УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року

м. Київ

справа № 545/1930/22

провадження № 51-2865 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 4 серпня 2022 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 29 березня 2023 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

За вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 4 серпня 2022 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова Харківської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено йому покарання у виді 10 років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України № 838-УІІІ від 26.11.2015 року) зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання період його попереднього ув`язнення з 17 грудня 2021 року до 4 серпня 2022 року включно та з 5 серпня 2022 року до дня набрання вироком законної сили включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_5 процесуальні витрати на користь держави на залучення експерта в сумі 8328 гривень 32 копійки.

Вирішено питання про речові докази.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_5 , будучи мешканцем смт. Хорошево, Харківського району, Харківської області, користувався послугами автобусів маршруту № 1167 «Харків - Хорошево».

Під час користування транспортними засобами вказаного маршруту у ОСОБА_5 склалося неприязне відношення до ОСОБА_6 , який з вересня 2014 року працював у ПП «Транс-сервіс» водієм автобусу «Іван» д.н. « НОМЕР_1 », постійно на маршруті № 1167 «Харків - Хорошево», внаслідок образливого під час здійснення рейсу ставлення ОСОБА_6 до пасажирів автобусу.

ОСОБА_5 внаслідок образливого ставлення до себе та своєї матері, а також інших пасажирів автобусу «Іван» д.н. « НОМЕР_1 » маршруту № 1167 «Харків - Хорошево» під керуванням ОСОБА_6 вирішив вбити останнього.

Так, ОСОБА_5 , 19 червня 2017 року близько 22-00 год більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, перебуваючи на станції «Жихорь» сел. Хорошево Харківського району Харківської області, з метою реалізації злочинного умислу направленого на позбавлення життя ОСОБА_6 , маючи із собою заздалегідь підготовлений предмет, схожий на ніж, зайшов до автобусу «Іван» д.н.з. « НОМЕР_1 » маршрут) № 1167 «Харків - Хорошево» під керуванням ОСОБА_6 , який збирався їхати в гараж до сел. Васищеве, та попрохав водія підвезти його у попутному напрямку.

Під час руху по вказаному маршруту ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя ОСОБА_6 , попрохав останнього зупинити автобус на обочині перед в`їздом до сел. Васищеве на автодорозі Харків - Зміїв навпроти електроопори «190 ВЛ 1 -КВ» та відчинити задні двері.

Скориставшись зупинкою автобусу, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_6 , який перебував за кермом на водійському сидінні вказаного автобусу та, діючи з умислом, направленим на протиправне спричинення смерті останньому, усвідомлюючи при цьому суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті потерпілого та свідомо допускаючи їх настання, керуючись мотивом неприязного відношення, яке склалось незадовго до події внаслідок образливого ставлення ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , його матері та інших пасажирів автобусу, заздалегідь заготовленим предметом, схожим на ніж, умисно став наносити множинні удари по різним частинам тіла ОСОБА_6 , всього було не менше 15 таких ударів та припинив їх наносити після того як усвідомив, що його умисел виконаний та потерпілий перестав подавати ознаки життя.

Після чого ОСОБА_5 вийшов через задні двері автобусу та покидаючи місце вчинення злочину викинув у невстановленому місці предмет, схожий на ніж, яким наносив удари потерпілому.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК - вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 29 березня 2023 року вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 4 серпня 2022 року залишено без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 4 серпня 2022 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 29 березня 2023 року щодо ОСОБА_5 змінити та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 115 КК з урахуванням положень ст. 69 КК, оскільки суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи та ухвалення судових рішень неналежним чином врахували ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі виду та розміру покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Вирішення судом питання про призначення ОСОБА_5 покарання ґрунтується на наведених вимогах.

Як убачається зі змісту доданої до касаційної скарги копії судового рішення, обираючи ОСОБА_5 вид та розмір покарання, суд, на думку колегії Верховного Суду, належним чином врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки, які від нього настали - смерть потерпілого ОСОБА_6 , особу засудженого, обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав те, що обвинувачений розкаюється у вчинені злочину, в наркологічному кабінеті на обліку не знаходився та за допомогою не звертався, має місце реєстрації та постійне місце мешкання, задовільно характеризується за місцем мешкання, інвалід 3 групи, раніше не судимий та не встановив обставин, які відповідно до ст. 67 КК, обтяжують покарання. З урахуванням наведеного, суд першої інстанції призначив ОСОБА_5 покарання у виді 10 років позбавлення волі, яке вважав необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів та співмірним до тяжкості вчиненого. З таким висновком суду погодився і суд апеляційної інстанції.

Переглянувши вирок в апеляційному порядку, перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 , які є аналогічними доводам касаційної скарги захисника ОСОБА_4 , апеляційний суд відповідно до приписів ст. 419 КПК обґрунтовано визнав їх такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та з наведенням мотивів ухваленого рішення, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишив без задоволення.

На думку колегії суддів Верховного Суду, у даному конкретному випадку призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст. 50, ст. 65 КК, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Підстав вважати, що таке покарання є явно несправедливим, колегія суддів не вбачає. У своїй касаційній скарзі захисник не наводить достатніх доводів щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_5 покарання.

Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 4 серпня 2022 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 29 березня 2023 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3