Ухвала

Іменем України

24 травня 2023 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське об`єднані кримінальні провадження №0000080 та №0002785 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м.Перещепино Новомосковського району Дніпропетровської області, з середньою технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-28 грудня 2016 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

-03 травня 2017 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі; ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2017 року вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2017 року змінено в частині призначення покарання, та призначено покарання у виді 1 року 10 місяців позбавлення волі; постановою Верховного Суду України від 26 липня 2017 року ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2017 року скасовано; 12 квітня 2019 року Апеляційним судом Дніпропетровської області засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком 2 роки;

-29 серпня 2017 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі; 27 серпня 2018 року звільнений у зв`язку із відбуттям строку покарання;

-30 серпня 2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

-25 січня 2022 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 31 березня 2022 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі; за ч. 1 ст.263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком, більш суворим за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2022 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 та ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України -

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 15.11.2016 року, маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадання чужого майна, прибув до торгівельного залу продовольчого магазину товариства з обмеженою відповідальністю «Група Рітейлу України», розташованому в приміщенні торгівельно-розважального центру «Караван», за адресою: Дніпровський район сел. (смт) Слобожанське, вул.Нижньодніпровська, 17.

Так, 15.11.2016 року, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадання чужого майна, в період часу з 15 години 59 хвилин по 16 годну 04 хвилини, знаходячись в вищезазначеному магазині, ОСОБА_4 , рухаючись торгівельним залом, брав з відкритих полиць вітрин, встановлених в різних сторонах торгівельного залу, продовольчі товари, а саме: два сирки глазуровані ТМ «Чудо 15%», вагою 36 грамів, вартістю 10 гривень 10 копійок; два сирки глазуровані ТМ «Локо Моко 15%», вагою 36 грамів, вартістю 10 гривень 38 копійок; бальзам для волосся ТМ «Пантін Природа Фьюжн», об`ємом 180 міліграмів, вартістю 46 гривень 50 копійок; шампунь для волосся ТМ «Пантін Природа Фьюжн», об`ємом 200 міліграмів, 46 гривень 50 копійок; дві банки розчинної кави ТМ «Карт Нуар», об`ємом 100 грамів, вартістю 259 гривень 12 копійок; які складав в кошик, що тримав в руках. Надалі, ОСОБА_4 , з метою таємного заволодіння чужим майном, яке належить ТОВ «Група Рітейлу України», відійшов у відокремлену частину торгівельного залу, де діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, заховав вищезазначені продовольчі товари під куртку, яка була одягненою на останньому.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що у нього при собі під курткою знаходиться вищезазначений не сплачений товар, пройшов лінію касової зони, не здійснивши оплати за вищезазначений товар, таким чином вчинив всі дії, які він вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця проте не зміг довести свій злочинний умисел до кінця та розпорядитися викраденим майном з причин які не залежали від його волі, так як був виявлений охоронцями ТОВ «Група Рітейлу України».

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Група Рітейлу України», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2783 від 16.11.2016 року, майнового збитку на загальну суму 373 гривні 40 копійок.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 , будучи особою, приблизно о 20 годині 00 хвилин, знаходячись в районі вулиці Калинова, більш точну адресу та час в ході досудового розслідування не встановлено, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на незаконне придбання наркотичних засобів без мети збуту, придбав у раніше незнайомого йому чоловіка за грошові кошти в розмірі 100 гривень, наркотичний засіб «канабіс» масою 36,639 гр., який знаходився в поліетиленовому пакеті, після чого, помістив вказаний пакет до правої зовнішньої кишені своєї куртки та почав незаконно зберігати при собі наркотичний засіб без мети збуту.

Так, близько о 12 годині 30 хвилин 16.01.2017 року ОСОБА_4 , продовжуючи незаконно зберігати при собі політиленовий пакет із наркотичним засобом «канабіс», знаходився біля будинку № 12 по вул. Будівельників в смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, де палив тютюнові вироби, у зв`язку із чим був зупинений працівниками Дніпровського РВП для складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.175-1 КУпАП. Після чого в присутності ОСОБА_4 в період часу із 13 години 14 хвилин до 13 годин 40 хвилин 16.01.2017 р. на тому ж місці в присутності двох понятих було проведено огляд поліетиленого пакета із наркотичним засобом «канабіс», котрий ОСОБА_4 добровільно видав співробітникам поліції. Згідно висновку експерта №1/8.6/214 від 01.02.2017 вилучений у ОСОБА_4 наркотичний засіб являється особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс, який відповідно до Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, і прекурсорів» віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 31,986 г, що більше ніж невеликий розмір, встановлений Таблицею №1, затвердженою Наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000р. "Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу", яку ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання та просив звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч.2 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, не заперечував, оскільки обвинувачений від суду не ухилявся, у розшуку не перебував, отже наявні всі підстави для закриття кримінального провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, визнав провину та не заперечував щодо закриття провадження на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд, приходить до наступного висновку.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: - притягнення особи як обвинуваченого; - згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284-288 КПК).

Положеннями статті 49 ККУ визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтями 49, 106 ККУ є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, санкція якого передбачала (в редакції на момент скоєння) призначення покарання у виді штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років та за ч. 1 ст.309 КК України, що карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Частиною 12 статті 49 КК України визначено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що з дати вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень до винесення судового рішення минуло відповідно більше 7 років, тому суд вважає, що у даному випадку підлягає застосуванню термін звільнення від кримінальної відповідальності, відповідно до вимог ч.2 ст.49 КК України.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, зокрема зазначено, що звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правих підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з приписами п.1 ч.2 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 статті 285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Обвинуваченому судом роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

На підставі викладеного, суд, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 та ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Долю речових доказів вирішити за ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України судові витрати по справі за проведення експертизи слід покласти на обвинуваченого та стягнути в дохід держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні - не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 судом не застосовувався, оскільки останній фактично відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2022 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 12, ч. 2 ст. 49 КК України, ст.ст. 285-288, 369-372 КПК України, суд -

ухвалив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ч.2 ст. 49 КК України за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309 та ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України, у об`єднаних кримінальних провадженнях №0000080 та №0002785 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309 та ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України на підставі ч.2 ст.49 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309 та ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення судової експертизи №1/8.6/214 від 01 лютого 2017 у розмірі 880 гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати на проведення судової експертизи №2783 від 16 листопада 2016 у розмірі 210 гривні 00 копійок.

Речові докази по кримінальному провадженні №0000080, а саме: речовину вилучену в ході огляду від 01 листопада 2016 року після набрання ухвалою законної сили знищити.

Речові докази по кримінальному провадженні №0002785, а саме: два сирки глазуровані ТМ «Чудо 15%», вагою 36 грамів, два сирки глазуровані ТМ «Локо Моко 15%», вагою 36 грамівбальзам для волосся ТМ «Пантін Природа Фьюжн», об`ємом 180 міліграмів, шампунь для волосся ТМ «Пантін Природа Фьюжн», об`ємом 200 міліграмів, дві банки розчинної кави ТМ «Карт Нуар», об`ємом 100 грамів - після набрання ухвалою законної сили залишити у розпорядженні власника.

Ухвала про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 7 днів з дня її оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1