465/4682/23
1-кп/465/1079/23
У Х В А Л А

судового засідання

29.06.2023 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Львові клопотання прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження у кримінальному провадженні № 0000173 від 05.08.2022 року строку застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львова, громадянину України, одруженому, тимчасово не працюючому, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.ч.2, 3 ст.436-2 КК України,

в с т а н о в и в :

У провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження №0000173 від 05.08.2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.ч.2, 3 ст.436-2 КК України.

В межах даного кримінального провадження на стадії досудового розслідування до ОСОБА_4 згідно ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01.05.2023 року застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на строк до 29.06.2023 року включно.

У підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його постійного проживання у АДРЕСА_1 з покладенням на нього наступних обов`язків: 1) прибувати до суду за першим викликом; 2) не відлучатися із місця свого постійного проживання без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну місця свого проживання; 4) невідкладно здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи (при наявності), що дають право на виїзд за межі України.

Подане клопотання публічний обвинувач обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, один з яких, кваліфікований за ч.3 ст.436-2 КК України, відноситься до категорії тяжких, та існують ризики того, що обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання може переховуватися від суду, незаконно впливати на експерта, усвідомлюючи невідворотність покарання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, враховуючи, що таке вчинялося з використанням Інтернет-мережі.

У судовому засіданні прокурор подане ним клопотання підтримав, при цьому просив врахувати, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки та миру, а також дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований та не має міцних соціальних зв`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 щодо задоволення клопотання прокурора заперечили, при цьому, захисник зазначила, що її підзахисний від суду не ухиляється та свої процесуальні обов`язки виконує. Водночас звернула увагу на те, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту позбавляє ОСОБА_4 можливості працювати.

Заслухавши доводи учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби; домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як встановлено в ході судового розгляду, в рамках кримінального провадження №0000173 від 05.08.2022 року ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.ч.2, 3 ст.436-2 КК України.

Згідно обвинувального акта обвинуваченому ОСОБА_4 інкримінується розповсюдження матеріалів із закликами до вчинення дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, заперечення тимчасової окупації частини території України.

Зібрані під час досудового розслідування докази послужили підставою для повідомлення ОСОБА_4 про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.ч.2, 3 ст.436-2 КК України, складання обвинувального акта та скерування такого до суду.

На даний час розгляд кримінального провадження судом не завершено, судове провадження триває.

Суд вважає, що завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні та скерування обвинувального акта до суду свідчить про наявність достатніх підстав для обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень. Разом з цим, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може з метою уникнення від кримінальної відповідальності та покарання переховуватися від суду, незаконно впливати на експерта, висновок якого покладено в основу обвинувачення, продовжити вчинення кримінальних правопорушень та перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, інкриміноване особі, підлягає врахуванню як один із суттєвих критеріїв при обранні запобіжного заходу.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів.

Також у своєму рішенні у справі "W проти Швейцарії" від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.ч.2, 3 ст.436-2 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких та тяжких злочинів та за вчинення таких передбачено покарання у виді позбавлення волі, зокрема за ч.3 ст.436-2 КК України на строк від п`яти до восьми років. Крім цього, як встановлено в судовому засіданні, обвинуваченому інкриміновано вчинення злочинів проти основ національної безпеки та миру, останній на даний час не має постійного місця роботи, обвинувачується у вчиненні злочинів з використанням мережі Інтернет. Наведене враховується судом як обставини, які свідчать про наявність ризиків, що зумовлюють потребу у продовженні застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. При цьому, суд враховує, що ризики, які покладені в основу первісного рішення слідчого судді про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу та які передбачені ст. 177 КПК України, на даний час не зменшилися. За таких обставин більш м`які запобіжні заходи, ніж домашній арешт, на переконання суду, не здатні запобігти наявним ризикам.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

За наведених вище обставин суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Водночас суд вважає неспроможними доводи сторони захисту про те, що такий вид запобіжного заходу перешкоджає обвинуваченому працювати, адже, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований та на даний час не працює.

Також суд приймає до уваги те, що відповідно до положень ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

У даному випадку, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, на обвинуваченого ОСОБА_4 доцільно покласти наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першим викликом; 2) не відлучатися із місця свого постійного проживання без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну місця свого проживання; 4) невідкладно здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України.

Керуючись ст.ст.177,178, 181, 194, 196, 314, 315, 331, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Клопотання прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 задоволити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110, ч.ч.2, 3 ст.436-2 КК України, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: 1) прибувати до суду за першим викликом; 2) не відлучатися із місця свого постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) невідкладно здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 положення ч.5 ст.181 КПК України про те, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала слідчого судді припиняє свою дію 29.08.2023 року.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , а безпосереднє виконання доручити службовим особам ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області, тобто територіального органу поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1