Справа № 159/3885/23
Провадження № 1-кс/159/2339/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Ковель клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000948 від 14.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням в якому просить скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.06.2023 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000948 від 14.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Слідча СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду клопотання, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, не заперечує проти зняття арешту з майна.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, речовим доказом у справі, зокрема. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

ОСОБА_3 є власником арештованого майна, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, може звертатись до суду з клопотанням про скасування арешту.

Положення ч. 1 ст. 167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже, за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.08.2023 у справі №159/3885/23 накладено арешт на майно з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування майном, зокрема, на мобільний телефон «Ірhone 14», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 .

Підставою накладення арешту на мобільний телефон стало те, що слідчим було надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення та достатність підстав вважати, що мобільний телефон має значення для забезпечення кримінального провадження як речовий доказ.

На думку слідчого судді, станом на даний час мобільний телефон «Ірhone 14», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , вже має бути оглянуто, проведено ряд слідчих та процесуальних дій з використанням вищевказаного майна та виконано вимоги ч. 1, ч. 2 ст. 100 КПК України - речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

Керуючись змістом арешту майна та його метою, що визначені статтею 170 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним повернути володільцю ОСОБА_3 вилучений мобільний телефон «Ірhone 14», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 , накладений арешт скасувати.

Керуючись ст. 98, 131, 132, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.08.2023 на майно, а саме: мобільний телефон «Ірhone 14», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 - скасувати.

Повернути ОСОБА_5 належний йому мобільний телефон «Ірhone 14», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1