УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2023 Справа №607/22015/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , у м.Тернополі в залі суду під час підготовчого судового засідання, на підставі обвинувальних актів стосовно ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, в кримінальних провадженнях №0001554, №0000734, №0000529, -

встановив:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.2 ст.186 КК України (судове провадження ЄУН - 607/22015/21).

09 червня 2023 року до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000734 від 23 березня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України (судове провадження ЄУН -607/10334/23), який згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду переданий головуючому судді ОСОБА_1 для вирішення питання про об`єднання.

Крім того, 12 червня 2023 року до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000529 від 24 лютого 2023 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України (судове провадження ЄУН -607/10431/23), який згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду переданий головуючому судді ОСОБА_1 для вирішення питання про об`єднання.

В судовому засіданні сторони кримінального провадження не заперечили щодо об`єднання вказаних кримінальних проваджень в одне.

Згідно з ч.1, 2 ст.334 КПК України матеріали кримінального провадження можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу. У разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх обєднання.

Відповідно до ст.217 КПК України, у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних порушень.

На даний час судовий розгляд у кримінальних провадженнях №0001554, №0000734, №0000529- не розпочато.

Враховуючи те, що у вчиненні кримінальних правопорушень у вказаних кримінальних провадженнях обвинувачується одна і та ж особа ОСОБА_5 , суд приходить до переконання, що з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду кримінальних проваджень №0001554, №0000734, №0000529 стосовно ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, їх слід об`єднати в одне провадження, присвоївши об`єднаному кримінальному провадженню єдиний унікальний номер: справа №607/22015/21, судове провадження №1-кп/607/508/2023.

Крім того, прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обгрунтовуючи подане клопотання посилається на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. Крім того, на даний час продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені п.1 та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачений ОСОБА_5 у зв`язку із усвідомленням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та усвідомлюючи міру покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки до Тячівського районного та Тернопільського міськрайонних судів скеровано обвинувальні акти стосовно ОСОБА_5 , які на даний час не розглянуті, тому він може вчинити нові корисливі злочини з метою отримання фінансових джерел для забезпечення своїх особистих потреб. Зазначає, що ОСОБА_5 офіційно не працює, доходів не отримує, шкода не відшкодована. Інший запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В суді прокурор ОСОБА_3 пояснив, що подане клопотання підтримує в повному обсязі, посилаючись на вказані у ньому мотиви.

Прокурор ОСОБА_4 клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 підтримала та просить його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , посилаючись на те, що обвинувачений відшкодував шкоду завдану кримінальними правопорушеннями. Просить обрати ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав доводи захисника.

Заслухавши доводи учасників, дослідивши клопотання сторін та наявні матеріали судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 березня 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, та вбачається із реєстру матеріалів долучених до обвинувальних актів. При цьому слід зазначити, що відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Також прокурором доведено, що продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, ОСОБА_5 може переховуватись від суду. Існування вказаного ризику підтверджується тим, що ОСОБА_5 усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, у вигляді позбавлення волі до десяти років, може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності.

Також суд враховує, що 25 березня 2023 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду в межах даного кримінального провадження до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначено розмір застави у сумі 53680 гривень та покладено обов`язки: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи. 24 квітня 2023 року заставодавцем було внесено заставу за ОСОБА_5 . Надалі, обвинуваченим не виконувались обов`язки, покладені на нього, ухвалою слідчого судді від 25 березня 2023 року. Зокрема, після внесення застави ОСОБА_5 не з`являвся за викликами слідчого. Після звільнення з «Чортківської установи виконання покарань № 26» ОСОБА_5 24 квітня 2023 року вибув за своїм місцем проживання. Однак, відповідно до рапорту працівника ВКП Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 за місцем проживання був відсутній, що свідчить про порушення ОСОБА_5 покладених на нього ухвалою слідчого судді обов`язків.

Також доведеним є ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, обвинувачений ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки у провадженні суду перебувають інші обвинувальні акти стосовно ОСОБА_5 , які на даний час не розглянуті, тому він може вчинити нові корисливі злочини з метою отримання фінансових джерел для забезпечення своїх особистих потреб. Зазначене свідчить про стійкість протиправної поведінки та характеризує його як особу, яка може вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, ОСОБА_5 офіційно не працює, доходів не отримує.

Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом встановлено, що вищезазначені обставини є також обставинами, які передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, та які достатньо переконливо свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, в ході розгляду даного клопотання, судом не здобуто доказів, які би свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, зможе забезпечити виконання обвинуваченим належним чином покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим п.1,3 ч.2 ст. 177 КПК України, які зазначені прокурором у клопотанні.

Вирішуючи подане прокурором клопотання, суд також враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Будь-яких передбачених законом обставин, які би свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує саме такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено та сторонами не доведено, а тому суд відхиляє доводи обвинуваченого та його захисника стосовно відсутності підстав, для продовження строку тримання під вартою та обрання стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Наявність декількох ризиків у сукупності, існування яких доведене прокурором унеможливлює застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, оскільки жоден з них не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання ним своїх обов`язків.

Проаналізувавши наведене у сукупності суд приходить до переконання, що заперечення сторони захисту спростовуються матеріалами справи та доводами прокурора про продовження існування заявлених ризиків.

Враховуючи наведене, ОСОБА_5 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, враховуючи хід судового розгляду даного кримінального провадження.

Також прокурор заявив клопотання про призначення судового розгляду на підставі обвинувальних актів у даних кримінальних провадженнях.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру

Із врахуванням думки учасників кримінального провадження та вимог КПК України, суд дійшов висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувальних актів у відкритому судовому засіданні.

Зокрема, судом встановлено, що дані кримінальні провадження підсудні Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області, вони відповідають вимогам КПК України, підстави для їх повернення відсутні.

Підстави для закриття кримінального провадження, передбачені п.п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, або зупинення провадження, відсутні.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, Главою 18, ст.ст.183, 184, 193, 194, 196, 197, 314, 316, 331, 376 КПК України, суд,-

постановив:

Кримінальне провадження №0000734, ЄУН - 607/10334/23, стосовно ОСОБА_5 про обвинувачення за ч.4 ст.186 КК України та кримінальне провадження №0000529, ЄУН - 607/10431/23, стосовно ОСОБА_5 про обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України об`єднати з кримінальним провадженням №0001554, ЄУН - 607/22015/21 стосовно ОСОБА_5 про обвинувачення за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, в одне судове провадження.

На підставі обвинувальних актів стосовно ОСОБА_5 про обвинувачення за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК Українипризначити судовий розгляд Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у відкритому судовому засіданні на 29 червня 2023 року в 17 год. 15 хв., в яке викликати учасників.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовільнити, ОСОБА_5 продовжити строк тримання під вартою на два місяці, до 18 серпня 2023 року.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу закінчується 18 серпня 2023 року в 23 год. 59 хв.

Копію ухвали вручити сторонам і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Апеляційна скарга на ухвалу в частині продовження строку тримання під вартою може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1