Справа № 591/4828/23
Провадження № 1-кс/591/2192/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Прокурор звернувся до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням, про арешт майна, яке мотивував тим, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією в м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000227 від 16.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 155 КК України. Прокурор просить накласти арешт на транспортний засіб Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2008 року випуску, чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 26.01.2023 р., який зареєстрований за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою збереження речових доказів.

Прокурор клопотання підтримав з підстав, викладених в ньому.

В судовому засіданні встановлено, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією в м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні за №0000227 від 16.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.155 КК України.

Як вбачається з положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, ч.3 ст.170 КПК України, встановлено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи виключно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 («Речові докази») цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 цього Кодексу, а згідно ч.2 цієї статті при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати, крім іншого: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази того, що відносно вилученого майна існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вони є доказом злочину, тобто було знаряддям чи предметом вчинення якихось протиправних і кримінально-караних дій, направлених на вчинення дій, передбачених диспозиціями ч.1 ст.155 КК України, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В той же час, матеріали провадження не містять доказів та ніяким чином не підтверджують зазначені у клопотанні обставини, та, які на думку слідчого судді, є явно не достатніми для прийняття рішення про накладення арешту на майно.

Всупереч ч.2 ст.173 КПК України прокурором не було враховано і розумність та співрозмірність обмеження права власності та наслідки арешту майна для власника ОСОБА_4 ..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98,167, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання прокурора відділу Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1