Провадження № 1-кп/761/2073/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року Шевченківський районний суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретар ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000070, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

З 01.07.2022 року, на розгляді Шевченківського районного суду м. Києва, побувають матеріали кримінального провадження за №0000070, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 який спливає 13.05.2023 року. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що підставою продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а також наявність ризиків, у зв`язку з тим, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також повідомила, що у обвинуваченого погіршився стан здоров`я, що він потребує надання медичної допомоги у «Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В.Громашевського Національної академії медичних наук України» ДУ «ІЕІХ НАМН», просила транспортувати його у вищевказаний медичний заклад. Між тим, просила застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, що не пов`язаний із триманням під вартою.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора заперечував. Окрім того, вказав, що він перебуває на обліку в «Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В.Громашевського Національної академії медичних наук України» ДУ «ІЕІХ НАМН» і до поміщення його до Київського слідчого ізолятора регулярно проходив там обстеження та отримував відповідні медичні послуги. Крім того, повідомив, що в Київському слідчому ізоляторі йому не надається відповідна медична допомога та просив його транспортувати до вищевказаного медичного закладу у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.

Суд, вислухавши клопотання та думки учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Стаття 197 КПК України передбачає, що строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Разом з тим, наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів, а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_7 04.03.2022 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього неодноразово продовжувався, в тому числі ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2023 року терміном до 13.05.2023 року включно із альтернативою внесення застави 3500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 9 394 000 грн.

Суд заслухавши доводи прокурора, захисника, обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до вимог п. 4 ст. 183 КПК України та з врахуванням наявності ризиків передбачених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час проведення судового засідання судом не відпали. Так, ОСОБА_7 , обвинувачується у скоєнні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, який карається позбавленням волі на строк від 12 до 15 років з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є підстави вважати, що ОСОБА_7 може незаконно виїхати за межі території України та переховуватися від суду. Існує також ризик переховування на тимчасово окупованих територіях.

Суд не може прийняти до уваги доводи сторони захисту з приводу того, що обвинуваченому може бути замінений запобіжний захід на більш м`який, оскільки метою вчинення обвинуваченим протиправних дій було надання представникам спецслужб РФ допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тому є підстави вважати, що обвинувачений, розуміючи, що представники спецслужб РФ можуть забезпечити його переховування на території РФ, буде вважати, що єдиним способом уникнути кримінальної відповідальності за вчинення вказаних протиправних дій є доведення своїх злочинних намірів до кінця, продовжить кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, та вчинить інші протиправні дії, які необхідні для передання представникам спецслужб РФ вказаної інформації.

Крім того, будь-яких даних про усунення ризиків, наявність яких слугувала підставою для обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною захисту не надано, у зв`язку з чим суд, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в ході судового розгляду, виконання процесуальних рішень у справі дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, а тому вважає за доцільне залишити ОСОБА_7 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, суд не приймає доводи сторони захисту, про можливість заміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м,який, а саме домашній арешт, оскільки доводи сторони захисту про виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків належним чином нічим не підтверджені, та усні обіцянки обвинуваченого з`являтись до суду та не вчиняти інших злочинів на думку суду не можуть забезпечити його належну процесуальну поведінку та не спростовують доводів прокурора про наявність ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, суд не може прийняти доводи сторони захисту про наявність місця реєстрації та проживання у обвинуваченого оскільки вони не є гарантією виконання ним своїх процесуальних обов`язків та запобіганню спробам переховуватись від суду, з метою уникнення покарання за скоєне, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Крім того, в судовому засіданні захисником було зазначено, що у обвинуваченого ОСОБА_7 значно погіршився стан здоров`я та останній потребує медичного обстеження з залученням спеціальних медичних фахівців конкретного профілю.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Відповідно до ст. 49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування, в тому числі і особи, які тримаються під вартою. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм, в тому числі і в державних установах Міністерства юстиції, якими є слідчі ізолятори, в яких створюються умови для ефективного доступного для ув`язнених медичного обслуговування.

Отже, за необхідності медична допомога надається підозрюваним, обвинуваченим в умовах слідчого ізолятора.

Між тим, суд встановив, що відповідно відповіді ДУ «Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В.Громашевського Національної академії медичних наук України» ДУ «ІЕІХ НАМН» на адвокатський запит, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на диспансерному обліку у вищезазначеній медичній установі, з численними хворобами.

Окрім того, ОСОБА_7 щоденно має приймати замісну терапію тироксином та рекомендований пожиттєвий безперервний прийом антиретровірусної терапії, замісної терапії тироксином, систематичний клініко-лабораторний контроль.

Враховуючи викладене, суд, вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника, з метою усунення факту ненадання повної та необхідної медичної допомоги в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», відповідно до п. п. 1, 2 ч. 6 ст. 206 КПК України, та зобов`язати керівника ДУ «Київський слідчий ізолятор» та начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області невідкладно забезпечити проведення повного медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з залученням фахівців ДУ «Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В.Громашевського Національної академії медичних наук України» ДУ «ІЕІХ НАМН», на обліку яких перебуває ОСОБА_7 , а саме: лікаря-ендокринолога, невропатолога, кардіолога та в разі необхідності надати належне лікування.

Разом з тим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 60 (шістдесят) днів.

Окрім іншого, суд вважає доцільним залишити застосованим альтернативний запобіжний захід у виді застави у раніше визначеному судом розмірі, у сумі 3500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який слід обраховувати виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом станом на 1 січня 2023 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183-184, 193-201, 206, 314-315, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - залишити без задоволення.

Клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали про тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» визначити до 25 червня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу - в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 9 394 000 (дев`ять мільйонів триста дев`яносто чотири тисячі) гривень 00 копійок, що в достатній мірі буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок для внесення застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого, у випадку внесення застави обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із міста Києва без дозволу суду;

- утриматись від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати до повноважного органу паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити термін дії обов`язків, визначених відповідно до ст. 194 КПК України, покладених судом у разі внесення застави, з дня внесення застави на 60 днів.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Зобов`язати керівника ДУ «Київський слідчий ізолятор» та начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області невідкладно забезпечити проведення повного медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з залученням фахівців ДУ «Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В.Громашевського Національної академії медичних наук України» ДУ «ІЕІХ НАМН», на обліку яких перебуває ОСОБА_7 , а саме: лікаря-ендокринолога, невропатолога, кардіолога та в разі необхідності надати належне лікування.

Про результати виконання ухвали негайно повідомити суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 направивши йому копію ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

____________ _____________ ____________

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3