Справа № 344/8927/23
Провадження № 1-кс/344/3564/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Івано-Франківську скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся в суд із зазначеною скаргою, в якій прохає постанову слідчого Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківської області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 01.05.2023 в кримінальному провадженні №120 0 189 від 17.01.2023 скасувати.

В судовому засіданні скаржник підтримав вимоги скарги, слідчий просив відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали скарги за скаргою, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Оскільки оскаржувану постанову скаржник отримав наручно 17.05.2023, а до слідчого судді звернувся 19.05.2023, то відсутні підстави вважати, що ним пропущено строки звернення до слідчого судді.

Івано-Франківським РУП ГУНП в Івано-Франківської області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №120 0 189 від 17.01.2023 (внесена за заявою ОСОБА_3 , в результаті постановлення ухвали слідчим суддею від 17.01.2023) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

Скаржник звернувся до слідчого із клопотанням про визнання його потерпілим, а слідчим винесено постанову, якою відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Відповідно до ст.303 КПК України передбачено виключний перелік питань, органів та посадових осіб рішення, дії та бездіяльність яких, може бути оскаржено на досудовому провадженні, зокрема згідно п.5 ч.1 ст.303 КПК може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним порушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо особи кримінального правопорушення або залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до Рекомендації (2006) 8 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо допомоги потерпілим від злочинів від 14.06.2006 року під поняттям «потерпілий» слід розуміти фізичну особу, що зазнала шкоди, включаючи фізичні ушкодження або психічні травми, душевні страждання або економічні втрати, спричинені діями або бездіяльністю, які є порушенням норм кримінального права держав-членів. У належних випадках термін «потерпілий» також охоплює найближчих членів сім`ї або утриманців прямо постраждалої особи (п.1.1)

Згідно до ст.55 ч.5 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Враховуючи викладену у ЄРДР інформацію (фабулу) та правову кваліфікацію, очевидним є, що у вказаному вище кримінальному провадженні особа, яка вважає себе потерпілим, повинна надати докази на підтвердження порушення саме своїх прав, а не прав інших осіб.

Загалом же в основі набуття статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого).

В той же час аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що слідчий або прокурор зобов`язані винести мотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим за наявності очевидних та достатніх підстав, які дають можливість зробити висновок про відсутність заподіяної шкоди певній особі (фізичній або юридичній).

Скаржника не визнано потерпілим у кримінальному провадженні, позаяк слідчий вважав, що за наявності формального складу злочину згідно до диспозиції ч. 1 ст. 366 КК України відсутня особа потерпілого, а в судовому засіданні слідчим вказано, що заявником не надано докази заподіяння йому матеріальної або моральної шкоди.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень ст. 84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно до ч.1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

У відповідності до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

За загальним правилом будь-який процесуальний документ, яким є і постанова слідчого, має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, і якщо постановою слідчий відмовляє у задоволенні клопотання особи, то в ній має бути викладено суть заяви (клопотання) особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають задоволення такого клопотання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Дослідивши зміст оскаржуваної постанови слідчого від 01 травня 2023, слідчий суддя дійшов висновку, що вимогам закону ця постанова не відповідає.

По-перше оскаржувана постанова була винесена слідчим поза межами встановлених КПК строків для вирішення таких процесуальних питань (24.04.2023 слідчим отримано копію ухвали слідчого судді про скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання та зобов`язання слідчого розглянути клопотання про визнання потерпілим у строки передбачені ст. 220 КПК України, а оскаржувану постанову винесено лише 01.05.2023), хоча ст. 220 КПК України передбачає що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

По-друге скаржником чітко викладено в своїй заяві про те, що йому в результаті вчинення злочину було заподіяно моральну шкоду, а Верховний Суд України даючи узагальнення Практики розгляду кримінальних справ про злочини, склад яких передбачено ст. 366 Кримінального кодексу України (службове підроблення) вказував, що наслідки вчинення такого злочину мають майновий і немайнових характер.

Таким чином, оскаржувана постанова від 01.05.2023 є не в повній мірі обґрунтованою, нею не надано відповіді на всі поставлені скаржником питання, які виключають задоволення такого клопотання, тож є не повною, а відтак і такою, що підлягає скасуванню.

Отож в межах питань розгляду скарги та виходячи з наданих сторонами скарги матеріалів слідчий суддя не може поза розумним сумнівом прийти до переконання про те, що оскаржувана постанова не підлягає скасуванню.

У зв`язку з чим, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення, постанову слід скасувати, а слідчого слід зобов`язати повторно розглянути клопотання скаржника

Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 309, 372, ст.376, ст.392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу задовольнити.

Постанову слідчого від 01.05.2023 про відмову в задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим скасувати.

Зобов`язати слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківської області у кримінальному провадженні №120 0 189 від 17.01.2023 розглянути відповідно до положень ст. 220 КПК України заяву ОСОБА_3 про визнання його потерпілим.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя ОСОБА_1