Справа № 461/2550/23
Провадження № 1-кс/461/2994/23
УХВАЛА

06.06.2023 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в :

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна - автомобіля марки «MERCEDES-BENZ E 320 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ..

В обґрунтування клопотання посилається на те, що слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова у межах кримінального провадження №0000719 від 07.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за клопотанням слідчого ГУ НП у Львівській області, відповідною ухвалою, було накладено арешт на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ E 320 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 .

Заявник вказує на те, що, станом на день звернення до слідчого судді, з даним автомобілем проведені усі необхідні слідчі дії, зокрема проведено огляд даного транспортного засобу експертом, слідчий експеримент, а тому, на думку автора клопотання, потреба у застосуванні арешту відпала.

Згідно матеріалів клопотання заявник просить провести судовий розгляд за його відсутності.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить розглядати клопотання за його відсутності та не заперечує щодо скасування арешту майна, оскільки в ході проведення досудового розслідування вже проведено необхідні експертизи, а висновки експертів долучено до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до положень статті 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, положення процесуального законодавства не містять норм стосовно наявності перешкод для розгляду клопотання про скасування арешту, у разі неявки учасників провадження в судове засідання.

Згідно положень статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Виходячи з наведеного, підстав для відкладення розгляду клопотання або обставин які зумовлюють неможливість проведення його розгляду не встановлено.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що таке підлягає частковому задоволенню, з огляду на нижченаведене.

Відповідно до приписів статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000719 від 07.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 10.04.2023 року в межах даного кримінального провадження накладено арешт, з позбавленням права користування, розпорядження та проведення обліково-реєстраційних операцій, на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ E 320 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Правовою підставою для накладення арешту на зазначене майно було збереження речових доказів.

В ході розгляду клопотання доводи заявника щодо проведення огляду автомобіля експертами та наявності підстав для скасування арешту органом досудового розслідування не спростовані. Також доводи заявника підтверджено слідчим у наведеній вище заяві. Отже, орган досудового розслідування не заперечує щодо скасування арешту.

Разом з тим, також слід відзначити наступне.

Відповідно до положень ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Згідно п.п. 8, 20, 28 постанови КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», відповідальним за зберігання речових доказів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, є слідчий, дізнавач, який здійснює таке провадження. Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у Кримінальному процесуальному кодексі України, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Таким чином, положення чинного законодавства визначають порядок зберігання речових доказів, коло осіб на яких покладено належне зберігання та передбачають випадки передачі майна на відповідальне зберігання.

Отже, наведене вказує на те, що на орган досудового розслідування покладено обов`язок належного зберігання речових доказів у кримінальному провадженні і саме він вправі вирішувати питання передачі речового доказу на відповідальне зберігання заінтересованим особам або особам уповноваженим на виконання вимог закону щодо збереження речового доказу.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку про наявність правових підстав для часткового скасування арешту з транспортного засобу, оскільки доводи заявника щодо доцільності збереження автомобіля слідчим в ході розгляду клопотання не спростовані, а з боку органу досудового розслідування жодних заперечень щодо задоволення клопотання не надходило.

Водночас, оскільки кримінальне провадження на даний час триває, з метою збереження важливого речового доказу, вважаю за доцільне та необхідне на даній стадії провадження залишити арешт в частині позбавлення права розпорядження та проведення обліково-реєстраційних операцій з автомобілем.

При цьому враховую, що орган досудового розслідування зобов`язаний вживати заходи щодо належного збереження речового доказу та наділений відповідними повноваженнями на передачу його на відповідальне зберігання.

В свою чергу, наведене вище свідчить про те, що в ході розгляду клопотання не встановлено достатніх та належних підстав для скасування арешту в частині розпорядження та проведення обліково-реєстраційних операцій з автомобілем.

Таким чином, приходжу до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення клопотання, а саме скасування арешту в частині позбавлення права користування цим транспортним засобом.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 10.04.2023 у межах кримінального провадження №0000719 від 07.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на належний ОСОБА_4 , автомобіль марки «MERCEDES-BENZ E 320 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в частині позбавлення права користування цим транспортним засобом.

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1