Справа № 639/1863/23
Провадження № 1-кс/639/831/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань клопотання слідчого СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 у межах матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000358 від 23.04.2023, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з базовою загальною освітою, раніше судимого: 05.02.2010 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 296, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, 10.02.2011 звільнений умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 5 місяців 12 днів; 20.08.2013 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців, звільнений 22.10.2019 у зв`язку з відбуттям строку покарання, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова із клопотанням у кримінальному провадженні № 0000358 від 23.04.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_4 будучи раніше судимим: 05.02.2010 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 296, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, 10.02.2011 звільнений умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 5 місяців 12 днів; 20.08.2013 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців, звільнений 22.10.2019 у зв`язку з відбуттям строку покарання, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину проти власності, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочин проти власності.

22.04.2023, приблизно о 20 год. 35 хв., ОСОБА_4 перебував за адресою: м. Харків, вул. Даргомижського, 32, де зустрів раніше йому знайомого ОСОБА_7 , в руках якого знаходився належний йому мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 7», та на голові у якого була кепка чорного кольору, вироблена з тканини, на якій вишитий напис «Puma», логотип вказаної торгівельної марки, а також кольоровий візерунок червоного, синього та бежевого кольорів на передній частині головного убору.

Саме в той час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення вказаного мобільного телефону та кепки, поєднаного із застосуванням насильства, у період воєнного стану поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаними про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 спочатку наблизився до ОСОБА_7 , після чого, зненацька наніс йому два удари кулаком правої руки у ділянку грудей.

В результаті вчиненого насильства ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 синець на тулубі, який відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи № 09-505/2023 від 24.04.2023.

Надалі, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, використовуючи фактор несподіванки, зненацька для ОСОБА_7 , відкрито заволодів належним йому мобільним телефоном «Xiaomi Redmi Note 7», який вихопив з рук останнього, та кепкою чорного кольору, виробленою з тканини, на якій вишитий напис «Puma», логотип вказаної торгівельної марки, а також кольоровий візерунок червоного, синього та бежевого кольорів на передній частині головного убору, яку ОСОБА_4 зірвав з його голови.

Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для відкритого заволодіння чужим майном. Після цього, ОСОБА_4 , звернувши на свою користь мобільний телефон та кепку, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 3035 грн. 93 коп., з яких вартість мобільного телефону «Xiaomi Redmi Note 7»складає 2733 грн. 33 коп., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 462М від 26.04.2023 та вартість кепки чорного кольору, виробленої з тканини, на якій вишитий напис «Puma», логотип вказаної торгівельної марки, а також кольоровий візерунок червоного, синього та бежевого кольорів на передній частині головного убору складає 302 грн. 60 коп., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи № 504М від 09.05.2023.

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

10.05.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Підозра, висунута ОСОБА_4 , обґрунтована зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події від 22.04.2023;

- протоколом огляду місця події від 23.04.2023,

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 23.04.2023;

- висновком судово-медичної експертизи № 09-505/2023 від 24.04.2023;

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 462М від 26.04.2023;

- протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7

від 25.04.2023;

- протоколом огляду предмету від 25.04.2023;

- протоколом огляду предмету від 25.04.2023;

- протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 28.04.2023;

- протоколом огляду предмету від 28.04.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 01.05.2023;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.05.2023;

- висновком судово-медичної експертизи № 09-544/2023 від 04.05.2023;

- протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 09.05.2023;

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 504 М від 09.05.2023.

Вивченням особи підозрюваного встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Харків, громадянин України, не одружений, з базовою загальною освітою, раніше судимий: 05.02.2010 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 296, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, 10.02.2011 звільнений умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 5 місяців 12 днів; 20.08.2013 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців, звільнений 22.10.2019 у зв`язку з відбуттям строку покарання, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 12 КК України ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

На цей час вбачаються підстави, для застосування до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким злочином та передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Крім того, у підозрюваного немає міцних соціальних зв`язків (не одружений, відсутність утриманців та офіційного місця роботи), що надає можливості останньому почати переховуватись від органу досудового розслідування.

Також, припинення протиправної діяльності ОСОБА_4 не було добровільним, а є наслідком діяльності правоохоронних органів.

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - наявність зазначених ризиків обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину. На даний момент ОСОБА_4 відомі данні потерпілого, та свідків, місце їх проживання, коло спілкування, що дає йому можливість впливати на свідчення потерпілого та свідків, а саме психічно впливати на останніх та примусити їх змінити свої показання або взагалі відмовитися від них, щоб уникнути притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Так, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення останнім незаконного впливу на потерпілого, свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.

п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється підтверджується тим, що характер та спосіб вчиненого злочину, що характеризується як злочини проти власності, тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, він, враховуючи зневажливе ставлення до найвищої соціальної цінності, може вчинити й інший злочини, так як підозрюваний неодноразово раніше судимий: 05.02.2010 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 296, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, 10.02.2011 звільнений умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 5 місяців 12 днів; 20.08.2013 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців, звільнений 22.10.2019 у зв`язку з відбуттям строку покарання. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 вчинив вказане кримінальне правопорушення, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину проти власності.

Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України органом досудового розслідування враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваного кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у якому він підозрюється; відсутність міцних соціальних зв`язків, майновий стан та репутація підозрюваного.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_9 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, врахованих при обранні вказаного запобіжного заходу, які на даний час дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні та продовжити злочинну діяльність, шляхом вчинення нових кримінальних правопорушень.

Орган досудового розслідування вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного на час здійснення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження. Зміна запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою, не забезпечить запобіганню спробам підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто запобігання ризикам.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення участі підозрюваного у досягненні завдань кримінального провадження, орган досудового розслідування дійшов висновку про необхідність застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вказує на неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі вищевикладеного є достатні підстави вважати, що забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_10 та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Під час судового засідання підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання слідчого заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, а також вважав необхідним та достатнім застосувати до останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000358 від 23.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

10.05.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:протоколом огляду місця події від 22.04.2023; протоколом огляду місця події від 23.04.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 23.04.2023; висновком судово-медичної експертизи № 09-505/2023 від 24.04.2023; висновком судово-товарознавчої експертизи № 462М від 26.04.2023; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 25.04.2023; протоколом огляду предмету від 25.04.2023; протоколом огляду предмету від 25.04.2023; протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 28.04.2023; протоколом огляду предмету від 28.04.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 01.05.2023; протоколом проведення слідчого експерименту від 01.05.2023; висновком судово-медичної експертизи № 09-544/2023 від 04.05.2023; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 09.05.2023; висновком судово-товарознавчої експертизи № 504 М від 09.05.2023.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким.

Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та його кваліфікація/перекваліфікація під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчим суддею не встановлюється.

Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування або суду, підтверджується тим, що:

- злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким злочином та передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту;

- у підозрюваного немає міцних соціальних зв`язків (не одружений, відсутність утриманців та офіційного місця роботи), що надає можливості останньому почати переховуватись від органу досудового розслідування;

- припинення протиправної діяльності ОСОБА_4 не було добровільним, а є наслідком діяльності правоохоронних органів.

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, підтверджується:

- характером та обставинами вчинення злочину. На даний момент ОСОБА_4 відомі данні потерпілого, та свідків, місце їх проживання, коло спілкування, що дає йому можливість впливати на свідчення потерпілого та свідків, а саме психічно впливати на останніх та примусити їх змінити свої показання або взагалі відмовитися від них, щоб уникнути притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Так, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення останнім незаконного впливу на потерпілого, свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.

п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інші кримінальні правопорушення, підтверджується тим, що характер та спосіб вчиненого злочину, що характеризується як злочини проти власності, тяжкість вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, дають підстави вважати, що перебуваючи на волі, він, враховуючи зневажливе ставлення до найвищої соціальної цінності, може вчинити й інший злочини, так як підозрюваний неодноразово раніше судимий: 05.02.2010 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 296, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, 10.02.2011 звільнений умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 5 місяців 12 днів; 20.08.2013 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців, звільнений 22.10.2019 у зв`язку з відбуттям строку покарання. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 вчинив вказане кримінальне правопорушення,маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину проти власності.

Оцінюючи сукупність обставини, які визначені ст. 178 КПК України, слідчим суддею враховується: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні інкримінового йому кримінального правопорушення; 3) дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 ,який раніше неодноразово судимий, його вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків, роботи та доходу.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу (зокрема, у виді домашнього арешту) для запобігання вищезазначених ризиків, але прокурором доведено, що з урахуванням обставин по справі, а також того, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до десяти років, що вказує на відсутність підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Доказів, які б підтвердили неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 за станом здоров`я чи з інших підстав такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, стороною захисту не надано, а слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 при обранні запобіжного заходу, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 08 липня 2023 року включно.

Строк затримання ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 10 травня 2023року з 17 години 15 хвилин.

Строк закінчення дії ухвали стосовно підозрюваного ОСОБА_4 - 08 липня 2023 рокуо 17 годині 15 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а підозрюваним, який утримується під вартою - в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 15.05.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1