Справа № 569/3412/23
УХВАЛА

24 квітня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

в особі слідчого судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області майора юстиції ОСОБА_4 , яке погоджено із начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнюс Литовської Республіки, громадянина Литовської Республіки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч. 1 ст. 258-3 КК України,-

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Рівненського міського суду звернувся старший слідчий в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області майор юстиції ОСОБА_4 , із клопотанням, яке погоджено із начальником відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що Конституцією України передбачено, що Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Відповідно до пунктів "а", "b", "c", "d" та "g" статті 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Визначення агресії" від 14 грудня 1974 року застосування російською федерацією збройної сили проти України становить злочин збройної агресії та грубо порушує Меморандум про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року.

У світлі положень IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року одним із наслідків збройної агресії російської федерації проти України стала тимчасова окупація частини території України.

Діючи всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права, президент російської федерації володимир путін та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

24.02.2022 на виконання наказів вищого військового керівництва військовослужбовці збройних сил російської федерації шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державний кордон України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України. Крім того, до здійснення збройної агресії рф проти України керівництвом держави - агресора залучено незаконні збройні формування силового блоку так званих «донецької народної республіки» та «луганської народної республіки», які, відповідно до звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затвердженим постановою Верховної Ради України №129-VIII від 27.01.2015; заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленою постановою Верховної Ради України №145- VIII від 04.02.2015; заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленою постановою Верховної Ради України №337-VIII від 21.04.2015, визначено як терористичні організації.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому дія якого продовжена до 20.05.2023 шляхом прийняття 15.03.2022, 21.04.2022, 22.05.2022, 15.08.2022, 16.11.2022, 07.02.2023 Верховною Радою України відповідних нормативно-правових актів.

Резолюцією Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Агресія проти України" A/RES/ES-11/1 від 2 березня 2022 року визнається, що росія вчинила агресію проти України, порушивши базові норми ООН, і від російської федерації вимагається припинити збройну агресію проти України, включаючи також деокупацію Криму та Донбасу, негайно, повністю та безумовно вивести всі свої збройні сили з території України в межах її міжнародно визнаних кордонів.

Рішенням Міжнародного суду Організації Об`єднаних Націй від 16 березня 2022 року на найвищому юридичному рівні констатовано факт вторгнення російської федерації на територію України.

Усвідомлюючи вищезазначений факт та будучи проросійсько-налаштованою особою, громадянин Литовської Республіки ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вільнюс Литовської Республіки, 17.02.2023 за допомогою облікового запису в мобільному месенджері «Telegram» встановив контакт із невстановленою на даний час особою, яка представилась співробітником головного управління генерального штабу збройних сил рф із іменем « ОСОБА_9 » (далі « ОСОБА_9 »), і в ході спілкування повідомив, що 19.02.2023 маршрутним автобусом із сполученням «Вільнюс-Київ» прибуває до м. Київ. Того ж дня, на виконання вказівки «Вадима» ОСОБА_5 прибув до м. Рівне.

22.02.2023 в період часу з 12 год. 56 хв. по 13 год. 51 хв. ОСОБА_5 , маючи протиправний умисел, направлений на надання представнику держави, яка здійснює збройну агресію проти України, в умовах воєнного стану, інформації, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, та розуміючи суспільну небезпеку своїх дій для обороноздатності та державної безпеки держави Україна, усвідомлюючи, що особа на ім`я « ОСОБА_9 » є представником держави, яка здійснює збройну агресію проти України, в ході спілкування із останнім, використовуючи при цьому обліковий запис у мобільному месенджері «Telegram», який зареєстрований на номер українського оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 та встановлений на терміналі мобільного зв`язку марки «Samsung» з IMEI1: НОМЕР_2 та IMEI2: НОМЕР_3 , надав останньому інформацію про розташування підрозділу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_3 № 01/4/648 від 25.02.2023, розголошення вказаної інформації представникам держави-агресора може завдати шкоди обороноздатності та державній безпеці України.

25.02.2023 ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, а 26.02.2023 останньому повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного злочину.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження в їх сукупності: протоколом затримання ОСОБА_5 від 25.02.2023, протоколами огляду від 26.02.2023, від 06.03.2023, від 13.03.2023, від 15.03.2023, від 24.03.2023, протоколами за результатами проведення НСРД №5/3/2-559т від 26.02.2023 (розсекречено), №5/3/2-722т від 09.03.2023 (розсекречено), №5/3/2-724т від 10.03.2023 (розсекречено), №5/3/2-725т від 13.03.2023 (розсекречено), протоколами допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 25.02.2023, від 26.02.2023, протоколами допиту свідка ОСОБА_10 від 20.02.2023, від 26.02.2023, листом до ІНФОРМАЦІЯ_3 № 6/249-521 від 25.02.2023, листом ІНФОРМАЦІЯ_3 № 01/4/638 від 25.02.2023.

27.02.2023 ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого завершується 26.04.2023.

Таким чином, громадянин Литовської Республіки ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вільнюс Литовської Республіки, раніше не судимий, обґрунтовано підозрюється у вчиненні, особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років.

Незважаючи на те, що підозрюваного у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, на даній стадії досудового розслідування у матеріалах кримінального провадження наявні відомості, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 може бути причетний до вчинення іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, і тому є реальна необхідність у дослідженні всіх обставин вчинення ним вказаної протиправної діяльності.

Водночас, строк досудового розслідування у даному кримінального провадженні завершується 26.04.2023, у зв`язку з чим слідчим 19.04.2023 скеровано на адресу Рівненської обласної прокуратури для розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування до 3 (трьох) місяців у кримінальному провадженні № 0000047 від 15.02.2023.

Як наслідок, завершити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні в двохмісячний строк неможливо з об`єктивних причин, через його особливу складність та специфіку, черговість та плановість з`ясування обставин вчинення злочинів, а прийняття передчасного процесуального рішення може вкрай негативно вплинути на повноту та об`єктивність досудового розслідування та судового розгляду.

Водночас, для забезпечення повного і неупередженого розслідування, зокрема дотримання вимог ст. 2 КПК України, необхідно виконати та завершити наступні процесуальні дії:

-отримати інформацію від оперативного підрозділу стосовно осіб, яким відомі обставини вчинення ОСОБА_5 вищевказаної протиправної діяльності, і, в позитивному випадку, допитати останніх як свідків у рамках даного кримінального провадження;

-отримати висновок експерта за результатами проведення судової портретної експертизи;

-вирішити питання про зняття грифів секретності з матеріалів, які стали підставою для проведення негласних (слідчих) розшукових дій стосовно фігуранта даного кримінального провадження;

-виконати вимоги ст. 290 КПК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України у попередньому клопотанні про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, підтверджується тим, що ОСОБА_5 , будучи особою, яка підтримує проросійські наративи, добровільно погодився на співпрацю із представниками держави-агресора та виконував їх завдання, і тому є достатні підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, останній продовжить здійснювати дії, спрямовані на шкоду державні безпеці України, що, в свою чергу, може призвести до продовження вчинення ним даного та/або інших кримінальних правопорушень.

Тому, на підставі викладеного, можна прийти до висновку про неможливість запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж застосування тримання під вартою.

При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що відповідно до положень ст. 178 КПК України враховуються судом при обранні запобіжного заходу:

1.У кримінальному проваджені містяться вагомі докази, які в повній мірі підтверджують причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину, а також досліджуються обставини вчинення останнім іншого особливо тяжкого злочину.

2. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.

3.За віком та станом здоров`я підозрюваний ОСОБА_5 може знаходитись під вартою в установах тимчасового покарання слідчому ізоляторі.

4.Беручи до уваги то факт, що ОСОБА_5 являється особою, яка підтримує проросійські наративи щодо збройної агресії рф проти України, є достатні підстави вважати про виправданий ризик продовження та/або повторення останнім своєї протиправної поведінки.

Вказані ризики є вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання під вартою.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років, а також наявність вищевказаних ризиків, для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_11 та його захисник в судовому засіданні не заперечили з приводу задоволення клопотання. Просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників процесу в судовому засіданні, дослідивши матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000047 від 15.02.2023 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого КК України, та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113, ч. 3 ст. 114-2, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

25.02.2023 ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, а 26.02.2023 останньому повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного злочину.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 27 лютого 2023 року застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, терміном на 60 днів.

21.04.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру за ч. 3 ст. 114-2, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Постановою про продовження строку досудового розслідування від 21.04.2023 року винесену першим заступником керівника Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_12 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 15.02.2023 року внесені до ЄРДР за № 0000047 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого КК України, та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 113, ч. 3 ст. 114-2, ч. 1 ст. 258-3 КК України до трьох місяців, тобто до 25.05.2023 року включно.

Відповідно до ст. 199 КПК України на слідчого суддю покладений обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку тримання особи під вартою з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.

Європейський Суд з прав людини у справі «K.F. проти Німеччини» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях ОСОБА_5 ознак у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у ньому є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення відповідає критеріям, сформованих в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, позиції у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», якою відзначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; а також позиції у рішенні від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», якою відзначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Прокурор посилається на особливу складність справи та наявність ризиків уникнення кримінальної відповідальності та призначення покарання, підозрюваний ОСОБА_5 вже мав намір покинути територію України і тепер, будучи обізнаним про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років, останній, перебуваючи на свободі, зможе вчинити дії, спрямовані на цілеспрямоване переховування із органу досудового розслідування, прокурора та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєні ним злочинні діяння; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється: оскільки ОСОБА_5 , будучи особою, які сповідує ідею «руського миру» та підтримує проросійські наративи, добровільно погодився на співпрацю із представниками держави-агресора та виконував їх завдання, є достатні підстави вважати, що на даний час останній продовжить здійснювати дії, спрямовані на шкоду державні безпеці України, що, в свою чергу, може призвести до продовження вчинення останнім даного та/або інших кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про існування на час розгляду клопотання передбачених кримінальним процесуальним законом і зазначених у попередній ухвалі про тримання підозрюваного під вартою ризиків неправомірної процесуальної поведінки ОСОБА_5 слідчий суддя відмічає, що ризиком у цьому випадку слід вважати дію, яка може бути вчинена з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя враховує, що Європейський Суд з прав людини у справі «В. проти Швейцарії» зазначив, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, що підозрюваний ОСОБА_5 на даний час встановлено, що він являється особою, яка підтримує проросійські наративи щодо збройної агресії рф проти України, уродженець м. Вільнюс Литовської Республіки, раніше не судимий, працездатний, непрацюючий, одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, пенсіонер, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою, не страждає. Даних, які б вказували на неможливість продовження до ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що продовжують існувати заявлені стороною обвинувачення ризики не процесуальної поведінки підозрюваного.

Однією з обставин, з якою закон пов`язує можливість продовження строку тримання особи під вартою, є необхідність проведення певних слідчих та процесуальних дій, без виконання яких неможливо закінчити досудове розслідування.

Як випливає з доводів прокурора, по кримінальному провадженню необхідно провести ряд слідчих дій.

Сукупність викладеного, дані про обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_5 злочинів, приводять слідчого суддю до переконання, що доводи прокурора про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу є обґрунтованими.

При цьому слідчий суддя враховує, що вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості тримання його під вартою.

Тому з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 встановлених у судовому засіданні ризиків, недостатньо для доведення того, що підозрюваний виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для продовження відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою ст. 183 КПК України.

Однак, відповідно до вимог абз. 3 п. 5 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, в тому числі, ст. 114-2 КК України.

Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України, при продовженні підозрюваному ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч. 1 ст. 258-3 КК України..

Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 183, 193-194, 196, 197,199,309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ :

Клопотання задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Вільнюс Литовської Республіки, громадянину Литовської Республіки, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч. 1 ст. 258-3 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідуванна, а саме до 25.05.2023 року.

Строк дії ухвали встановити до 25.05.2023 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1