

29.07.2020 винесено постанову про відновлення досудового розслідування.

Посилання захисника ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 було повідомлено про підозру лише за ст. 119 КК України, суд не бере до уваги, оскільки як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, 29.07.2020 дії ОСОБА_7 було перекваліфіковано з ч.2 ст. 121 КК України на ч.1 ст. 119 КК України в межах одного кримінального провадження №0000340. Постанова про зміну кваліфікації, а також про повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, з цих підстав, стороною захисту не оскаржувалася.

Таким чином ОСОБА_3 був обізнаний про те, що стосовно нього проводиться слідство, в установленому порядку визнаний підозрюваним та не міг не розуміти, що зобов`язаний з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності, що в нього виник юридичний обов`язок постати перед слідством, однак ухилився від таких обов`язків. В свою чергу такі дії ОСОБА_3 змусили правоохоронні органи вживати заходи, спрямовані на його розшук і затримання, тому у клопотанні захисника обвинуваченого слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 119 ч.1 КК України, ст.ст. 284, 285, 369-372, 376, 392 КПК України, суд,

постановив:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 70000340 від 11.05.2017 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі пункту 3-1 частини 1 статті 284 КПК України - відмовити.

Надані прокурором протоколи допиту свідків, з матеріалами НСРД, - повернути останньому.

Повний текст ухвали оголошено 20 вересня 2023 року о 17 год. 00 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1