Справа № 308/7048/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Ярок Ужгородського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу - тримання під вартою строком 60 діб.

Слідчий вказує, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України та військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», діючи в порушення ст. 42, 68 Конституції України, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, вимог п. а «Спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471ХІІ від 17 червня 1992 року, п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 15 жовтня 1992 року10.08.2022, а також вимог ст. 11, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, маючи досвід поводження із вогнепальною зброєю і бойовими припасами та знаючи вимоги законодавства України про те, що вогнепальна зброя та бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 02.03.2023, та перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, незаконно придбав з метою подальшого незаконного збуту, у невстановлений досудовим слідством час, але до 02.03.2023, та перебуваючи у невстановлених досудовим розслідуванням місцях, серед яких є багажне відділення автомобіля марки «ВАЗ 2106», яким користується ОСОБА_4 , та місце проживання останнього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно зберігав та 02.03.2023, близько 16 год. 15 хв., перебуваючи неподалік військового полігону на околиці АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут зброї, бойових припасів та вибухових речовин, за грошову винагороду у розмірі 1700 доларів США, шляхом передачі з рук у руки, незаконно збув особі із зміненими анкетними даними, яка діяла на умовах конфіденційного співробітництва із працівниками Національної поліції України, ОСОБА_8 зброю, боєприпаси та вибухові речовини у вигляді 5 (п`ять) тротилових шашок ТШ-400 із засобами ініціювання вибуху електричного типу електродетонаторами ЕД-8-Ж у кількості 7 (семи) штук, які є вибуховими пристроями фугасної дії та які конструктивно поєднані між собою придатні до вибуху, ручної осколкової гранати Ф-1, яка є бойовим припасом та придатна до вибуху, бойової автоматичної нарізної вогнепальної зброї, автомату моделі «АК-74», калібру 5.45х39мм., із серійним номерним позначенням « НОМЕР_2 », 1988 року випуску, який придатний до стрільби у конструкції якого встановлено кронштейн (з маркувальним позначенням на ньому «ohhunt»), металевої цівки зі ствольною накладкою, полімерного регульованого телескопічного прикладу і пістолетної рукоятки, та 90 (дев`яносто) боєприпасів, бойових проміжних патронів центрального бою, калібру 5.45х39, споряджених звичайною кулею (7Н6), призначених для стрільби з автоматів АК-74, АКМ-74, АКС-74У, їх модифікацій та іншої відповідної зброї калібру 5.45х39мм., які є придатними до стрільби.

У зв`язку із викладеним, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання та збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Також з клопотання слідує, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України та військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», діючи в порушення ст. 42, 68 Конституції України, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, вимог п. а «Спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471ХІІ від 17 червня 1992 року, п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 15 жовтня 1992 року10.08.2022, а також вимог ст. 11, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, маючи досвід поводження із вогнепальною зброєю і бойовими припасами та знаючи вимоги законодавства України про те, що вогнепальна зброя та бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 08.05.2023, та перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, незаконно придбав з метою подальшого незаконного збуту, у невстановлений досудовим слідством час, але до 08.05.2023, та перебуваючи у невстановлених досудовим розслідуванням місцях, серед яких дворогосподарство будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що є місцем проживання останнього, незаконно зберігав та 08.05.2023, близько 14 год. 00 хв., перебуваючи на подвір`ї за вищевказаним місцем свого проживання, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут бойових припасів та вибухових речовин, за грошову винагороду у розмірі 4000 доларів США, шляхом передачі з рук у руки, повторно незаконно збув особі із зміненими анкетними даними, яка діяла на умовах конфіденційного співробітництва із працівниками Національної поліції України, ОСОБА_8 боєприпаси та вибухові речовини у вигляді тротилових шашок ТШ-400, у кількості 71 (сімдесят одна) од., засобів ініціювання вибуху електричного типу електродетонаторів ЕД-8-Ж, у кількості 100 (сто) од., боєприпасів калібру 7.62 мм, у кількості 440 (чотириста сорок) од., РПГ-22, у кількості 2 (дві) од., осколкової гранати 9-М, у кількості 1 (одна) од., маршового двигуна ПГ7С, у кількості 1 (один) од., корпусів гранат РГД 5, у кількості 2 (дві) од., корпусу гранати РГМ, у кількості 1(один) од., УДЗ №3345188, у кількості 1 (один) од., запалу УЗРГМ, у кількості 1 (один) од.

У зв`язку із викладеним, ОСОБА_4 підозрюється у повторному вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання та збут бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

09.05.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий вказує, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується наступними зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 06.02.2023, 03.03.2023 та 08.05.2023, в ході яких свідок повідомив, що ОСОБА_4 займається незаконним придбанням, зберіганням, а також збутом вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв задля власного незаконного збагачення, а також повідомив про обставини факту йому збуту ОСОБА_4 вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв; висновком експерта № СЕ-19/107-23/2480-ВТХ, згідно з якого надані на дослідження об`єкти, а саме 5 (п`ять) тротилових шашок ТШ-400 із засобами ініціювання вибуху електричного типу електродетонаторами ЕД-8-Ж у кількості 7 (семи) штук, є вибуховими пристроями фугасної дії та які конструктивно поєднані між собою придатні до вибуху; висновком експерта № СЕ-19/107-23/2479-ВТХ, згідно з якого надані на дослідження об`єкти, є ручною осколковою гранатою Ф-1, яка є бойовим припасом та придатна до вибуху; висновком експерта № СЕ-19/107-23/2478-БЛ, згідно з якого надані на дослідження об`єкти, є бойовою автоматичною нарізною вогнепальною зброєю, автомат моделі «АК-74», калібру 5.45х39мм., із серійним номерним позначенням « НОМЕР_2 », 1988 року випуску, який придатний до стрільби, та 90 (дев`яносто) боєприпасів, бойових проміжних патронів центрального бою, калібру 5.45х39, споряджених звичайною кулею (7Н6), призначених для стрільби з автоматів АК-74, АКМ-74, АКС-74У, їх модифікацій та іншої відповідної зброї калібру 5.45х39мм., які є придатними до стрільби; протоколом затримання ОСОБА_4 від 08.05.2023; протоколом за результатом проведення контролю за вчиненням злочину від 03.03.2023; протокол огляду місця події від 08.05.2023 та довідками вибухотехнічного відділу ГУНП в Закарпатській області; іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий вказує, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1- 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1 ст. 263 КК України, та, у разі визнання його винуватим у вчиненні цих злочинів, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а тому усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України;

2) знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема, документи пов`язані з обліком зброї, боєприпасів та вибухових речових військової частини НОМЕР_1 , місцезнаходження яких на даний момент не встановлено, що перешкоджає можливості встановлення походження збутого ОСОБА_4 майна, а тому в разі обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням можливості вільно пересуватись, останній негайно знищить вказані документи, тобто наявний ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України;

3) перебуваючи на волі матиме змогу незаконно впливати як особисто, так і через інших осіб, на свідків в даному кримінальному провадженні щодо зміни їх показань в сторону його захисту, на свідків, які ще не встановлені, зокрема з числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , з метою попередження надання ними показів органу досудового розслідування, тобто наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не встановлено, чи всю наявну у ОСОБА_4 зброю, боєприпаси та вибухові речовини реалізовано та виявлено, у зв`язку із чим останній може самостійно, або з допомогою інших осіб, продовжувати переховувати або реалізовувати зазначене майно, а також, будучи військовослужбовцем, з метою затягування кримінального провадження, або усунення можливості проведення з ним слідчих дій вибути для проходження служби у інші місцевості, що ускладнить можливість проведення досудового розслідування, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України;

5) перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки після вчинення злочину 02.03.2023 ОСОБА_4 , продовжив свою незаконну діяльність пов`язану і злочинами проти громадської безпеки та 08.05.2023 повторно збув ОСОБА_8 бойові припаси, вибухові пристрої, тобто наявний ризик, передбачений п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави унеможливить запобігання ризикам, вказаним у клопотанні, а тому необхідно застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що орган досудового розслідування вивчивши докази здобуті під час досудового розслідування, а також дані, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_4 , враховуючи вимоги ст.ст.177, 178, ст. 183 КПК України, приходить до висновку про неможливість забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, а також запобігти ризикам: переховуватися від органів досудового розслідування та спробам вчиняти інші кримінальні правопорушення, продовжити свою злочинну діяльність, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На підставі наведеного слідчий просить застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав наведених у клопотанні.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_9 заперечила щодо заявленого клопотання, з підстав необґрунтованості підозри. Вказала, що клопотання слідчого не містить обставин, достатніх для переконання, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам. Зазначила, що ОСОБА_4 ніколи раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не судимий, має постійне місце проживання в Україні, яке не змінював тривалий час, чесний, добросовісний, відповідальний, ініціативний, веде соціальний образ життя та має стійкі соціальні зв`язки. Звернула увагу суду на те, що ОСОБА_4 з 2014 по 24.02.2022 був військовослужбовцем Збройних Сил України. 21.09.2022 будучи військовослужбовцем ЗСУ НОМЕР_3 бригади, військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_4 батальйон, 3 роти механік навідник, у військовому званні «молодший сержант», отримав травми важкої ступені, поранення, кантузії, каліцтва та потребує лікування у травматолога та реабілітації.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пояснення підозрюваного, його захисника, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУНП в Закарпатській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000030, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

У рамках даного кримінального провадження 09.05.2023 року повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження.

Статтею 177 КПК України регламентовано, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як роз`яснено у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають з норм КПК України, і його належної поведінки. У п. 13.3 даної постанови зазначено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не повязаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

За приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час розгляду клопотання встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, який відноситься до категорії тяжкого злочину і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від від трьох до семи років..

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 06.02.2023, 03.03.2023 та 08.05.2023, в ході яких свідок повідомив, що ОСОБА_4 займається незаконним придбанням, зберіганням, а також збутом вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв задля власного незаконного збагачення, а також повідомив про обставини факту йому збуту ОСОБА_4 вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв; висновком експерта № СЕ-19/107-23/2480-ВТХ, згідно з якого надані на дослідження об`єкти, а саме 5 (п`ять) тротилових шашок ТШ-400 із засобами ініціювання вибуху електричного типу електродетонаторами ЕД-8-Ж у кількості 7 (семи) штук, є вибуховими пристроями фугасної дії та які конструктивно поєднані між собою придатні до вибуху; висновком експерта № СЕ-19/107-23/2479-ВТХ, згідно з якого надані на дослідження об`єкти, є ручною осколковою гранатою Ф-1, яка є бойовим припасом та придатна до вибуху; висновком експерта № СЕ-19/107-23/2478-БЛ, згідно з якого надані на дослідження об`єкти, є бойовою автоматичною нарізною вогнепальною зброєю, автомат моделі «АК-74», калібру 5.45х39мм., із серійним номерним позначенням « НОМЕР_2 », 1988 року випуску, який придатний до стрільби, та 90 (дев`яносто) боєприпасів, бойових проміжних патронів центрального бою, калібру 5.45х39, споряджених звичайною кулею (7Н6), призначених для стрільби з автоматів АК-74, АКМ-74, АКС-74У, їх модифікацій та іншої відповідної зброї калібру 5.45х39мм., які є придатними до стрільби; протоколом затримання ОСОБА_4 від 08.05.2023; протоколом за результатом проведення контролю за вчиненням злочину від 03.03.2023; протокол огляду місця події від 08.05.2023 та довідками вибухотехнічного відділу ГУНП в Закарпатській області; іншими матеріалами кримінального провадження.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваною інкримінованого їй злочинів, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та долучених до клопотання.

Приймаючи вказані дані з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, слідчий суддя вважає їх достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині на даній стадії досудового розслідування.

Проте, підозра ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч.1 ст.263 КК України, дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 який раніше не судимий, наявність у нього постійного місця проживання, з 2014 по 24.02.2022 був військовослужбовцем Збройних Сил України. 21.09.2022 будучи військовослужбовцем ЗСУ НОМЕР_3 бригади, військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_4 батальйон, 3 роти механік навідник, у військовому званні «молодший сержант», отримав травми важкої ступені, поранення, кантузії, каліцтва та потребує лікування у травматолога та реабілітації.

Крім того, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя також враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Обґрунтовуючи необхідність застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий в клопотанні вказує ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду,

Разом з тим, прокурором не доведено те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При цьому єдиним обґрунтуванням неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу сторона обвинувачення вказує тяжкість вчиненого злочину.

Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, який, має постійне місце проживання, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, прокурором доведено обставини, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту слід відмовити.

Разом з тим, приймаючи до уваги наявність ризику, передбаченого статтею 177 КПК України, зокрема переховування від органів досудового розслідування та суду, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, у вчиненні злочину, передбаченого за ч.1 ст.263 КК України, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування засобу електронного контролю із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в нічний період доби, а саме з 22:00 по 07:00 год. наступної доби, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Також слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 194, 196, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Ярок Ужгородського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - запобіжний захід у виді домашнього арешту, без застосування засобу електронного контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні процесуальні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;

2) заборонити залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в нічний період доби, а саме з 22:00 по 07:00 год., без дозволу слідчого, прокурора чи слідчого судді;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

5) здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом - по 06 липня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1