Провадження № 1-кс/202/5752/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання слідчого СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна, подане в рамках кримінального провадження, внесеного 08.07.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000750, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2023 до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт у вигляді заборони користування, розпорядження, володіння майном, шляхом внесення відповідних відомостей державним реєстратором у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, заборонивши будь які дії із зміни, переходу, уступки права власності, а також внесення у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно будь яких даних, крім арешту, на нерухоме майно, а саме - на квартиру АДРЕСА_1 з метою збереження речових доказів.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні слідчого відділення СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000750 від 08.07.2023 за ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється групою прокурорів Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що 07.07.2023 до ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою звернулась ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є власницею 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 та онукою власниці іншої частки квартири ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра у своїй заяві зазначає. що невстановлені особи, перебуваючи у змові, шахрайським шляхом, користуючись довірою її літньої бабусі, намагаються заволодіти часткою вказаного вище об`єкту нерухомого майна, який на праві власності належить ОСОБА_6 .

В ході досудового розслідування ОСОБА_5 визнано потерпілою, адже у зв`язку з віком, станом здоров`я та місцем мешкання ОСОБА_6 , її участь у проведенні слідчих (розшукових) та процесуальних дій доволі ускладнена.

В ході допиту ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає у с. Дубове Окнянського району Одеської області. Крім ОСОБА_5 , близькими родичами ОСОБА_6 є її син (батько ОСОБА_5 ) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та її правнучка (донька ОСОБА_5 ) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

На праві спільної часткової власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 належить по 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20.08.1993р. та Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також, в ході допиту ОСОБА_5 зазначає. що від односельчан ОСОБА_6 їй стало відомо, про те, що на початку 2023 року голова селищної громади ОСОБА_9 , приїхала на білій іномарці разом з двома невідомими особами, чоловіком та жінкою, які розповіли, що вони з м. Подільська (Котовська) Одеської обл., дуже шукали ОСОБА_6 , бо їм потрібна від неї «маленька» допомога за яку вони будуть їй дуже вдячні. Дали 500 грн. та буханку хліба, на знак знайомства та отримання довіри з боку літньої людини. Наступного разу до ОСОБА_6 приїздив чоловік, який представився хрещеним її рідного брата Севи, який проживав в іншому селі Одеської області та помер. За словами «хрещеного сина», після смерті Севи залишилася неуспадкована земельна ділянка. Так як бабуся є його рідною сестрою, вона має право успадкувати цю спадщину та в подальшому здійснити її відчуження на користь «хрещеного сина», який в свою чергу, буде її забезпечувати до кінця життя. Крім того, так званий «хрещений син» запропонував їй кудись переїхати жити «в кімнату, де живе ще одна жіночка».

З цього приводу ОСОБА_5 пояснює, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 20 вересня 2004 року ВДРАЦС реєстраційної служби по м. Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 12) дійсно є рідним братом ОСОБА_6 . Чи належала йому на праві власності будь-яка земельна ділянка або інше нерухоме / рухоме майно ОСОБА_5 невідомо.

Також, ОСОБА_5 зазначає, що вказаний вище чоловік вже намагався відвезти її бабусю ОСОБА_6 до найближчого нотаріуса з метою вчинення невідомих нотаріальних дій. однак підписання жодних документів не відбулось через те, що ОСОБА_6 забула свій паспорт вдома.

ОСОБА_5 пояснила, що після появи вказаного вище чоловіка та його знайомства з її бабусею ОСОБА_6 , остання почала поводити себе доволі дивно, проявляти агресію до оточуючих.

Крім того, відповідно до показань потерпілої, Голові селищної громади достеменно відомо, що ОСОБА_6 має у м. Дніпрі родичів, контактні данні яких є не тільки у бабусі, а й у багатьох її сусідів. Проте остання, як посадова особа, з власних незрозумілих потерпілій мотивів, скоріше за все корисливих, привела до літньої соціально незахищеної людини зовсім незнайомих ОСОБА_6 осіб, не повідомивши про цей факт ані її родичів, ані правоохоронні органи, з метою недопущення вчинення протиправних дій відносно неї.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Постановою слідчого вказаний вище об`єкт нерухомого майна, а саме, квартиру АДРЕСА_1 визнано речовим доказом.

Окрім цього, від ОСОБА_5 до органу досудового розслідування надійшло клопотання в якому остання прохає накласти арешт на вказану вище квартиру, оскільки дана квартира є об`єктом злочинних посягань з боку невстановлених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Тому у ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні є достатні підстави вважати, якщо до зазначеного майна не буде застосовано арешт, то є ризики втрати цього майна - переходу права власності нерухомим майном майновим комплексом, а також подальше безпідставне користування цим майном.

Зазначене у клопотанні майно об`єкт злочинного посягання квартира, законодавець дозволив заарештовувати, оскільки це тимчасова вимушена міра державного примусу з метою запобігання ризикам кримінального судочинства.

Це передбачено у ч. 1 ст. 167 КПК України: тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 ст. 167 КПК України майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Крім того, в обґрунтування висновків кримінального судочинства, законодавцем прийнято Закон України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо окремих питань накладення арешту на майно з метою усунення корупційних ризиків при його застосуванні» № 769-VІІІ від 10.11.2015, та ЗУ № 1019-VIII від 18.02.2016 відповідно до норм якого у ст. 170 КПК України були внесені відповідні зміни, згідно до яких:

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (зберігання речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (с речовим доказом).

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті (спеціальної конфіскації), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті (конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально- правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті (відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов)) арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, у зазначеному кримінальному провадженні щодо шахрайських дій з боку невстановлених осіб, котрі перебувають у змові та мають на меті незаконно заволодіти часткою квартири, котра належить ОСОБА_6 наявна необхідність в арешті майна, яке визнано речовим доказом у провадженні, є об`єктом злочинного посягання, та існує цьому конкретному випадку сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, з метою запобігання його пошкодження, знищення, перетворення, відчуження, тому майно підлягає арешту з підстав збереження речових доказів.

Обставини встановлені під час досудового розслідування вказують на те, що існують підстави вважати, що незастосування заборони користування вказаним майном призведе до його приховування, пошкодження, псування, продовження використання їх у протиправний спосіб.

Таким чином слідчий вважає, що необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином.

Представник власника майна в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи положення ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає доцільним здійснити розгляд клопотання за відсутності учасників.

На підставі викладеного, у зв`язку із неприбуттям учасників судового розгляду аудіо-, відеофіксація судового засідання не здійснювалась.

Перевіривши клопотання, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у провадженні слідчого відділення СВ ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000750 від 08.07.2023 за ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що 07.07.2023 до ВП №2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою звернулась ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є власницею 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 та онукою власниці іншої частки квартири ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра у своїй заяві зазначає, що невстановлені особи, перебуваючи у змові, шахрайським шляхом, користуючись довірою її літньої бабусі, намагаються заволодіти часткою вказаного вище об`єкту нерухомого майна, який на праві власності належить ОСОБА_6 .

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На праві спільної часткової власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 належить по 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 20.08.1993р. та Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий просить арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що накладення арешту, наразі, на майно ,яке може бути предметом кримінального правопорушення, буде відповідати завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, а отже відповідатимуть вимогам ст. 170 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна.

На думку слідчого судді, органом досудового розслідування доведено, що незастосування в даному випадку арешту вказаного майна може призвести до його відчуження, а тому з метою запобігання можливості відчуження майна в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав для арешту майна, а отже клопотання підлягає частковому задоволенню.

Але ж клопотання підлягає частковому задоволенню, лише на частку квартири , що перебуває у володінні ОСОБА_6

При цьому, вирішуючи питання щодо заборони або обмеження користування арештованим майном, слідчий суддя, розглядаючи його в межах заявлених вимог, враховує положення ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.12 ст.170 КПК України не допускається заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні.

Відповідно до клопотання арешт накладається з метою збереження речових доказів, а тому необхідно забезпечити неможливість відчуження майна.

Таким чином, позбавлення особи права користування майном буде надмірним втручанням в права власника майна.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме на частку квартири АДРЕСА_1 , що на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_6 без позбавлення права користування.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1