Справа № 632/746/23
провадження № 1-кп/632/94/23

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000041 від 09 квітня 2023 року щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Біляївка Первомайського району Харківської області, громадянина України, має базову середню освіту, не одруженого, офіційно не працює, на утриманні дітей та батьків похилого віку не має, не є особою з інвалідністю, відповідно до вимог ст. 89 КК України вважається не судимою особою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальний проступок проти авторитету органів державної влади, а саме , використав завідомо підроблений документ за таких обставин.

Так, 08 квітня 2023 року близько 15 години 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 , рухаючись по автомобільній дорозі, яка знаходиться між автомобільною дорогою Р-51 Мерефа-Лозова-Павлоград та село Берека Лозівського району Харківської області на легковому автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був зупинений, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», поблизу селища Трійчате Лозівського району Харківської області екіпажем СРПП ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області.

Після зупинки транспортного засобу, у тому ж місці та без відриву в часі, на законну вимогу поліцейських СРПП ВП №1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, на підставі ч. 1 ст. 32 та п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», обвинувачений ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність у нього завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_2 , вирішив його використати та пред`явити працівникам поліції, які здійснювали свої службові обов`язки під час патрулювання Лозівського району Харківської області, в якості офіційного.

Реалізуючи свій протиправний задум, обвинувачений ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, спрямованим на використання завідомо підробленого посвідчення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 01 березня 2020 року на ім`я « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його особистою фотографією, з відкритою категорією «В», отримане ним всупереч Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, є підробленим, надав працівникам поліції для перевірки наявного у нього посвідчення.

Таким чином, ОСОБА_3 у зазначений вище період часу виконав усі дії, які вважав за необхідне для використання ним завідомо підробленого офіційного посвідчення водія, яке того ж дня, тобто 08 квітня 2023 року, було вилучено на законних підставах працівниками поліції під час огляду місця події у період часу з 16 год. 25 хв. по 17 год. 05 хв. на ділянці поблизу село Трійчате Лозівського району Харківської області на автомобільній дорозі, яка знаходиться між автомобільною дорогою Р-51 Мерефа-Лозова-Павлоград та с. Берека Лозівського району Харківської області.

Бланк посвідчення водія, з серійним номером НОМЕР_2 , виданий 01 березня 2020 року в ТСЦ 6341 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника України.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

26 вересня 2023 року між процесуальним керівником - прокурором Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 472 КПК України, за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з цією угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 358 КК України. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 , згідно з умовами зазначеної угоди беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні

Сторони угоди погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання, встановлені ст. 476 КПК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор, обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 просили суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості від 26 вересня 2023 року.

Суд, розглядаючи в порядку ч. 2 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, дійшов подальшого висновку.

Відповідно до правил ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо, зокрема, нетяжких злочинів може бути укладена угода про визнання винуватості за ініціативою прокурора та обвинуваченого.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Прокурор ОСОБА_4 вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК та КК України, зокрема, діям обвинуваченого ОСОБА_3 надана правильна правова кваліфікація за ч. 4 ст. 358 КК України, узгоджене сторонами покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, з звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ч. 2 ст.75 КК України, відповідає загальним засадам призначення покарання, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та особу винного, який відповідно до вимог ст. 89 КК України вважається несудимою особою, офіційно непрацевлаштований. Також умови угоди про визнання винуватості цілком відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтересі сторін або інших осіб. З огляду на зазначене, прокурор наполягав на затвердженні угоди про визнання винуватості та призначенні обвинуваченому узгодженої сторонами в угоді міри покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 під час розгляду угоди про визнання винуватості просили зазначену угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального проступку, а саме, у використанні завідомо підробленого документа -посвідчення водія при зупинці його працівниками поліції, підтвердив обставини вчинення ним кримінального проступку зазначені в угоді та обвинувальному акті, розкаявся у вчиненому. Також обвинувачений заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Надав згоду на призначення узгодженої міри покарання.

Отже суд, шляхом заслуховування пояснень сторін угоди, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. Крім того, для з`ясування добровільності укладення угоди судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Таким чином, судом під час розгляду угоди про визнання винуватості встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Потерпілих у даному кримінальному провадженні не має, вчиненим кримінальним проступком шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він офіційно не працевлаштований, зареєстрований та має місце постійного проживання, осіб похилого віку та дітей на утриманні не має, не є особою з інвалідністю 1 або 2 групи, відповідно до вимог ст. 89 КК України вважається несудимою особою, невійськовослужбовець строкової служби.

Аналізуючи зміст угоди в частині обраного покарання, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим ст. ст. 50, 6567 КК України, а саме: пропонується в межах встановлених у санкції частини статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального проступку, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, неможливістю призначення більш м`яких видів покарання, передбачених санкцією частини 4 статті 358 КК України (оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований). Призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді арешту, з огляду на неможливість звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України, на переконання суду було б не справедливим, не відповідало б тяжкості скоєного кримінального проступку та особі обвинуваченого.

Разом з цим суд, враховуючи узгоджене сторонами звільнення обвинуваченого від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, приймає рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 01 рік з покладенням відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язків - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Отже, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК та КК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а відтак існує наявність усіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерту, в сумі 2390 грн. 00 коп., відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався та підстав для його обрання не має.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 314, 373, 374, 376, 394, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 26 вересня 2023 року між процесуальним керівником - прокурором Первомайської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до вимог статті 475 КПК України, за участю захисника ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді 01 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю 01 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2, 3 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерту, в сумі 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) грн. 00 коп., відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

1) 1 «DVD» диск, який з 1 (першого) боку має область для запису файлів, з 2 (другого) боку помаранчевого кольору, на якому маються написи «Videx TM EXELLENTI» «DVD-R 16X 4.7 GB 120 MIN» «DVD», на якому мається відеозапис об`ємом 0,004 Gb довжиною відеофайлу 00 хв. 13 сек., який знаходиться у запакованому паперовому пакунку (конверті) - залишити у матеріалах кримінального провадження;

2) 1 «DVD» диск, який з 1 (першого) боку має область для запису файлів, з 2 (другого) боку біло-блакитного кольору, на якому маються написи «DVD-R 16X DATA / VIDEO 4.7 GB / 120 MIN» «VIDEX TM MAMBA» «DVD-R» «DVD-R 16 X», на якому мається відеозапис довжиною 01 хв. 17 сек., об`ємом 111 Мb, який знаходиться у запакованому паперовому пакунку (конверті), залишити у матеріалах кримінального провадження;

3) посвідчення водія, серійний номер НОМЕР_2 , видане 01.03.2020 ТСЦ 6341 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який упакований в спеціальний полімерний сейф-пакет експертної служби МВС України №5637525 із пояснювальним написом «Україна МВС ЕКСПЕРТНА СЛУЖБА Підрозділ: Висновок експерта №СЕ-19/121-23/7864-ДД Номер, дата висновку (фабула): по кримінальному провадженню №000041 від 09.04.2023 посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 (бланк серії НОМЕР_2 ), видане 01.03.2020 ТСЦ 6341 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; первинне пакування Судовий експерт (підпис) ОСОБА_7 Вилучено: Слідчий: Поняті: 1. 2. Експерт (спеціаліст): Дата та час пакування:» - - після набрання вироком законної сили, знищити.

Відповідно до вимог статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1