Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/2355/22
Провадження № 1-кп/490/331/2023
У Х В А Л А

31 липня 2023 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув вищу освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, проходе військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні "матрос" на посаді гранатометника-стрільця взводу охорони роти охорони, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився,

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року № 757/2022 (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ), від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ), від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

З 29 березня 2020 року ОСОБА_4 проходе військову службу за мобілізацією на особливий період

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 75 від 29 березня 2022 року його було зараховано до списків особового складу цієї військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду гранатометника-стрільця взводу охорони роти охорони цієї військової частини.

Проте 13 травня 2022 року о 08:00 години він не з`явився на службу без поважних причин та був відсутнім за місцем служби до 25 травня 2022 року.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винними у вчиненні яких визнаються обвинувачені

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України - як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, вчинене в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

1. Під час судового розгляду справи обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав.

Зазначив, що 12 травня 2022 року після завершення добового чергування з дозволу командира знаходився за місцем свого проживання в зв`язку з необхідність вирішення побутових питань та необхідністю розсередження; мав повернутись до виконання службових обов`язків 13 травня 2022 року о 08:00 годині.

Проте, зустрів свого товариша, від якого дізнався про загибель їх спільного бойового побратима, через що почав випивати, та перебував у нетверезому стані фактично до 25 травня 2022 року.

25 травня 2022 року ж він зрозумів неправильність своїх дій та повернувся до військової служби.

З того часу він продовжує несення служби, до виконання службових обов`язків ставиться сумлінно.

Обвинувачений також вказував, що у содіяному кається, прагне продовжити службу та захищати свою Батьківщину.

2. Ці покази обвинуваченого узгоджуються з дослідженими під час розгляду кримінального провадження документами.

2.1. Так, з залученої до матеріалів кримінального провадження витягу з наказу № 75 від 29 березня 2022 року командира військової частини НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_4 був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період, зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення у цій військовій частині та призначений на посаду гранатометника-стрільця взводу охорони роти охорони цієї військової частини.

2.2. З залученого до матеріалів кримінального провадження листа № 93/625 від 10 липня 2023 року виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_4 отримав дозвіл на перебуванні за адресою: АДРЕСА_1 , лише на період з 10:00 години 12 травня 2022 року до 08:00 години 13 травня 2022 року.

2.3. З залученого до матеріалів кримінального провадження витягу з наказу № 120 від 13 травня 2022 року командира військової частини НОМЕР_1 вбачається, що з 13 травня 2022 року ОСОБА_4 був відсутній на службі.

З залученого до матеріалів кримінального провадження витягу з наказу № 133 від 26 травня 2022 року командира військової частини НОМЕР_1 вбачається, що 23 травня 2022 року ОСОБА_4 приступив до виконання службових обов`язків.

Оцінюючи кожен з перелічених документів, суд враховує, що кожен з них був отриманим у встановленому законом порядку та достовірність жодного з них сторони кримінального провадження не оспорюють.

Оцінюючи вказані документи у їх сукупності, суд враховує, що вони узгоджуються поміж собою та із показами обвинуваченого під час судового засідання.

3. Доказів на спростування показів обвинуваченого матеріали кримінального провадження не містять, сторони, зокрема - захист - про наявність таких доказів не посилаються.

З урахуванням наведеного суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставинами доведеною.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

1. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, відповідно до частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує, що він щиро розкаявся, під час здійснення кримінального провадження активно сприяв у розкритті злочину та судовому розгляді кримінального провадження.

Ту обставину, що обвинувачений добровільно з`являвся на службу та у розшуку не перебував, суд розцінює, як його з`явлення із зізнанням, та таке також враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання.

2. Окрім того, суд враховує таке.

2.1. ОСОБА_4 проходив військову службу з 07 серпня 2014 року по 28 вересня 2015 року /за мобілізацією на особливий період/ та протягом періоду з 15 червня по 14 грудня 2017 року /за контрактом/, при цьому неодноразово брав безпосередню участь у проведенні Анттерористичної Операції та Операції Об`єднаних Сил на території Донецької та Луганської областей, при цьому - брав безпосередню участь у бойових діях.

2.2. До того ж, після повернення 25 травня 2022 року він продовжує сумлінно виконувати обов`язки по військовій службі.

Ці обставини суд враховує таким чином.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військовий обов`язок громадян полягає ні в чому інакшому, як у захисті Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Військова служба ж, відповідно до частини 3 статті 1 цього Закону, є лише одним з елементів військового обов`язку.

ОСОБА_4 ж вчинив злочин проти порядку проходження військової служби.

З огляду на таке суд вважає, що попри те, що ОСОБА_4 порушив військовий порядок, свій військовий обов`язок по суті він виконав.

В зв`язку із цим факт його участі у бойових діях та факти проходження ним військової служби суд на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання.

.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, під час здійснення цього кримінального провадження не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також особу винного.

В зв`язку із цим суд враховує таке.

Щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину

1. ОСОБА_4 був вчинений злочин, який відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України є тяжким.

2. Разом із цим, сутність вчиненого ним злочину вочевидь полягала ні в тому, що він бажав ухилитись від проходження служби, але лише у тому, що він на певному етапі вирішив знехтувати частиною своїх обов`язків по службі.

Суд також враховує, що місце служби обвинуваченого протягом періоду з 13 по 25 травня 2022 року визначалось не однозначно з огляду на прийняття рішень про розсередження та побутові негаразди.

Та ці обставини у сукупності свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 правопорушення аж до межі з адміністративним правопорушенням, передбаченим статтею 17220 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Щодо особи винного.

ОСОБА_4 на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем служби, не зважаючи на вчинене ним правопорушення, характеризується виключно позитивно, має державні нагороди за участь у бойових діях.

Оцінюючи наведені обставини, суд вважає доведеним, що в цьому випадку вчинений обвинуваченим злочин лише через певний збіг обставин.

Визначення виду та міри покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, окрім наведених вище обставин, враховує таке.

Відповідно до статті 3 Дисциплінарного Статуту Збройних Силу України військова дисципліна досягається не шляхом застосування кари та залякування військовослужбовців, але шляхом поєднання, зокрема повсякденної вимогливості командирів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу, їх справедливого ставлення до підлеглих.

Та в цьому випадку виявом справедливості є питання відповідності засобів репресії вчиненому правопорушенню; категорія справедливості передбачає, що покарання за правопорушення повинно бути домірним вчиненому.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини

З урахуванням цих дороговказів суд, стосовно обставин цього кримінального провадження, зазначає наступне.

1. Частина 5 статті 407 Кримінального Кодексу України передбачає один вид основного покарання - позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

2. Але наведені вище обставини у їх сукупності, а саме

-встановлені вище відомості про ступінь тяжкості вчиненого ним злочину;

-наявність встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , зокрема, те, що:

1.обвинувачений вчинив злочин внаслідок збігу тяжких обставин;

2.обвинувачений щиро покаявся у скоєному, з`явився із зізнанням та сприяв кримінальному провадженню;

3.свій військовий обов`язок по суті він виконав

свідчать про істотне зниження суспільної небезпеки особи обвинуваченого та вчиненого ним злочину.

У своїй сукупності ці обставини дозволяють на підставі частини 1 статті 69 Кримінального Кодексу України /в редакції Закону України № 1576-ІХ від 29 червня 2021 року, що діяла на момент вчинення злочину/ призначити ОСОБА_4 основне покарання у розмірі, що є меншим від найнижчої межі, встановленої в санкції частини 5 статті 407 Кримінального Кодексу України.

Отже, обвинуваченому слід призначити основне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

Порядок застосування покарання.

Як зазначалось вище, наразі обвинувачений продовжує проходити військову службу, до виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно.

До того ж, наведені вище обставини доводять, що він має досвід, необхідний для ефективного виконання бойових завдань, пов`язаних з відсіччю збройної агресії проти України.

З урахуванням наведеного суд вважає, що в інтересах захисту Національної безпеки України на підставі статті 58 Кримінального Кодексу України призначене ОСОБА_4 покарання слід замінити покаранням у вигляді службових обмежень для військовослужбовців строком на 2 роки з відрахуванням 20% його грошового забезпечення в дохід держави.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись статтями 368, 373-374 Кримінального Процесуального Кодексу України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 02 роки.

На підставі статті 58 Кримінального Кодексу України замінити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі покаранням у вигляді службових обмежень для військовослужбовців строком на 02 /два/ роки з відрахуванням в дохід держави 20% його грошового забезпечення.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя = ОСОБА_7 =