У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/5131/23

№ 1-кс/183/2148/23

27 червня 2023 року слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 09 червня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 30 липня 2021 року за № 0000357 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2023 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла вказана скарга ОСОБА_3 . У скарзі заявник просить скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим від 09 червня 2023 року по кримінальному провадженню № 10000357 за ознаками ч. 2 ст. 365 КК України та зобов`язати слідчого допитати ОСОБА_3 у якості потерпілого.

В обґрунтування скарги зазначає, що згідно з ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 14 червня 2021 року Територіальне управління Державного бюро розслідувань, яке розташоване у м. Краматорську було зобов`язано прийняти та зареєструвати його заяву від 20 квітня 2021 року щодо скоєного кримінального правопорушення - про вчинення посадовими особами Головного управління Національної поліції, незаконних дій, а саме перевищення влади або службових повноважень з огляду на які його звільнення є незаконним та просив відкрити кримінальне провадження у справі, винних осіб притягнути до відповідальності. 19 липня 2021 року ним до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську подано заяву, в якій він вимагав визнати його потерпілим у кримінальному проваджені за заявою від 20 квітня 2021 року, видати йому особисто або надіслати поштою постанову про визнання потерпілим у вищезазначеному кримінальному проваджені, а також повідомити про початок досудового розслідування із зазначенням даних посадової особи, яка його здійснює, інформувати заявника про хід розслідування кримінального провадження та надати можливість ознайомитись з ним перед тим, як воно буде направлено до суду. 07 вересня 2021 року ним було направлено заяву до прокуратури Луганської області щодо вжиття належних заходів реагування до посадових осіб, які допустили протиправну бездіяльність, щодо розгляду його звернень та не здійснюють належного досудового розслідування в кримінальному провадженні. 11 жовтня 2021 року старшим слідчим Першого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у вищезазначеному кримінальному провадженні. Не погодившись з зазначеним рішенням, ним подано скаргу на бездіяльність працівників ДБР до Краматорського міського суду в Донецькій області, в якій він просив скасувати постанову старшого слідчого Першого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_5 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим від 11 жовтня 2021 року по кримінальному провадженню № 10000357 за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України та зобов`язання слідчого допитати його у якості потерпілого. 05 листопада 2021 року слідчим суддею Краматорського міського суду Донецької області постановлено ухвалу, якою скаргу задоволено. 07 грудня 2021 року ним направлено повторну заяву до Територіального управління Державного бюро розслідувань, яке розташоване у м. Краматорську, щодо визнання його потерпілим на виконання рішення суду з додатками. Відповідно до наданих ним документів, у слідчого ДБР були і є всі підстави для визнання заявника потерпілим у справі, так як через незаконне звільнення, на підставі підроблених документів, його позбавлено роботи та заробітної плати. Виходячи з проведеного ним розрахунку середнього заробітку, станом на 26 червня 2023 року сума завданої йому шкоди становить 992 185,30 грн. Також, виходячи з обсягу, глибини і тривалості завданих йому душевних страждань, приниження авторитету держави та довіри до її спроможності до належного урядування, він вважає, що йому спричинено окрім матеріальної і моральну шкоду.

02 лютого 2022 року ним було отримано постанову старшого слідчого Другого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим від 14 січня 2022 року по кримінальному провадженню № 10000357 за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. В постанові слідчий зазначив, що заявник не надав органу досудового розслідування відомостей щодо спричинення йому шкоди, що не відповідає дійсності, оскільки документи, які підтверджують спричинення матеріальної шкоди направлені ним разом із заявою 07 грудня 2021 року. Не погодившись з зазначеним рішенням, заявником подано скаргу 05 лютого 2022 року на бездіяльність працівників ДБР (до Краматорського міського суду в Донецькій області. Слідчим суддею Краматорського міського суду Донецької області скаргу було задоволено, а постанову слідчого скасовано. Вказує, що ухвала слідчого судді не була виконана слідчим. 21 жовтня 2022 року безпідставно і не обґрунтовано винесено постанову про закриття кримінального провадження.

26 квітня 2023 року заявником направлено скаргу на бездіяльність працівників ДБР до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, за результатами розгляду якої постанову від 21 жовтня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000357 від 30 липня 2021 року скасовано згідно з ухвалою від 04 травня 2023 року у справі № 183/5131/23. 07 червня 2023 року заявником направлено заяву до ДБР щодо визнання його потерпілим. 23 червня 2023 року заявником отримано постанову старшого слідчого Другого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_4 , про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим від 09 червня 2023 року по кримінальному провадженню № 10000357 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. В постанові слідчий зазначає, що заявник знову не надав органу досудового розслідування відомостей щодо спричинення йому шкоди, що по суті не відповідає дійсності, документи, які підтверджують спричинення меті матеріальної шкоди направлені ним разом із заявою ще 07 грудня 2021 року і знаходяться в матеріалах справи. Таким чином, слідчий приймаючи рішення про відмову у визнанні потерпілим грубо порушив вимоги ст. 2, 40 КПУ України. Постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 09 червня 2023 року направлена ТУ ДБР у місті Краматорську на поштову адресу заявника лише 15 червня 2023 року, в зв`язку з чим він отримав її лише 23 червня 2023 року, таким чином передбачений законом строк для оскарження протиправної бездіяльності посадової особи Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Краматорську, станом на 26 червня 2023 року не є вичерпаним.

Вказує, що внаслідок протиправних дій посадових осіб ГУНП в Луганській області, згідно з наказом ГУНП в Луганській області № 410 о/с від 22 травня 2019 року, в якому, як підстава звільнення, зазначено рапорт заявника, що був підроблений, його незаконно звільнено із Національної поліції України, чим заподіяно матеріальну та моральну шкоду. Матеріальна шкода полягає в тому, що з моменту незаконного звільнення на підставі підробленого посадовими особами Головного управління Національної поліції документу, заявником втрачено грошове забезпечення - єдине джерело доходу, що підтверджується довідкою про доходи від 03 вересня 2019 року № 704/111/22-2019 та є безпосередньо наслідком злочинних дій посадових осіб ГУНП в Луганській області. Більш того, в той час заявник перебував на лікуванні, яке потребувало значних коштів. Таким чином, незаконне звільнення спричинило йому не тільки матеріальну, але і моральну шкоду, оскільки в скрутний час він залишився без роботи, що вплинуло на його психоемоційний стан. Крім того, весь цей час, враховуючи наявне у нього захворювання, він постійно проходить лікування, що також потребує коштів.

У судове засідання скаржник не з`явився, у своїй скарзі просив розглянути її за його відсутності. Про дату, час та місце судового розгляду скарги повідомлений належним чином, на що вказують відомості про отримання повідомлення у додаток «Viber» 26 червня 2023 року о 16:19:57. Заяв, клопотань не подавав.

Слідчий на розгляд скарги не з`явився і відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, його неявка не перешкоджає розгляду, внаслідок чого слідчий суддя розглянув скаргу у відсутність слідчого.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, слідчий суддя встановив наступне.

Перевіряючи поважність пропуску заявником ОСОБА_3 строку звернення зі скаргою на постанову слідчого, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як убачається з матеріалів, постанова про відмову у визнанні потерпілим від 09 червня 2023 року заявнику надійшла поштовим зв`язком 15 червня 2023 року, а 26 червня 2023 року (у перший робочий день тижня) заявник звернувся зі скаргою до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Отже, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що строк на оскарження постанови слідчого заявником не пропущений.

Вирішуючи вимоги скарги по суті, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Згідно з п. 5 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим-особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування врегульовано статтею 306 КПК. Зокрема, частиною першою вказаної статті передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26 КПК.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську перебуває кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0000357 30 липня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 09 червня 2023 року заявнику відмовлено в задоволенні заяви про визнання його потерпілим. Підставою відмови вказано те, що з наявних у кримінальному провадженні матеріалів, в тому числі заяви ОСОБА_3 від 07 грудня 2021 року не вбачається об`єктивних даних, які б вказували на спричинення ОСОБА_3 шкоди. ОСОБА_3 не надавав органу досудового розслідування відомостей щодо моральної та майнової шкоди, які саме фізичні страждання, фізичний біль, функціональний розлад організму чи інших відхилення від звичайного стану здоров`я, спричинені йому внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у тому числі посягання на немайнові або майнові права. ОСОБА_3 не вказав органу досудового розслідування на наслідки кримінального правопорушення, що мають вартісну форму, не довів в чому саме знайшло вираження спричинення йому моральної, фізичної та майнової шкоди, не надав відповідних документів та доказів, які б свідчили про дані обставини.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання, а сам процес доказування полягає доказування у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, при цьому вказані заявником обставини щодо не проведення під час досудового розслідування кримінального провадження ряду слідчих дій не спростовані. Згідно до ч. 2 ст. 220 КПК України - про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься постанова.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Згідно з ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Вказана постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 09 червня 2023 року не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, прийнята всупереч приписам ст. 55 КПК України, оскільки, як убачається зі змісту заяви ОСОБА_3 від 07 червня 2023 року, витягу з ЄРДР від червня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000357, кримінальне провадження безпосередньо стосується порушення прав та інтересів заявника. Крім того, звертає слідчий суддя увагу і на те, що постановою слідчого відмовлено загальними фразами, із перекладенням обов`язку доказування на сторону кримінального провадження.

Згідно зі ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги частково та скасування постанови слідчого.

Водночас, не підлягають задоволенню вимоги скарги про зобов`язання слідчого допитати ОСОБА_3 у якості потерпілого, оскільки проведення таких слідчих (розшукових) дій, так само, як і зобов`язання залучення в якості потерпілого, надання пам`ятки, інформування про хід досудового розслідування входить до процесуальних повноважень слідчого і постановлення ухвали про зобов`язання вчинення цих дій призведе до втручання у такі повноваження.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 12 жовтня 2017 року (справа № 757/49263/15-к), у разі, якщо слідчий суддя прийняв рішення, яке не передбачено КПК України, бо не узгоджується з положеннями ст. 307 КПК України стосовно його повноважень, суду апеляційної інстанції при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження належить виходити з приписів ст. 9 КПК України, яка розкриває принцип законності кримінального провадження та в частині шостій установлює, що, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. Однією з таких засад є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності (п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК України), а її зміст розкрито у ст. 24 КПК України, згідно з частиною першою якої кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України. У цьому кримінальному провадженні Верховний Суд України сформулював висновок щодо застосування норми права, відповідно до якого, у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, до яких відсилають положення ч. 3 ст. 309 КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК України.

Така-ж правова позиція підтверджена постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 01 грудня 2022 року у справі № 522/7836/21 (провадження № 51-2328 км 22).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 09 червня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 30 липня 2021 року за № 0000357 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_4 від 09 червня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим,у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 липня 2021 року за № 0000357.

У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 27 червня 2023 року о 16:50 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1