КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1231/2023 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1
Категорія КК: ч. 2 ст. 156 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Братськ Іркутської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Вироком суду встановлено, що 20 вересня 2019 року, приблизно об 11 год. 45 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в коридорі другого поверху дитячої поліклініки (Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 Деснянського району у м. Києві) за адресою: м. Київ, пр. Маяковського, 18-А, вчинив розпусні дії відносно малолітньої особи ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Крім того, 20 вересня 2019 року, приблизно об 13 год. 30 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в коридорі третього поверху дитячої поліклініки (Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4 Деснянського району у м. Києві) за адресою: м. Київ, бул. Вигурівський, 4, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, повторно вчинив розпусні дії по відношенню до малолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

В апеляційній скарзі зі змінами захисник ОСОБА_9 просить вирок скасувати, призначити новий розгляд.

Захисник вважає, що судом допущено істотне порушення вимог КПК України під час здійснення судового розгляду в кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 .

Так, апелянт звертає увагу, що фіксування кримінального провадження здійснюється, зокрема, у журналі судового засідання. З матеріалів судового провадження вбачається, що 15 вересня 2021 року відбулись судові дебати в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 . Цього дня, о 16 год. 32 хв суд видалився до нарадчої кімнати. Натомість журнал судового засідання з відображенням дати та часу виходу суду з нарадчої кімнати та проголошення вироку, відсутній. Технічний запис з фіксацією виходу суду з нарадчої кімнати та проголошенням вироку суду також відсутній. Тому, захисник вважає, що суд допустив порушення, яке згідно п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, є істотним. У зв`язку з цим вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року, на підставі п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду щодо нього скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутністю в діях складу кримінального правопорушення.

Вважає рішення суду незаконним, оскільки має місце неповнота судового розгляду, судом допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Неповноту судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 вбачає у не проведенні допиту потерпілої ОСОБА_11 , яка згідно даних висновку судово-психіатричної експертизи № 686 від 10.12.2019, може надавати пояснення. Сторона захисту вважає, що показання потерпілої є такими, які могли істотно вплинути на прийняте судом рішення.

Порушення судом вимог кримінального процесуального законодавства обвинувачений вбачає у покладенні в основу обвинувального вироку показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 . Останні не були безпосередніми очевидцями події. Про повідомлені ними обставини їм стало відомо з чужих слів, а саме зі слів своїх малолітніх дітей. Однак крім показань вказаних свідків, інших доказів винуватості ОСОБА_7 сторона обвинувачення не надала.

Тому обвинувачений вважає, що висновки суду про доведення винуватості ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 156 КК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

З цих же підстав апелянт вказує про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначення покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вказаний вирок суду скасувати, закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України. Або пом`якшити ОСОБА_7 призначене судом покарання, звільнивши від його відбування з випробуванням, призначивши іспитовий строк.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги захисник вказує про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність як в частині визнання ОСОБА_7 винуватим за ч. 2 ст. 156 КК України, так і під час призначення йому покарання, яке апелянт вважає суворим.

Крім вказаних підстав для скасування вироку суду через його незаконність, які є аналогічними з апеляційною скаргою обвинуваченого, захисник ОСОБА_8 зазначає про відсутність належних та допустимих доказів перебування його підзахисного в приміщенні поліклініки за адресою: АДРЕСА_2 .

Також апелянт вказує про неврахування судом даних про особу обвинуваченого під час призначення йому покарання, що стало наслідком засудження його до реальної міри покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисників, які підтримали апеляційні скарги, пояснення прокурора та представника потерпілої, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні розпусних дій щодо малолітньої особи, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені наявними доказами у їх сукупності, які перевірялися судом першої інстанції в ході судового розгляду.

Зокрема, вина обвинуваченого підтверджується показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , даними, які містяться у висновках судово-психітаричного експерта № 686 від 10.12.2019 та № 659 від 26.11.2019, іншими письмовими доказами, яким суд надав належну правову оцінку.

Так, з показань свідка ОСОБА_13 , яка була допитана під час судового розгляду вбачається, що вона є матір`ю малолітньої ОСОБА_11 , 2014 року народження. Зі своєю донькою вони 20.09.2019, приблизно об 11 год. 40 хв. прийшли в поліклініку по пр. Маяковського, 18-А в м. Києві на прийом до лікаря. Вони чекали свою чергу на другому поверсі. По коридору пройшов раніше незнайомий їй ОСОБА_7 поруч з жінкою. Свідок вирішила, що вони прийшли разом. В подальшому ОСОБА_7 стояв біля вікна в коридорі, де знаходилась її дочка ОСОБА_11 та інша дівчинка років восьми. Потім ця дівчинка відійшла, а дочка залишилась біля вікна. ОСОБА_7 стояв біля вікна навпроти її дочки обличчям до вікна. ОСОБА_11 стояла боком до свідка та почала соромитися. Коли ОСОБА_7 , відійшов, ОСОБА_11 підійшла до матері та сказала дитячою лексикою, що чоловік стояв без нижньої білизни та показував статевий орган. В той час як ОСОБА_7 стоячи поруч і зрозумівши, що дівчинка розповіла про побачене свідку, швидко пішов. ОСОБА_13 побігла наздоганяти ОСОБА_7 , але останній втік. В подальшому ОСОБА_13 з донькою зайшли до лікаря та розповіли про ситуацію, на що остання порадила викликати поліцейських. Свідок відразу поліцію не викликала, повернувшись додому, приблизно об 12 год. 50 хв., вона створила у мережі Facebook пост, де описала події про те, як у поліклініці зустріла педофіла, описала його зовнішність та одяг. Через півтори години хтось з користувачів також написав у соціальній мережі пост аналогічного змісту та розмістив фото чоловіка, у якому свідок впізнала ОСОБА_7 . Саме він вчиняв розпусні дії по відношенню до її доньки. В подальшому ОСОБА_13 знайшла в соціальній мережі пост, що цю особу затримано. Вона з ОСОБА_11 прибули до управління поліції, де дочка побачила ОСОБА_7 та впізнала.

Показання ОСОБА_13 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_14 , яка, будучи допитаною під час судового розгляду, вказувала що з ОСОБА_13 вона познайомилася 20.09.2019 в поліклініці по пр. Маяковського, 18-А в м. Києві, під час очікування в черзі лікаря. Їх доньки деякий час гралися разом біля вікна на другому поверсі установи, очікуючи черги до лікаря. Вона запам`ятала ОСОБА_7 , який зайшов на поверх разом з жінкою і у неї склалось враження, що вони прийшли разом. В подальшому невідома жінка зайшла до лікаря, а ОСОБА_7 робив вигляд, що очікує її.При цьому він підійшов до їх дітей. В подальшому ОСОБА_14 з молодшою донькою відійшли. Через деякий час побачила ОСОБА_13 , яка була в емоційному стані та когось наздоганяла, з кабінету лікаря в цей час виходила медсестра, а дочка ОСОБА_13 знаходилась в коридорі. В подальшому ОСОБА_14 дізналася від ОСОБА_13 , що ОСОБА_7 зняв штани і показав дитині статеві органи, про що їй розповіла її дочка.

З даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.09.2019 вбачається, що ОСОБА_13 впізнала ОСОБА_7 , який вчиняв розпусні дії 20.09.2019 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_11 .

Показання свідка ОСОБА_13 в частині того, що вона, 20.09.2019, після повернення з поліклініки, виклала у мережі Facebook пост, де описала вказані події розпусного характеру по відношенню до її дитини, узгоджується з даними протоколу огляду від 20.09.2019, скріншот-сторінки Інстаграм ОСОБА_13 від 20.09.2019. Користувачем ОСОБА_18 у групі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » детально описано зовнішність ОСОБА_7 та одяг, в якому він був одягнутий, а саме у подовжена куртка сірого кольору з вставками помаранчевого кольору та джинси.

З даних, які містяться у висновку судово-психіатричного експерта № 686 від 10.12.2019, вбачається, що малолітня потерпіла ОСОБА_11 , 2014 року народження, до вчинення відносно неї 20.09.2019, в період вчинення суспільно-небезпечного діяння, та на час дослідження хронічним психічним захворюванням не страждала та не страждає, в тому числі на момент вчинення не виявляла ознак тимчасового розладу психічної діяльності, здатна правильно сприймати зовнішній характер ситуації та обставин, які мають значення для кримінального провадження, запам`ятовувати їх та може надавати про них відповідні показання. У бесіді стосовно обставин правопорушення повідомила про досліджувану ситуацію використовуючи дитячу лексику, а саме про те, що разом з мамою була в лікарні, де біля вікна стояв чоловік та дивився у вікно. ОСОБА_11 розмовляла з подружкою, а її мама в цей час спілкувалась з мамою подружки. Чоловік був одягнений в сіро-помаранчеву куртку та джинси, він повернувся у її бік, поводив себе неправильно, показав статевий орган, і вона злякалась.

Зазначені вище дані, на думку колегії суддів, спростовують доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не доведено перебування ОСОБА_7 в приміщенні поліклініки по проспекту Маяковського, 18-А у м. Києві. Опис зовнішності ОСОБА_7 та одяг, у який він був одягнутий повністю співпадає з тим, у який був одягнутий обвинувачений, під час затримання в приміщенні іншої поліклініки по АДРЕСА_3 через декілька годині після першого епізоду події.

Так, з показань свідка ОСОБА_15 , яка була допитана під час судового розгляду вбачається, що 20.09.2019, приблизно о 14 годині вона разом зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_12 , 2015 року народження, прийшли в поліклініку по АДРЕСА_3 . Поки вони очікували в черзі біля кабінету на третьому поверсі, ОСОБА_12 гралась у коридорі поблизу вікна. В цей час біля вікна також знаходився ОСОБА_7 Коли свідок з дитиноюповинні булизаходити до кабінету лікаря, ОСОБА_15 покликала до себе доньку. ОСОБА_7 вийшов з коридору, а ОСОБА_12 розповіла дитячою лексикою, що ОСОБА_7 показав їй статевий орган. ОСОБА_12 в подробицях розповіла, які дії він вчиняв, і тому свідок зрозуміла, що це дійсно було так. ОСОБА_7 знову зайшов до коридору і ОСОБА_12 вказала на нього та сказала що це він вчиняв непристойні дії. ОСОБА_15 підійшла до ОСОБА_7 запитати у нього про події, які розповіла їй дочка. Однак останній її відштовхнув та почав тікати. Свідок побігла за ним та по дорозі кричала, щоб його затримали, однак він біг та всіх відштовхував. Коли ОСОБА_7 вибіг на вулицю з приміщення поліклініки, його затримали відвідувачі. ОСОБА_15 повернулась в поліклініку, щоб забрати дитину. Інші особи викликали поліцейських та тримали ОСОБА_7 до приїзду поліції. В подальшому ОСОБА_15 через соціальні сіті мережі Інтернет помістила оголошення про пошук очевидців події, які трапилися з нею та її донькою в приміщенні поліклініки.

Свідок ОСОБА_16 , яка працює медсестрою у поліклініці по бул. Вигурівському, 4 в м. Києві, будучи допитаною під час судового розгляду підтвердила, що 20.09.2019 близько 14 години вона бачила, як ОСОБА_7 вибігав з поліклініки, він її відштовхнув, а за ним бігла ОСОБА_19 , яка розповіла про обставини скоєння відносно її малолітньої дитини розпусних дій з боку обвинуваченого.

З показань свідка ОСОБА_17 , допитаного під час судового розгляду вбачається, що він затримав ОСОБА_7 20.09.2019, близько 14 години, коли почув крик ОСОБА_19 про допомогу в затриманні чоловіка, який тікав. У вестибюль поліклініки по бул. Вигурівському, 4 в м. Києві. ОСОБА_7 забіг по сходах, розштовхуючи усіх оточуючих. Обвинуваченого наздогнали на вулиці, коли він спіткнувся та впав. Свідок разом з іншим чоловіком тримали ОСОБА_7 до приїзду поліцейських. В той час, коли ОСОБА_7 піднявся з землі, вони побачили у нього розстебнуту ширінку, ремінь при цьому був застебнутий. Особи, які за ним бігли повідомили, що ОСОБА_7 вчиняв розпусні дії по відношенню до дітей в поліклініці.

Показання свідка ОСОБА_15 узгоджуються, в тому числі, з письмовими доказами, а саме даними протоколу огляду від 20.09.2019 та фототаблицями до нього, згідно яких під час огляду коридору третього поверху КНП «Консультативно- діагностичний центр» філія № 4 бул.Вигурівський, 4 в м. Києві, ОСОБА_15 вказала на місце та пояснила обставини, за яких ОСОБА_7 здійснював розпусні дії по відношенню до її доньки ОСОБА_12 .

Крім того, дані, які містяться на переглянутому в судовому засіданні компакт-диску CD-RВ3116VC08001677LH із записами з камер відеоспостереження в приміщенні поліклініки по бульвару Вигурівському, 4 в м. Києві за 20.09.2019, також підтверджують обставини намагання ОСОБА_7 покинути місце події. При цьому на відео видно, що ОСОБА_7 одягнений у темну куртку із фрагментами помаранчевого кольору.

З даних, які містяться у висновку № 659 від 26.11.2019 вбачається, що ОСОБА_12 , 2015 року народження, до вчинення відносно неї 20.09.2019, в період вчинення суспільно-небезпечного діяння та на час проведення дослідження на будь-який психічний розлад не страждала та не страждає, у бесіді стосовно обставин правопорушення повідомила, використовуючи дитячу лексику, про те, що в поліклініці, куди приходила з мамою, біля вікна бачила чоловіка, у якого були розстебнуті штани та не було нижньої білизни, а також було видно статевий орган. Чоловік їй нічого не казав та просто дивився у вікно.

З даних, які містяться в протоколі огляду від 12.12.2019, згідно якого було проведено огляд оптичного диску DVD-R, який є додатком до висновку експерта № 9-1/331 від 22.11.2019, вбачається, що на пристрої ОСОБА_7 містяться 4009 графічних зображень, серед яких виявлені графічні зображення оголених дітей, скопійованих з мобільного телефону «Meizu М-3», який був вилучений 20.09.2019 в ході особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України.

Викладені вище докази, на думку колегії суддів, обґрунтовано спростовують показання обвинуваченого в частині того, що останній не був присутнім в поліклініці по пр. Маяковського, 18-А, 20.09.2019 та не вчиняв розпусні дії по відношенню до малолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_11 .

Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо неповноти судового розгляду.

Так, потерпілими у даному кримінальному провадженні є малолітні особи, вікова категорія яких не здатна розуміти значення та сексуальний характер дій, скоєних відносно них. Більш того, психічне здоров`я потерпілих має бути захищене від необґрунтованих впливів. Тому апеляційний суд погоджується з тим, що відмова в задоволенні клопотання сторони захисту про допит малолітньої ОСОБА_11 , з урахуванням даних висновку судово-психіатричного експерта № 686 від 10.12.2019, є законною. Так само колегія суддів не вважає, що пояснення, які надавались малолітніми спочатку своїм батькам, а в подальшому експертам, під час проведення відповідного обстеження, не могли бути враховані. Показання матерів потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , які сторона захисту поставила під сумнів, оскільки вони отримані зі слів своїх малолітніх дітей, судом обґрунтовано взято до уваги. Останні не враховані як самостійні докази. Вони були оцінені в сукупності з іншими письмовими доказами та показаннями свідків, які були логічними, послідовними та узгоджувались між собою.

Колегія суддів також не вбачає істотних порушень судом першої інстанції під час здійснення судового розгляду.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16.09.2021 прокурор та ОСОБА_7 отримали цього ж дня.

В подальшому сторона захисту скористалась правом на оскарження, подавши апеляційні скарги захисниками ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_7 .

Під час апеляційного розгляду, на запитання суду, обвинувачений підтвердив, що вирок Деснянського районного суду м. Києва був проголошений 16.09.2021. Його копію він отримав одразу в цей-же день.

Представник потерпілої ОСОБА_10 також підтвердив, що вирок був проголошений 16.09.2021, його копія одразу вручена сторонам кримінального провадження, які прибули в засідання.

Захисники під час проголошення судового рішення були відсутні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що хоч суд першої інстанції і допустив порушення КПК України, не долучивши до матеріалів судового провадження журнал судового засідання та технічний носій інформації від 16.09.2021, однак останнє не обмежило фундаментальні права і законні інтереси учасників кримінального провадження. Баланс інтересів сторін і завдань кримінального провадження, тобто дотримання процесуальних вимог і в той же час притягнення осіб, винних у вчиненні кримінального правопрушення, до відповідальності, у даному випадку дотриманий. Тому підстав для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, про який просить захисник ОСОБА_9 , колегія суддів не знаходить.

Інших порушень вимог КПК України як під час здійснення досудового розслідування, так і під час судового розгляду колегією суддів не встановлено.

Покарання ОСОБА_7 призначено з дотриманням ст. 65 КК України.

Так, всупереч доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , судом першої інстанції, при призначенні покарання враховано дані про особу обвинуваченого, а також думка потерпілих щодо міри покарання, які просили призначати ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням. Не залишились поза увагою суду і конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушення, не визнання обвинуваченим своєї вини. Обґрунтовано, на думку колегії суддів, враховано обставину, яка обтяжує покарання - повторність, згідно ст. 67 КК України. Підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року щодо ОСОБА_7 , як законний та обґрунтований, підлягає залишенню без зміни, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , - без задоволення.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 156 КК України, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення.

С у д д і :

______________ _______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/1231/2023 Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1

№ 754/18132/19

Категорія КК: ч. 2 ст. 156 Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Братськ Іркутської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,

У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. 376, ст. 404, ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2021 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2ст. 156 КК України,- без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення.

Повний текст ухвали проголосити 12 червня 2023 року о 10 годині 30 хвилин.

С у д д і :

______________ _______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4