ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2023 Справа №607/12905/22 Провадження №1-кп/607/328/2023 м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в місті Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0001088, дані про яке 31.07.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ужгород Закарпатської області, українця, громадянина України, ромської національності, без місця реєстрації, мешканця АДРЕСА_1 , без освіти, офіційно не одруженого, що має на утриманні 6 неповнолітніх дітей, не працюючого, судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.01.2017 за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяця 1 дня позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, при наступних обставинах.

24.02.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» №2102-ІX, яким затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому, 15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 строком на 30 діб. Крім цього, 21.04.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 год. 30 хв. 25.04.2022 строком на 30 діб. Надалі, Верховною Радою України 22.05.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2263-IX, яким затверджено Указ Президента України №341/2022 від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні продовжено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 25.05.2022 строком на 90 діб.

30.07.2022 близько 22 год. 30 хв. у ОСОБА_6 , який перебував на зупинці громадського транспорту «Залізничний вокзал», поблизу супермаркету «Сім 23», що по вул.Б.Хмельницького, 20 у м.Тернополі, виник злочинний умисел, спрямований на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи.

Реалізуючи свій злочинний умисел 30.07.2022 близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_6 , який перебував на зупинці громадського транспорту «Залізничний вокзал», поблизу супермаркету «Сім 23», що по вул.Б.Хмельницького, 20 у м.Тернополі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та наслідки свого діяння, бажаючи його настання, переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, направлений на заволодіння чужим майном, здійснив напад на раніше незнайомого йому ОСОБА_9 . З цією метою, бажаючи подавити волю потерпілого до можливого опору, ОСОБА_6 швидко наблизившись до ОСОБА_9 , який в момент нападу сидів на лавці вказаної вище зупинки громадського транспорту, наніс три удари правою рукою в ділянку обличчя ОСОБА_9 , тим самим застосувавши насильство, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, в результаті якого в останнього із лівої брови та перенісся почала текти кров. Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, ОСОБА_6 шляхом ривку з кишені шортів потерпілого, відкрито викрав мобільний телефон торговельної марки «Хiaomi» марки «Redmi Note Pro 9» та з місця скоєння кримінального правопорушення намагався втекти, але у цей час ОСОБА_9 , вчиняючи опір незаконним діям щодо вилучення його майна, наздогнав та зупинив ОСОБА_6 на вул.Чорновола в м.Тернополі, однак, з метою подолати опір потерпілого задля безперешкодного заволодіння його майном ОСОБА_6 , застосовуючи насильство, небезпечне для здоров`я потерпілого, несподівано наніс йому один удар кулаком правої руки в ділянку лівої брови, що призвело до її розсічення.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у виді садна лобової ділянки волосистої частини голови, синця і садна на чолі справа та садно по центру чола, синець обох повік лівого ока та садна на його тлі на верхній повіці, садна в ділянці зовнішнього кінця лівої брови, садна лівої виличної ділянки та садна носа, а також рани на чолі справа, рани лівої надбрівної ділянки та носа, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.

Після цього, ОСОБА_6 з викраденим майном місце скоєння злочину покинув, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 6533,33 грн.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.187 КК України як - розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України визнав частково та ствердив, що 30.07.2022 ввечері він підійшовши до ОСОБА_9 , який знаходився в стані сп`яніння на зупинці громадського транспорту поблизу залізничного вокзалу у м.Тернополі по вул.Б.Хмельницького, 20, та наніс один удар кулаком у висок, після чого вирвав з карману ОСОБА_9 мобільний телефон та побіг з місця події. Одразу після цього, потерпілий ОСОБА_9 побіг за ним та наздогнав його, тому він ще раз наніс йому удар рукою в ділянку вуха та з викраденим телефоном втік, який в подальшому разом з ОСОБА_10 продав на ринку. Обвинувачений ствердив, що у потерпілого було побите та закривавлене обличчя, до нанесення ним ударів, від яких з`явлення нових тілесних ушкоджень чи крові він не бачив. При цьому ствердив, що бачив потерпілого ОСОБА_9 цього ж дня, який вживав алкогольні напої поблизу залізничного вокзалу, в якого вже було закривавлене та розбите обличчя. Вважає, що його дії невірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.4 ст.187 КК України, оскільки він не застосовував до потерпілого ОСОБА_9 насильства, небезпечного для здоров`я, а його умисел був направлений тільки на викрадення телефону, а тому вважає, що вчинив грабіж, в чому щиро розкаявся та просив суворо не карати.

На підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України прокурором надано наступні докази, а саме: показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та письмові докази у кримінальному провадженні.

Суд, дослідивши подані стороною обвинувачення докази, встановив таке.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 показав, що вранці 30.07.2022, він, знаходячись по місцю проживання у стані алкогольного сп`яніння, впав та вдарився головою об табурет, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді подряпини над лівою бровою, з якої потекла кров, на носі та синця під лівим оком. За медичною допомогою не звертався, а ввечері цього ж дня він пішов на залізничний вокзал, що знаходиться у м.Тернопіль по вул.Б.Хмельницького, де продовжив вживати алкогольні напої. Оскільки він перебував в стані алкогольного сп`яніння та тривала комендантська година, до нього підходили працівники поліції з метою встановлення його особи. В подальшому, близько 22 год. 30 хв. він попрямував на зупинку громадського транспорту на вул.Б.Хмельницького у м.Тернопіль, куди підійшла жінка, з якою він почав спілкуватися. Через хвилин 5 підбіг ОСОБА_6 та наніс йому декілька ударів в ділянку голови, попадаючи в місця уже існуючих ран, які були отримані ним вдома від падіння головою на табурет. Після нанесення ударів ОСОБА_6 вихватив з карману його шортів мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note Pro 9» та побіг з місця події. Після цього він побіг за нападником, та наздогнавши його, ОСОБА_6 наніс йому ще один удар кулаком правої руки в область лівої брови, де уже було тілесне ушкодження від падіння на табурет, що призвело до її розсічення. Надалі бригадою швидкої допомоги він був доставлений в медичний заклад, де йому зашили розсічену ліву брову. Потерпілий також ствердив, що повідомляв слідчому про обставини падіння головою на табурет та отримання у зв`язку з цим тілесних ушкоджень вранці 30.07.2022, до нападу на нього ОСОБА_6 , проте не повідомляв таких даних експерту при проходженні судово-медичної експертизи. Під час судового розгляду потерпілий питання щодо міри покарання обвинуваченому залишив на розсуд суду.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , який є старшим дільничним офіцером поліції сектору ДОП ВППП Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області, показав, що 30.07.2022 близько 22-ї год. в поліцейську станцію, що знаходиться на території залізничного вокзалу по вул.Б.Хмельницького у м.Тернопіль, у зв`язку із порушенням комендантської години та перебуванням у стані сп`яніння був доставлений ОСОБА_9 . За допомогою додатку «Дія», який був наявний у його телефоні марки «Xiaomi» було встановлено його особу. Свідок також показав, що на обличчі ОСОБА_9 були тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що влітку 2022 року, точної дати не пам`ятає, на ринку біля автостанції в м.Тернопіль, до нього підійшла його знайома на ім`я ОСОБА_15 та запропонувала йому придбати мобільний телефон чорного кольору, марки якого він не пам`ятає, але не виключено, що «Xiaomi», однак від його купівлі він відмовився.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що 31.07.2022 на ринку до нього підійшли ОСОБА_6 разом із ОСОБА_10 та запропонували йому придбати мобільний телефон марки «Xiaomi», який був заблокованим. Він взяв у них вказаний мобільний телефон за 500 грн. та сказав їм прийти за тиждень. Через 4 дні до нього підійшли працівники поліції та повідомили, що зазначений мобільний телефон викрадений.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що 30.07.2022 близько 22-ої год. побачила на лавці, що на зупинці громадського транспорту «Залізничний вокзал» у м.Тернопіль чоловіка, яким виявився ОСОБА_9 , обличчя якого було у крові. Підійшовши до нього, запитала, що з ним сталося, на що він відповів, що його побили, втім хто та коли саме не повідомив. Через декілька хвилин до них підбіг ОСОБА_6 і вдарив потерпілого ОСОБА_9 в обличчя, після чого вихватив з його карману мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» та побіг з місця події. Злякавшись, вона побігла за ним. Ствердила, що після удару нових тілесних ушкоджень на обличчі потерпілого не з`явилося та інтенсивність існуючих крововиливів на його обличчі не збільшилась. Коли потерпілий наздогнав їх, ОСОБА_6 наніс йому ще один удар рукою в ділянку обличчя. Також свідок показала, що 31.07.2022 вони разом із ОСОБА_6 віддали вказаний телефон на ринку біля автостанції у м.Тернопіль ОСОБА_13 , який мав його розблокувати.

Причетність обвинуваченого ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України у кримінальному провадженні №0001088, дані про яке 31.07.2022 внесено до ЄРДР, прокурор доводить наступними письмовими доказами:

- електронним рапортом інспектора чергової частини Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_16 від 31.07.2022, згідно якого 31.07.2022 о 00 год. 11 хв. надійшло повідомлення від лікаря ЕМД ОСОБА_17 про те, що в ТМКЛ №1 доставлено ОСОБА_9 з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, розсічена рана лівої брови та перенісся. Зі слів вказаної особи, його побили невідомі біля пошти. Виїздом слідчо-оперативної групи встановлено, що 30.07.2022 близько 22 год. 30 хв. невідома особа, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Залізничний вокзал», поблизу супермаркету «7/23», що по вул.Б.Хмельницького, 20 у м.Тернопіль, нанесла декілька ударів кулаком в обличчя ОСОБА_9 та з кишені його шортів відкрито викрала мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi»;

- письмовою заявою ОСОБА_9 від 31.07.2022, у якій останній просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу чоловічої статті, яка у нічну пору доби 31.07.2022, перебуваючи на зупинці транспорту по вул.Б.Хмельницького у м.Тернопіль, спричинила йому тілесні ушкодження та відкрито викрала із кишені його шортів мобільний телефон зеленого кольору марки «Ксіомі Редмі Ноте 9 Про»;

- протоколом огляду місця події від 31.07.2022 з долученою до нього таблицею ілюстрацій, згідно з яким слідчим СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_18 в присутності понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , спеціаліста ОСОБА_21 та ОСОБА_9 було оглянуто зупинку транспортного засобу по вул.Б.Хмельницького у м.Тернопіль, яка розташована по ліву сторону від магазину «Сім-23», зафіксовано обстановку на місці вчинення кримінального правопорушення та виявлено і вилучено два бинта, які поміщено у паперові конверти та два бинта із речовиною бурого кольору, які також поміщено у паперові конверти;

- висновком експерта №484 від 08.08.2022 за результатами проведеної судово-медичної експертизи, згідно з яким: 1. У ОСОБА_9 при судово-медичній експертизі 01.08.2022 виявлені садна лобової ділянки волосистої частини голови, синець і садно на чолі справа та садно по центру чола, синець обох повік лівого ока та садна на його тлі на верхній повіці, садно в ділянці зовнішнього кінця лівої брови, садно лівої виличної ділянки та садно носа. При додатковому експертному обстеженні 04.08.2022 у ОСОБА_9 виявлені садно і зашита рана на чолі справа, зашиті рани лівої надбрівної ділянки та носа. Рани в умовах травмпункту КНП "Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги", куди ОСОБА_9 30.07.2022 звертався по медичну допомогу, були піддані первинній хірургічній обробці з накладанням швів. Виявлені у ОСОБА_9 ушкодження, зважаючи на їх вид, відмічений характер ран (забійно-рвані) та відомості про проведення первинної хірургічної обробки з ушиванням їх країв, забарвлення синців, стан поверхні саден і м`яких тканин, утворились від дії тупих предметів незадовго до його лікарського огляду; 2. 3. Індивідуальні особливості поверхні травмуючих предметів у властивостях виявлених у ОСОБА_9 ушкоджень не відобразились. Проте, зважаючи на характер і розташування цих ушкоджень, утворення їх за повідомлених ОСОБА_9 при судово-медичній експертизі обставин події, яка мала місце 30.07.2022, не виключається. Будь-які відомості щодо можливого падіння ОСОБА_9 на площині (з висоти власного росту) відсутні; 4. Виявлені у ОСОБА_9 , рани за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я - п.2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (МОЗ України, Київ, 1995). Інші ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких - п.2.3.5. цих "Правил";

- протоколом відібрання зразків для експертного дослідження від 09.08.2022, згідно якого в приміщенні «Бюро судово-медичної експертизи» за адресою: вул.Князя Острозького, 5 у м.Тернопіль, за участю спеціаліста лаборанта відділення судово-медичної імунології ОСОБА_22 у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 було відібрано зразки для експертного дослідження;

- висновком експерта №283 від 31.08.2022 за результатами проведеної судово-медичної експертизи, згідно з яким: в сліді на марлевому тампоні із змивом з місця події (об.1) знайдено кров людини, імунологічним дослідженням в якій виявлено антиген Н ізосерологічної системи АВ0. Кров громадянина ОСОБА_9 належить до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Таким чином, знайдена в об`єкті №1 кров може походити від особи (осіб), якій (яким) властивий антиген Н ізосерологічної системи АВ0, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_9 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 31.07.2022 із долученою до нього таблицею ілюстрацій, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 впізнав особу під №3, яким є ОСОБА_6 , як особу, яка 30.07.2022 близько 22 год. 30 хв., перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Залізничний вокзал» по вул.Б.Хмельницького, 20 у м.Тернопіль нанесла йому тілесні ушкодження, після чого відкрито викрала мобільний телефон торгової марки «Xiaomi Redmi Note Pro 9»;

- протоколом вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 08.08.2022, згідно якого ОСОБА_13 добровільно видав мобільний телефон марки «Redmi» модель «Note 9 Pro», задня кришка якого була зеленого кольору, який поміщено у спецупакування №KIV2118445 та засвідчено підписами понятих;

- протоколом огляду від 08.08.2022, згідно якого старшим слідчим СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_23 було оглянуто спец-упакування №KIV2118445, в якому знаходився мобільний телефон торговельної марки «Redmi» модель «Note 9 Pro»;

- висновком експерта від 06.09.2022 №СЕ-19/120-22/8328-ТВ за результатами проведеної судової товарознавчої експертизи із долученою до нього ілюстративною таблицею, згідно з яким ринкова вартість вживаного мобільного телефону торговельної марки «Redmi» Note 9 Pro модель «M2003J6B2G», зеленого кольору (визначеного товаровиробником як Tropical Green) 6/128 Gb станом на 30.07.2022 становила 6533,33 грн.;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 21.09.2022 з доданою до нього таблицею ілюстрацій, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_9 , у ході якого останній за участю статиста показав та розказав обставини завдання йому невідомим чоловіком 30.07.2022 за адресою: м.Тернопіль, вул.Б.Хмельницького, трьох ударів правою рукою в область голови. Також потерпілий показав, як вказаний чоловік витягнув із кишені його шортів мобільний телефон. В подальшому ОСОБА_9 показав, куди відбіг цей чоловік та обставини нанесення ним йому ще одного удару кулаком правої руки в область обличчя;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.09.2022 з доданою до нього таблицею ілюстрацій, проведеного за участю свідка ОСОБА_14 , у ході якого остання за участю статиста показала та розказала обставини завдання ОСОБА_6 30.07.2022 за адресою: м.Тернопіль, вул.Б.Хмельницького, невідомому чоловіку трьох ударів рукою в область голови. Також свідок показала, як ОСОБА_6 витягнув із кишені шортів потерпілого його мобільний телефон та місце, куди він після цього побіг. В подальшому ОСОБА_14 показала обставини нанесення ОСОБА_6 потерпілому ще одного удару кулаком правої руки в область обличчя.

Суд також дослідив матеріали кримінального провадження, що подані прокурором, зокрема: постанову прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_24 про відібрання біологічних зразків від 08.08.2022, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 31.07.2022, постанову старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_25 про визнання предмету речовим доказом від 08.08.2022 та ухвали слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.08.2022 і 10.08.2022.

Дані письмові матеріали хоча і не є доказами в розумінні статті 84 КПК України, однак являються процесуальними документами, які підтверджують законність і правомірність проведення органом досудового розслідування процесуальних дій в межах даного кримінального провадження.

Усі наведені вище докази на думку державного обвинувача, повністю підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та прокурор вважає, що його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначав, що вина його підзахисного ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України не доведена, та з урахуванням усіх досліджених доказів його дії мають бути перекваліфіковані на ч.4 ст.186 КК України. В обґрунтування таких вимог захисник зазначив, що при розмежуванні грабежу та розбою визначальним є характер застосованого до потерпілого насильства, як способу заволодіння чужим майном, при розбої воно є небезпечним для життя чи здоров`я, а при грабежі така небезпека відсутня. Захисник просив врахувати, що при складанні висновку №484 від 08.08.2022 за результатами проведеної судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_9 , експерту не надавалась інформація про тілесні ушкодження отримані потерпілим від падіння головою на табурет, що мало місце 30.07.2022, але до нападу на нього ОСОБА_6 . З цих підстав, на думку захисника, стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що до потерпілого ОСОБА_9 під час заволодіння його майном обвинуваченим ОСОБА_6 було застосовано насильство, небезпечне для здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Враховуючи позицію сторони захисту щодо відсутності в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та визнання ним вини за ч.4 ст.186 КК України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Об`єктивна сторона грабежу характеризується відкритим способом викрадення чужого майна. Вчинення грабежу можливе у формі: 1) відкритого викрадення чужого майна без застосування насильства або погрози його застосування (ненасильницький грабіж); 2) відкритого викрадення чужого майна із застосуванням насильства або погрози його застосування (насильницький грабіж).

При насильницькому грабежі винний не тільки прикладає певні зусилля для того, щоб безпосередньо вилучити чуже майно, а ще і вдається до насильницького впливу на потерпілого чи інших осіб. При цьому насильство застосовується як засіб протиправного вилучення або утримання такого майна.

Насильницький грабіж необхідно відмежовувати від розбою. Основними ознаками, за якими розрізняються ці злочини, є: а) спосіб посягання (грабіж - це завжди відкрите посягання, а розбій може вчинюватись як відкрито, так і таємно); б) характер фізичного і психічного насильства (при грабежі для досягнення своєї мети винний застосовує насильство, що не є небезпечним для життя або здоров`я потерпілого, або погрозу такого насильства, при розбої - насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або погрозу таким насильством); в) момент закінчення (грабіж за своєю конструкцією є злочином з матеріальним складом і вважається закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і має реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним, тоді як склад розбою сконструйований як усічений і розбій вважається закінченим з моменту нападу незалежно від того, чи заволоділа винна особа чужим майном).

Іншою кваліфікуючою грабіж ознакою, передбаченою диспозицією ч.4 ст.186 КК України, є вчинення його в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Одночасно ст.187 КК України як склад злочину визначено напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Отже єдиним чинником, який відрізняє ці два суміжних склади злочинів, є саме ознака небезпечності насильства для життя та здоров`я потерпілого.

При цьому суд звертає увагу, що при грабежі, поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого або з погрозою застосування такого насильства, основним об`єктом посягання виступає власність, і незважаючи на те, що у момент вчинення грабежу відбувається вплив на потерпілого, однак він є незначним. Натомість, за загальним визначенням розбій, як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства. Головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є характер застосованого до потерпілого насильства або погрози, як способу заволодіння чужим майном, при розбої воно є небезпечним для життя чи здоров`я, а при грабежі така небезпека відсутня.

З показів допитаного судом потерпілого ОСОБА_9 беззаперечно встановлено, що вранці 30.07.2022 за місцем свого проживання він отримав тілесні ушкодження голови у вигляді подряпини над лівою бровою, з якої потекла кров, на носі та синця під лівим оком, внаслідок падіння в стані алкогольного сп`яніння на стілець, про що він повідомляв слідчому. Поряд з цим, згідно висновку експерта №484 від 08.08.2022, будь-які відомості щодо можливого падіння вранці 30.07.2022 ОСОБА_9 на площині (з висоти власного росту), під час проведення судово-медичної експертизи, у експерта були відсутні, оскільки в основу цього висновку експертом поставлено виключно повідомлені ОСОБА_9 обставини події, яка мала місце 30.07.2022 близько 22 год. 30 хв.

Допитана в судовому засіданні судово-медичний експерт Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_26 підтвердила надані нею підсумки, зазначені у висновку №484 від 08.08.2022, відповідно до яких виявлені у ОСОБА_9 рани за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я, втім повідомила, що на час проведення експертизи ОСОБА_9 та надання відповідного висновку, вона не мала відомостей про падіння ОСОБА_9 вранці 30.07.2022 на стілець та отримання внаслідок цього тілесних ушкоджень, оскільки для проведення експертизи їй було надано постанову слідчого про проведення експертизи, яка не містила таких відомостей, при цьому потерпілий ОСОБА_9 такої інформації експерту не повідомляв. Експерт ствердила, що за наявності вказаної інформації, складений за результатами судово-медичної експертизи висновок був би іншим.

За наведеного, вказаний висновок експерта хоча і доводить можливість отримання потерпілим 30.07.2022 легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я, проте не свідчить, що всі ці тілесні ушкодження ОСОБА_9 зазнав саме внаслідок завдання йому ударів обвинуваченим ОСОБА_6 30.07.2022 близько 22 год. 30 хв., а не внаслідок його падіння головою на стілець, що мало місце вранці цього ж дня.

При цьому суд критично оцінює показання потерпілого про те, що розсічення лівої брови він отримав саме внаслідок завданих йому тілесних ушкоджень обвинуваченим, як його особисту позицію і своє бачення подій, оскільки такі покази спростовуються показами свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , які вказали на наявність у потерпілого ОСОБА_9 тілесних ушкоджень на обличчі до нападу на нього ОСОБА_6 . Більш того, показання потерпілого щодо механізму виникнення у нього тілесних ушкоджень 30.07.2022 протягом судового розгляду були суперечливими, оскільки спочатку потерпілий повідомляв, що нових тілесних ушкоджень після завдання йому ударів ОСОБА_6 у нього не виникло, а згодом зазначив, що розсічення лівої брови він отримав внаслідок удару ОСОБА_6 .

Інших доказів, які б свідчили про застосування обвинуваченим ОСОБА_6 до потерпілого ОСОБА_9 30.07.2022 насильства, небезпечного для здоров`я потерпілого, стороною обвинувачення не надано.

Отже, належних та допустимих доказів того, що обвинуваченим ОСОБА_6 щодо потерпілого було застосовано насильство, небезпечне для здоров`я особи, яка зазнала нападу, стороною обвинувачення суду не надано.

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.4 ст.187 КК України стороною обвинувачення не доведена, оскільки судом не здобуто переконливих доказів застосування обвинуваченим до потерпілого насильства, небезпечного для здоров`я особи, яка зазнала нападу.

При цьому суд зважає на ту обставину, що у судовому засіданні під час судового слідства сторонам було забезпечено передбачені ст.22 КПК України права щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Підсумовуючи свої висновки суд зазначає наступне.

Стаття 6 Європейської Конвенції «Про захист прав і основних свобод людини» передбачає, що кожний при пред`явленні йому любого кримінального обвинувачення має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст.62 Конституції України, п.п.18,19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого, неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного.

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_6 інкримінованого суспільно небезпечного діяння за ч.4 ст.187 КК України не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов свій вияв в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України», в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

У ч.1 ст.91 КПК України наведені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченим злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини.

Юридична оцінка діяння у межах висунутого обвинувачення належить до кола питань, що вирішуються судом під час ухвалення вироку (пункт другий частини першої статті 368 КПК України). Межі повноважень суду щодо перекваліфікації злочину окреслені нормою частини третьої статті 337 КПК України, згідно з якою зміна кваліфікації допускається лише в бік покращення становища обвинуваченого.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України у разі визнання особи винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Таким чином, дослідженими судом доказами, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_6 та письмовими документами, які наведені вище, доводиться факт завдання обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , відкрите викрадення обвинуваченим мобільного телефону потерпілого, у зв`язку з цим пред`явлене прокурором ОСОБА_6 обвинувачення слід перекваліфікувати з ч.4 ст.187 КК України на ч.4 ст.186 КК України та його дії необхідно кваліфікувати як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Отже, суд вважає доведеним, що 30.07.2022 близько 22 год. 30 хв. у ОСОБА_6 , який перебував на зупинці громадського транспорту «Залізничний вокзал», поблизу супермаркету «Сім 23», що по вул.Б.Хмельницького, 20 у м.Тернополі, виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи.

Ігноруючи указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи з прямим умислом і корисливим мотивом, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, 30.07.2022 близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , який в цей час перебував на зупинці громадського транспорту «Залізничний вокзал», поблизу супермаркету «Сім 23», що по вул.Б.Хмельницького, 20 у м.Тернополі, умисно, з корисливих мотивів, наніс потерпілому три удари правою рукою в ділянку обличчя ОСОБА_9 , тим самим застосувавши насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого. Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, ОСОБА_6 шляхом ривку з кишені шортів потерпілого, відкрито викрав мобільний телефон торговельної марки «Хiaomi» марки «Redmi Note Pro 9» та з місця скоєння кримінального правопорушення намагався втекти, але у цей час ОСОБА_9 , вчиняючи опір незаконним діям щодо вилучення його майна, наздогнав та зупинив ОСОБА_6 на вул.Чорновола в м.Тернополі, однак задля безперешкодного заволодіння його майном ОСОБА_6 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, наніс йому один удар кулаком правої руки в ділянку лівої брови. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у виді садна лобової ділянки волосистої частини голови, синця і садна на чолі справа та садно по центру чола, синець обох повік лівого ока та садна на його тлі на верхній повіці, садна в ділянці зовнішнього кінця лівої брови, садна лівої виличної ділянки та садна носа, а також рани на чолі справа, рани лівої надбрівної ділянки та носа, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Після цього, ОСОБА_6 з викраденим майном місце скоєння злочину покинув, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 6533,33 грн.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ч.1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Крім того, на підставі положень ч.2 ст.66 КК України, суд при призначенні покарання визнає такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті, а саме відсутність претензій до обвинуваченого з боку потерпілого та наявність на утриманні в обвинуваченого 6 неповнолітніх дітей. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує особу винного, який раніше судимий та на обліку у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває.

За змістом ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку, беручи до уваги відсутність обтяжуючих обставин, тяжких чи незворотних наслідків від вчиненого обвинуваченим суспільно небезпечного діяння, враховуючи наявність передбачених ч.1 ст.66 КК України пом`якшуючих покарання обставин, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також кількох обставин, визнаних судом на підставі ч.2 ст.66 КК України, такими, що пом`якшують покарання відсутність претензій до обвинуваченого з боку потерпілого та наявність на утриманні в обвинуваченого 6 неповнолітніх дітей, суд вважає за можливе визнати вказані обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та з урахуванням особи винного, вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання за ч.4 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Як передбачено ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи рішення про порядок відбування обвинуваченим призначеного покарання суд враховує конкретні обставини даного кримінального провадження, особу винного ОСОБА_6 , який будучи раніше судимим за умисний корисливий злочин проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та через незначний проміжок часу після відбування покарання, знову вчинив умисний злочин, а також бере до уваги суспільну небезпечність скоєного ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, яке є тяжким злочином.

З наведених підстав, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливі тільки в умовах ізоляції від суспільства, та у зв`язку із цим не знаходить підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України.

На думку суду, таке покарання і реальне його відбування буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, забезпечує співрозмірність діяння та кари, а також не суперечить таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Судом також встановлено, що згідно протоколу затримання від 31.07.2022, обвинуваченого ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України 31.07.2022 о 17 год. 50 хв. та згідно ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.08.2022, щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Таким чином, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуває під вартою з 17 год. 50 хв. 31.07.2022, на підставі ч.5 ст.72 КК України, в строк призначеного покарання за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_6 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Крім цього, враховуючи призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі та з огляду на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не довше 25.06.2023.

Питання щодо майна, на яке накладено арешт, слід вирішити у відповідності до ст.174 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

Долю речового доказу слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 124, 174, 336, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання, тобто з 17 год. 50 хв. 31.07.2022, зарахувавши в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, продовжити до набрання вироком законної сили, але не довше 25.06.2023.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.08.2022 у справі №607/10359/22 на мобільний телефон торгової марки «Хіаоmі Redmi Note Pro 9».

Речові докази: мобільний телефон торгової марки «Хіаоmі Redmi Note Pro 9», який згідно постанови слідчого від 08.08.2022 переданий на зберігання до камери схову Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_9 за належністю.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 06.09.2022 №СЕ-19/120-22/8328-ТВ в розмірі 943 (дев`ятсот сорок три) грн. 90 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1