Справа № 466/5311/23
Провадження № 1-кп/466/756/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2023 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000073 від 18 січня 2023 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, із середньою освітою, працездатного, раніше судимого, останній раз: вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 23.01.2023 за ст.395, ст.71, 72 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі та вироком Личаківського районного суду м.Львова від 27.06.2023 року за ч.4 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, зарахувавши частково відбуте покарання за вироком Львівського апеляційного суду від 21.06.2023, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (на даний час перебуває в СІЗО № 19 та перераховується за Личаківським районним судом м.Львова)

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15- ч.4 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 приблизно о 11:30 год 16.01.2023, перебуваючи у приміщенні торгового залу магазину «АТБ», що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Липинського,36, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, діючи повторно, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу з прилавку торгового залу магазину, таємно викрав ікру торгової марки «Norven» вагою 80 грам, у кількості 1 шт., вартістю 214,50 грн без ПДВ, ікру торгової марки «Рибкоппродукт» вагою 100 грам, у кількості 1 шт, вартістю 260,88 грн. без ПДВ, сьомга торгової марки «Norven» 210 грам у кількості 1 шт., вартістю 93,33 грн. без ПДВ, після чого не розрахувавшись за вказаний товар пройшов повз лінію касового апарату залишивши приміщення магазину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив ТзОВ «АТБ-маркет» матеріальну шкоду на загальну суму 568,71 грн. без ПДВ.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 приблизно о 11:30 год 17.01.2023, перебуваючи у приміщенні торгового залу магазину «АТБ», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Липинського,36, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, діючи повторно, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, із прилавку торгового залу магазину, таємно викрав ікру торгової марки «Norven» вагою 80 грам, у кількості 1 шт., вартістю 214,50 грн без ПДВ, ікру торгової марки «Рибкоппродукт» вагою 100 грам, у кількості 1 шт, вартістю 260,88 грн. без ПДВ, ікру торгової марки «Рибкоппродукт» вагою 80 грам, у кількості 1 шт, вартістю 216,58 грн. без ПДВ, після чого не розрахувавшись за вказаний товар пройшов повз лінію касового апарату залишивши приміщення магазину, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив ТзОВ «АТБ-маркет» матеріальну шкоду на загальну суму 691,96 грн. без ПДВ.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 приблизно о 11:40 год. 24.01.2023 року, перебуваючи у приміщенні торгового залу магазину «Рукавичка», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Замарстинівська,43, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно, в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, із прилавку торгового залу магазину, таємно викрав лікер 35% 0,5л «Єгермейстер» вартістю 375,2 грн. без ПДВ, після чого не розрахувавшись за вказаний товар намагався пройти повз касовий апарат, але не закінчив свій умисел з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав за необхідне для доведення свого умислу до кінця, оскільки був затриманий працівниками охорони.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України.

Також, ОСОБА_3 приблизно о 11:30 год 31.01.2023, перебуваючи на ринку «Збоїщанський ринок», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Грінченка, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з правої кишені куртки потерпілого ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10A», IMEI: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , синього кольору, вартістю 7000 грн., розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та пояснив, що він 16.01.2023, 17.01.2023, 24.01.2023 та 31.01.2023 таємно викрадав продукти харчування та спиртні напої для власного споживання, а також мобільний телефон. Щиро кається.

Представники потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_6 подали заяву про розгляд кримінального провадження у їх відсутності, цивільний позов подавати не будуть, матеріальних претензій немають, покарання призначити в межах санкції статті за якими кваліфіковано дії обвинуваченого.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого, а також доказами що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень повністю і об`єктивно стверджується визнавальними показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 в ході судового розгляду, його дії слід вірно кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України за ознакою - таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинена повторно та в умовах воєнного стану, за ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України- закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинена повторно та в умовах воєнного стану.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст.15-ч.4 ст.184 КК України повністю та об`єктивно доведена.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

У справі №205/7091/16-к від 17.10.2019 ВС розтлумачив судову дискрецію у кримінальному судочинстві та звернув увагу на міжнародно-правове регулювання зазначеного інституту.

Так, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду, принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є молодого віку, працездатний, не працевлаштований, згідно довідок на обліку у психоневрологічному диспансері не числиться, в КНП ЛОР "Львівський обласний центр превенцій та терапії узалежнень" перебуває на обліку з 08.12.2022 року, за місцем проживання характеризується посередньо, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Так, згідно вироку Личаківського районного суду м.Львова від 27.06.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України та призначив покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, до даного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Львівського апеляційного суду від 21.06.2023 та остаточно призначив ОСОБА_3 - 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі, зарахувавши частково відбуте покарання за вироком Львівського апеляційного суду від 21.06.2023.

Обставини, що пом`якшують покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає і такі не зазначені в обвинувальному акті.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції частини статті за якими кваліфіковано злочини у виді позбавлення волі.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався. Перебуває під вартою за вироком Личаківського районного суду м.Львові від 21.11.2022 року.

Цивільний позов потерпілі не заявляли.

Питання речових доказів вирішити в порядку статті 100 КПК України.

Керуючись ст. 349, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання

за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 /п`ять/ років 1 /один/ місяць позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 15 - ч. 4 ст. 185 КК України 5 /п`ять/ років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді 5/п`ять/ років 1 /один/ місяць позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Личаківського районного суду м. Львова від 27 червня 2023 року та призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 остаточне покарання у виді 5 /п`ять/ років 7 /сім/ місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту приведення вироку Личаківського районного суду м.Львові від 21.11.2022року до виконання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Речовий доказ: DVD-диск із відеозаписами із камер спостереження, які постановою про визнання речових доказів від 23.02.2023 визнано речовим доказом - залишити при матеріалах справи.

Речовий доказ: лікер «Єгермейстер», ємкістю 0,5л у кількості 1шт, які постановою про визнання речових доказів від 29.01.2023 визнано речовим доказом - повернути потерпілому ТзОВ ТВК «Львівхолод», .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1