Справа № 344/9163/23
Провадження № 11-сс/4808/200/23
Категорія ст. 303 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 14.06.2023 року на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Івано-Франківської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що заява ОСОБА_5 , відповідно до ст. 218 КПК України, була скерована за належністю для організації розгляду в межах чинного законодавства до Київської обласної прокуратури згідно з територіальною юрисдикцією.

В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_5 вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необгрунтованою. Згідно його заяви до Івано-Франківської обласної прокуратури, 19.05.2023 року під час здійснення журналістського розслідування щодо корупційних діянь посадовців Київської області було отримано інформацію про те, що працівники Київської обласної прокуратури та ТУ ДБР в м. Києві готуються до вчинення злочину. Так, Чернігівською обласною прокуратурою за його заявою від 14.04.2023 року було внесено відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні №0000026 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України. В заяві ним вказано, що судове рішення у справі 369/4556/17 не було виконано та особа не відбула покарання. З його джерел в органах прокуратури було отримано інформацію про те, що з метою забезпечення уникнення від кримінальної відповідальності працівникам Бучанського РУП, органу пробації та Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури - працівники Київської обласної прокуратури та Другого слідчого відділу ТУ ДБР в м. Києві, які беруть участь у здійсненні досудового розслідування вказаного кримінального провадження, домовились між собою про те, щоб звернутись до однієї з кримінально-виконавчих установ на території Київської області з метою підробки документів, що підтверджують факт нібито направлення для відбування покарання особи на ім?я ОСОБА_6 в період з 2018 до 2021-2022 року. Тому вбачає у вказаному діянні ознаки складу злочинів за ст. 14 ч.1, ст. 366 ч.1, ст. 14 ч. 1, ст. 384 ч. 2 КК, тобто підготовка до службового підроблення та подання до органу досудового розслідування штучно створених доказів захисту. На думку апелянта, слідчий суддя хибно прийшов до переконання, що ухвала не оскаржується в апеляційному порядку. Вважає, що положення наказу Генерального прокурора України не дають прокурору права не здійснювати обов`язок щодо реєстрації заяви про готування щодо вчинення злочину до ЄРДР. Вважає, що прокурор повинен був діяти згідно ст.214 КПК України і не відмовляти у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. На думку апелянта не внісши відомості до ЄРДР, було порушено його право на захист. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та направити його скаргу на новий розгляд в суд першої інстанції для повторного розгляду в іншому складі суду.

З`ясувавши обставини провадження, доповідь судді, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали провадження, більшість колегії суддів вважає, що апеляційна скарга апелянта не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Апеляційний розгляд провадження проведено без участі сторін за їх клопотаннями відповідно до положень ст. 406 КПК України.

З`ясувавши обставини провадження, проаналізувавши наявні матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до переконання про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК Україн судове рішення має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим.

Оскаржена ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам закону, правових підстав для її скасування не встановлено.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст. 214 КПК України та судової практики не всі без винятку повідомлення про певні правопорушення підлягають внесенню до ЄРДР.

На переконання більшості колегії суддів висновок слідчого судді про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 не суперечить правовому змісту ст. 214 КПК України.

Як слідує з матеріалів провадження, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про те, що Івано-Франківська обласна прокуратура не відмовила скаржнику у внесенні його повідомлення про злочини до ЄРДР і не допустила бездіяльність в розумінні положень ст. 214 КПК України, а в інтересах ОСОБА_5 на підставі ст. 218 КПК України та відповідної Інструкції «Про порядок прийняття, реєстрації та розгляду органами прокуратури заяв і повідомлень про правопорушення », затвердженої наказом Генерального прокурора України від 3.12.2012 року № 125 після прийняття його заяви переадресувала її до Київської та Черкаської обласних прокуратур для її розгляду згідно положень ст. 214 КПК України за територіальною юрисдикцією по місцю можливого вчинення злочинів.

Така переадресація заяви скаржника підтверджується відповідним супровідним документом (а.с. 33-34).

Як з`ясовано процесуально-правові інтереси чи права ОСОБА_5 не порушено, оскільки його повідомлення про вказані ним правопорушення вже внесено Чернігівською обласною прокуратурою до ЄРДР, тобто вже ведеться досудове розслідування, а повторне внесення аналогічних повідомлень про такі ж правопорушення, не передбачено чинним КПК України і не ґрунтується на змісті ст. 214 КПК України та загальних засадах кримінального провадження.

До вказаного доречно вказати, що процесуальні права апелянта в цьому провадженні не порушено, колегія суддів враховує направлені до апеляційного суду Івано-Франківською прокуратурою дані про 11 витягів з ЄРДР, згідно яких аналогічні повідомлення ОСОБА_5 про вказані ним правопорушення внесені до вказаного реєстру і по них проводиться досудове розслідування.

Апеляційна скарга ОСОБА_5 , в якій він просить направити справу на новий судовий розгляд, не може бути задоволена, оскільки відповідно до положень ст. 407 ч.3 КПК України апеляційний суд при розгляді такої категорії скарг не має права на призначення нового судового розгляду.

Таким чином колегія суддів прийшла до переконання, що немає правових підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 405, 418, 419,422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 14.06.2023 року за його скаргою - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4