Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1345/23
Провадження №: 1-кп/332/193/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 10.01.2023 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в містіЗапоріжжі, громадянина України, має професійно-технічну освіту, дані щодо офіційного працевлаштування відсутні, утриманців не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим відповідним законом № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по теперішній час.

09 січня 2023 року, в період часу з 08:00 год до 10:00 год, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що на території України згідно з Указом Президента України введено воєнний стан, знаходячись в приміщенні Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 4» Запорізької міської ради за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оптимістична, буд.1, переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, викрав з туалету для інвалідів на 1-му поверсі вказаного приміщення лікарні відкидний поручень, який належить КНП «Міська лікарня № 4» ЗМР , яке сховав під куртку, в яку був одягнений та покинув приміщення лікарні. Ринкова вартість викраденого майна, з урахуванням зносу, на момент вчинення кримінального правопорушення (злочину), станом на 09.01.2023, складає 1932,69 грн.

В подальшому заволодівши вказаним майном, ОСОБА_4 зник з місця події та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши КНП «Міська лікарня № 4» ЗМР матеріальну шкоду на суму 1932 гривень 69 копійок.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, розкаявся, пояснивши про обставини вчиненого згідно з обвинувальним актом, а саме, що на початку січня, у ранковий час, він з приміщення туалету четвертої міської лікарні м.Запоріжжя таємно викрав поручень. В подальшому, після затримання його співробітниками поліції, відшкодував лікарні заподіяну шкоду, придбавши такий же поручень. Крім того, викрадений поручень також був повернутий працівниками поліції до четвертої лікарні. У вчиненому розкаявся, просив суд суворо не карати, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Представник потерпілого Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 4» Запорізької міської ради, який про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд провадження за його відсутності.

В зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та обставин його вчинення відповідно до обвинувального акту, враховуючи відсутність заперечень учасників судового провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом було з`ясовано правильність розуміння учасниками провадження змісту цих обставин, не встановлено сумнівів у добровільності їх позиції та роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Надані обвинуваченим в судовому засіданні, показання є послідовними та логічними, а тому не викликають у суду жодних розумних сумнівів щодо доведеності його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення за обставин викладених в описовій частині вироку.

Всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, а його дії відповідають складу злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і правильно кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, у зв`язку із чим, обвинувачений підлягає кримінальному покаранню.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який не судимий, дані щодо офіційного працевлаштування відсутні, утриманців не має, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, 08.05.2020 року був оглянутий лікарем-психіатром.

Обвинувачений ОСОБА_4 розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдані матеріальні збитки, що суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України.

Обставин, які згідно зі ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи позицію прокурора, який вважав за можливе застосувати до обвинуваченого положення ст.ст.75.76 КК України, суд вважає доцільним призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної частини статті 185 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Зазначене покарання суд вважає справедливим, таким, що відповідатиме тяжкості вчиненого правопорушення, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також таким, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст.69 КК України суд не вбачає.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст.131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 під час досудового розслідування і судового провадження не обирався і підстави для його обрання до вступу вироку в законну силу відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експертів на користь держави у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349,366-371,373-376,395,532 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно з ч.1 ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 не обирати.

Після набрання вироком законної сили речовий доказ: дугообразної форми перило (поручень), який передано на зберігання представнику потерпілого Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 4» Запорізької міської ради ОСОБА_6 , - залишити в розпорядженні Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 4» Запорізької міської ради.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1