ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року

м. Київ

Справа № 344/6871/22

Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/4808/31/23

Провадження № 51 - 1527 км 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 у режимі

відеоконференції,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127 від

04 травня 2022 року, щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2022 року за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

за ст. 186 ч. 3 КК України,

за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2022 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року щодо нього.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від

22 вересня 2022 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 186 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від

12 травня 2022 року більш суворим за цим вироком ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 вказано рахувати з часу його фактичного затримання 22 грудня 2021 року.

На підставі ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_6 зараховано попереднє ув`язнення з 22 грудня 2021 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 : - на користь потерпілого ОСОБА_8

86 298 гривень 80 копійок на відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 гривень моральної шкоди; - на користь держави 4 376 гривень 31 копійку процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Прийнято рішення щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 22 травня 2021 року приблизно о 08 годині 00 хвилин, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб з особами, матеріали кримінального провадження щодо яких виділені в окреме провадження, проникли до приміщення квартири

АДРЕСА_2 , де застосували до ОСОБА_8 насильство, яке не було небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, завдавши ударів руками і ногами у різні ділянки тіла, та відкрито викрали мобільний телефон марки «Iphone 5s», робот-пилосос марки «Ilife V5 Pro», металевий сейф марки «Expert S-15», в якому знаходились гроші в сумі 15 000 гривень та 2 000 Євро, після чого залишили місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим, заподіявши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 86 298 гривень 80 копійок.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року зазначений вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишено без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду щодо нього і призначити новий розгляд у суді першої інстанції чи апеляційної інстанції. Указує на незаконність свого засудження, оскільки вирок ґрунтується лише на показаннях потерпілого ОСОБА_8 , який є наркозалежним і звернувся до правоохоронних органів через 6 місяців після події. Зазначає, що суд першої інстанції не надав можливість стороні захисту належно допитати потерпілого та інших фігурантів кримінального провадження, а також не допитано експерта щодо вилучених у ході обшуку ключів. Вважає, що його вину не доведено.

Заперечень на касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 від учасників судового провадження не надходило.

Позиції учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні висловив доводи на підтримання касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 та просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні вважала касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 необґрунтованою і просила залишити її без задоволення.

Мотиви Суду

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційній скарзі, не є відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суди дотримались зазначених вимог закону.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, відповідає встановленим обставинам і підтверджується безпосередньо дослідженими та оціненими судом доказами.

Суд першої інстанції ретельно дослідив докази, що мають значення для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення та на підтвердження винуватості ОСОБА_6 обґрунтовано послався, у тому числі:

- на показання самого ОСОБА_6 , який не заперечував, що знайомий з потерпілим ОСОБА_8 , хоча і заперечив причетність до інкримінованого кримінального правопорушення, проте не повідомив суду, де він перебував 22 травня 2021 року о 08 годині та не зміг пояснити походження ключів та відмичок, які вилучили в ході обшуку за місцем його проживання;

- на показання потерпілого ОСОБА_8 про обставини його пограбування, який суду показав, що 22 травня 2022 року приблизно о 08 годині він прокинувся, почувши, що відчинилися вхідні двері. До його помешкання увійшли троє осіб, а саме: ОСОБА_6 , який був другом сім`ї, та ще дві особи, матеріали кримінального провадження щодо яких виділені в окреме провадження, з якими він також був раніше знайомий. Після чого зазначені особи його скрутили, побили, пограбували та пішли. Повідомив, що саме ОСОБА_6 забрав мобільний телефон і питав де ключ від сейфу. Зазначив, що одразу до поліції не звертався, оскільки йому погрожувала особа, матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження. Звернувся до поліції 18 листопада 2021 року вже після другого пограбування, в якому ОСОБА_6 участі не брав;

- на дані, які містяться в протоколі пред`явлення фотознімків для впізнання від

26 листопада 2021 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_6 та зазначив, що саме він з іншими особами проникли до його помешкання, застосували силу та пограбували;

- на дані, які містяться в протоколі слідчого експерименту від 23 грудня 2021 року за участю ОСОБА_8 , в ході якого потерпілий на місці продемонстрував обставини вчинення кримінального правопорушення щодо нього. В ході зазначеної слідчої дії було застосовано відеозйомку і відповідний відеозапис також був предметом безпосереднього дослідження судом першої інстанції.

Із журналу судового засідання від 11 серпня 2022 року та аудіозапису цього судового засідання, який міститься на технічному носії фіксації кримінального провадження в суді першої інстанції, безпосередній допит потерпілого

ОСОБА_8 проведено з дотриманням вимог ст. 353 КПК України. Обвинуваченому ОСОБА_6 та його захиснику - адвокату ОСОБА_9 була надана можливість поставити потерпілому всі необхідні запитання. У кінці допиту обвинувачений ОСОБА_6 зазначив про відсутність у нього інших запитань до потерпілого. У подальшому сторона захисту клопотань про повторний допит потерпілого не подавала.

Щодо допиту співучасників кримінального правопорушення - осіб, щодо яких матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, то у судовому засіданні від 11 серпня 2022 року прокурор повідомив, що зазначені особи мобілізовані і провадження щодо них зупинене.

Клопотань про допит експерта, якого саме у касаційній скарзі не конкретизовано, ні обвинувачений ОСОБА_6 , ні його захисник не заявляли.

За таких обставин доводи касаційної скарги про ненадання судом першої інстанції можливості стороні захисту допитати зазначених осіб є безпідставними.

Суд першої інстанції дослідив на предмет допустимості та обґрунтовано послався у вироку: - на дані, що містяться в протоколі обшуку від 22 грудня 2021 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2021 року, в ході якого за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 вилучено, у тому числі пластикову коробку з металевими відмичками та 23 ключа від замків; - на дані, які містяться в протоколі огляду речей від 04 лютого 2022 року, в ході якого оглянуто речі, вилучені під час обшуку, у тому числі три ключа для відкриття замка, які складаються з двох частин: леза, яке вставляється у замкову щілину, та пластикової ручки з написом «IANPAI»;

- на висновок експерта від 06 травня 2022 року № СЕ-19/109-22/3243-ТР, відповідно до якого циліндровий механізм замка, який було добровільно видано потерпілим, відчиняється/зачиняється наданим разом з ним ключем, а також відчиняється/зачиняється за допомогою комбінації ключа № 1 із маркуванням «IANPAI» та будь-якої із 61 алюмінієвої пластини, що були вилучені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 ; - на висновок експерта від 19 квітня 2022 року

№ СЕ-19/109-22/3151-ТВ про вартість викраденого майна.

Перевірено судом першої інстанції і посилання ОСОБА_6 на сумнівність показань потерпілого, оскільки він є наркозалежною особою, і зазначено, що жодного доказу на підтвердження цього стороною захисту не надано та судом не здобуто.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ст. 186 ч. 3 КК України. При цьому всім наявним доказам, суд відповідно до вимог КПК України дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок місцевого суду, належним чином перевірив викладені в ній доводи, які аналогічні доводам його касаційної скарги, визнав їх безпідставними, мотивував своє рішення та зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні і оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків судів про доведеність вини

ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України, та правильність кваліфікації його дій.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суди нижчих інстанцій дотрималися вимог статей 10, 22 КПК України та врахували практику Європейського суду з прав людини, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розглянуто у відповідності до вимог КПК України.

Покарання, призначене ОСОБА_6 , за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, воно відповідає вимогам статей 50, 65 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, не виявлено.

За таких обставин, колегія суддів підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_6 та скасування судових рішень щодо нього не знаходить.

Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, Суд

ухвалив:

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2022 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3