печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження №000499 від 07.06.2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження №000499 від 07.06.2021 року.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 06.09.2022 року було проведено обшук земельної ділянка з кадастровим номером :62:171:0012 та усіх приміщень розташованих на ній, під час якого було вилучено майно.

В подальшому, на початку жовтня місяця 2022 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м.Львов з клопотанням про накладення арешту на майно, у рамках кримінального провадження №000499 від 07.06.2021 року.

13.10.2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львов постановив ухвалу по справі №463/7507/22, якою наклав арешт на грошові кошти.

Адвокат зазначає, що арешт накладено тільки на грошові кошти а на майно, яке перелічене у протоколі обшуку не накладався та станом на день надання скарги слідчий чи прокурор з клопотанням про арешт майна на інше майно не звертався, а відтак вилучене майно має статус тимчасово вилученого та відповідно підлягає поверненню його законному володільцю.

У судове засідання заявниця та її представник не з`явились, про розгляд скарги повідомлені належним чином, від представника заявниці - адвоката ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд скарги у його відсутність.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, причини своєї неявки не повідомив.

За таких обставин, слідчий суддя розглянув скаргу у відсутність адвоката на підставі ст. 26 КПК України та у відсутність слідчого на підставі ч. 3 ст. 306 КПК України.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Державного бюро розслідувань перебуває кримінальне провадження за №0000499 від 07 червня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.212, ч.3 ст.358, ч.2 ст.364 КК України.

У рамках вказаного провадження 06.09.2022 року було проведено обшук, на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львов віл 17.08.2022, під час якого було вилучено майно.

13.10.2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львов постановив ухвалу по справі №463/7507/22, якою наклав арешт на грошові кошти.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень ч. ч. 8, 9 ст. 236 КПК України, особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку. Другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Подаючи скаргу, особа, яка її подала посилається на те, що на частину вилученого майна, арешт накладено не було, проте жодних документів на підтвердження цього до суду не надано.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, у рамках кримінального провадження №000499 від 07.06.2021 року - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1