№ 207/722/23
№ 1-кп/207/213/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо продовження тримання обвинуваченої під вартою у кримінальному провадженні №0000575 за звинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В проваджені Баглійського районного суду з 13 лютого 2023 року перебувають матеріали кримінального провадження №0000575 від 17.11.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_6 були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обирався Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська і закінчується 07 серпня 2023 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просить міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій продовжити на 60 днів, так як не перестали існувати ризики, які були наявні при обранні запобіжного заходу.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо міри запобіжного заходу та в задоволенні клопотання прокурора просили суд відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_6 було встановлено діагноз деформуючий артроз та вона потребує лікування. Також зазначили, що обвинувачена ОСОБА_6 здійснювала догляд за особою похилого віку ОСОБА_7 , яка має численні захворювання і тримання ОСОБА_6 під вартою позбавляє ОСОБА_7 піклувальника в особі ОСОБА_6 ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_5 заявили клопотання про зміну обвинуваченій міри запобіжного заходу з тримання під вартою на будь-яку іншу, не пов`язану з триманням під вартою.

Потерпіла ОСОБА_4 клопотання прокурора підтримала та просила його задовольнити, пояснила, що вона побоюється обвинувачену та хвилюється за своє життя та здоров`я, оскільки не знає чого можна очікувати від ОСОБА_6 .

Заслухавши прокурора, потерпілу, обвинувачену та захисника суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Також суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке їй інкримінується, імовірну можливість продовження обвинуваченою протиправної поведінки у подальшому. Будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості у зв`язку з цим її подальшого тримання під вартою до суду не надходило. Надана захисником довідка щодо встановлення ОСОБА_8 діагнозу деформуючий артроз не є підставою для заміни їй запобіжного заходу, так як не містить в собі висновку щодо неможливості перебування обвинуваеної в умовах Дніпровської УВП №4.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, міцних соціальних зв`язків не має, а отже може переховуватися також і від суду та в будь-який момент залишити або змінити місце мешкання з метою ухилення від судового розгляду справи та уникнення можливого покарання.

Отже, суд враховує ризик вірогідності її переховування від суду, скоєння нових злочинів чи правопорушень, незаконний вплив на потерпілу, свідків, обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 не припинили існувати; обставин, що свідчать про неможливість утримання її під вартою не встановлено.

Що стосується доводів захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та відсутність підстав для застосування до обвинуваченої виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_6 звинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, не має міцних сталих соціальних зв`язків, не має постійного офіційного місця роботи та заробітку, а отже може переховуватися також і від суду та в будь-який момент залишити або змінити місце мешкання з метою ухилення від судового розгляду справи та уникнення можливого покарання.

Окрім того, суд не приймає до уваги той факт, що обвинувачена ОСОБА_6 опікувалась ОСОБА_7 , оскільки документів, які б підтверджували, що вони є родичами суду не надано, офіційно ОСОБА_6 не призначена опікуном або піклувальником ОСОБА_7 . За загальним правилом обов`язки, щодо здійснення будь-якого догляду та наданння допомоги за самотніми одинокими особами покладаються на спеціальні державні соціальні установи.

Обраний запобіжний захід відносно обвинуваченої узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо ОСОБА_6 обвинувачень, можливо виправдано вважати, що такий ризик існує.

Таким чином, виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та, враховуючи ризик можливого впливу з боку обвинуваченої на потерпілу та свідків, вірогідності її переховування від суду, з урахуванням скоєння нею можливих нових злочинів чи правопорушень, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченої під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

У відповідності до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України не визначити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Продовжити термін застосування запобіжного заходу обвинувачуваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл., в порядку ст. 89 КК України не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , - у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто по 31 серпня 2023 року включно.

У відповідності до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України не визначити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу.

В задоволення клопотання ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_5 про зміну міри запобіжного заходу з тримання під вартою на будь-яку іншу, не пов`язану з позбавленням волі, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1