УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю слідчого - ОСОБА_2

представника власника майна - адвоката ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 , про скасування заходів забезпечення кримінального провадження - арешту, накладеного 06 березня 2023 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва (справа № 761/7758/23 провадження № 1-кс/761/5251/2023) в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань14 липня 2022 року №0001749, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19 травня 2023 року в провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах володільця майна ОСОБА_5 , про скасування заходів забезпечення кримінального провадження - арешту, накладеного 06 березня 2023 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва (справа № 761/7758/23 провадження № 1-кс/761/5251/2023) в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань14 липня 2022 року №0001749, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, а саме на транспортний засіб «Toyota» моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , сірого кольору, яким користується ОСОБА_6 та власником є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Toyota» моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 , а також скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді позбавлення права відчуження, користування вказаним майном.

В обґрунтування вказаного клопотання адвокатом ОСОБА_7 зазначено, що вказаний арешт на вищевказане майно, накладено необґрунтовано, оскільки відомості про причетність до злочину власника майна ОСОБА_5 , не внесені до ЄРДР, стосовно нього не здійснюється досудове розслідування, при цьому будь які підтвердження, що вилученні в результаті обшуку речі ( автомобіль, свідоцтво ) на які в подальшому накладений арешт не мають відношення до злочинної діяльності. Оскільки ОСОБА_5 не має жодного відношення до кримінального провадження №0001749 від 14.07.2022, що вбачається навіть з самої ухали про арешт на майно, яке належить останньому на праві власності, вказаний захід забезпечення є надмірним для останнього та унеможливлює користування власністю останнього.

У зв`язку з чим заявник вважає, що такий арешт накладено не обґрунтовано, у той же час такий арешт не є співмірним завданням кримінального провадження.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , який здійснює представництво інтересів ОСОБА_5 підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, у ньому наведених. Між тим, адвокат надав пояснення з приводу того, що транспортний засіб хоч і вилучено у підозрюваного у кримінальному провадженні, однак останній являвся орендарем вказаного автомобіля, а ОСОБА_5 надавав послуги з оренди.

Слідчий, в судовому засіданні при вирішенні питання про скасування заходу забезпечення, а саме арешту на майно, заперечував вказавши, що вказаний автомобіль визнаний речовим доказом.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення представників власника майна, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ ВП № 2 Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві, перебувають матеріали кримінального провадження № 0001749 від 14.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України..

Так, 20.01.2023 в період часу з 18 години 37 хвилин по 19 годину 08 хвилини було проведено санкціонований обшук транспортного засобу марки «Toyota» моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , сірого кольору, яким користується ОСОБА_6 , в ході якого працівниками поліції окрім іншого виявлено та вилучено: транспортний засіб «Toyota» моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , сірого кольору, яким користується ОСОБА_6 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Toyota» моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 .

20.01.2023 слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами вилучених речей та предметів в ході проведення даних слідчих та процесуальних дій.

Надалі, 06 березня 2023 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 14 липня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001749, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, задоволено. Накладено арешт на вилучене майно в ході проведення обшуку майно, а саме на: транспортний засіб «Toyota» моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , сірого кольору, яким користується ОСОБА_6 та власником є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Toyota» моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 , з метою забезпечення їх зберігання як речових доказів у кримінальному провадженні № 0001749 від 14 липня 2022 року, з забороною вчиняти дії щодо користування, володіння та розпорядження вказаним майном.

З урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, положень ч. 2 ст. 174 КПК України, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання у відсутність власника майна та прокурора, на підставі наявних матеріалів.

Слідчий суддя, заслухавши думку представника власника майна дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією України гарантії охорони власності, доводить, що обмеження права будь-якої особи (фізичної або юридичної) розпорядження належним їй майном без достатніх підстав є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

З вищеназваною конституційною нормою кореспондуються положення ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України, якою до завдань кримінального провадження, з-поміж іншого, віднесена також охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

У контексті клопотання, що розглядається слідчим суддею, має бути надана оцінка правомірності суттєвого обмеження власника можливості реалізації ним усієї повноти, тобто усіх складових права власності.

Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження до яких, серед інших, віднесені верховенство права (ст. 8 КПК), законність (ст. 9 КПК), недоторканність права власності (ст. 16).

Так, кримінальним процесуальним законом наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Особливої актуальності та гостроти це питання набуває у відношенні здійснення судового контролю за діяльністю сторони обвинувачення, представники якої наділені значними можливостями застосування заходів примусового характеру.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

В той же час, дослідивши матеріали клопотання, а також обґрунтування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва, яка була прийнята у межах кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за № 0001749, слідчий суддя не знаходить обґрунтованих та переконливих даних, які б давали підстави вважати, що майно, арешт якого адвокат ОСОБА_3 просить скасувати, може бути використане, як доказ саме у цьому кримінальному провадженні, оскільки слідчим в судовому засіданні не надано будь яких підтверджень, що з вище вказаним майном органом досудового розслідування здійснюється процесуальні дії. Крім того слідчим у судовому засіданні не зазначено, чи існує потреба у продовженні заходу забезпечення у вигляді арешту на автомобіль та свідоцтво у зв`язку з тим , що вказане майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення .

Крім того, слідчий суддя звертає увагу і на те, що в судовому засіданні також не встановлено жодних обставин, що майно, яке є предметом розгляду клопотання, підлягає конфіскації у власника, при цьому не отримано в суді відомостей, щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження 0001749.

Так, відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року ,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Під час судового розгляду встановлено, що з урахуванням наведених норм міжнародного права, недостатньо одного лише посилання на те, що майно є речовим доказом по даній справі, а тому таке майно нібито підлягає арешту. Оскільки для вжиття такого суттєвого заходу обмеження прав особи як арешт, належного їй майна, мас бути дотримано вищенаведені приписи кримінального процесуального законодавства, чітко визначені в ст.ст. 170 - 173 КПК України.

За таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність підстав для скасування вжитого заходу забезпечення у виді арешту із скасуванням заборони права використовувати, володіти транспортним засобом «Toyota» моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , сірого кольору, власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу марки «Toyota» моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 у зв`язку з доведеністю заявником, що в подальшому, відпала підстава для застосування вказаного арешту, а подальше збереження такого заходу забезпечення порушує право власника, володільця на володіння майном, та не відповідає завданням кримінального провадження, визначеним статтею 2 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-174, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 , про скасування заходів забезпечення кримінального провадження - арешту, накладеного 06 березня 2023 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва (справа № 761/7758/23 провадження № 1-кс/761/5251/2023) в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань14 липня 2022 року №0001749, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт з забороною користування та володіння,накладений в рамках досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 липня 2022 року №0001749, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва (справа № 761/7758/23 провадження № 1-кс/761/5251/2023), а саме на вилучене майно в ході проведення обшуку майно на: транспортний засіб «Toyota» моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_2 , сірого кольору, власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Toyota» моделі «Camry», реєстраційний номер НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, разом з тим проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1