Справа № 367/8668/17
Провадження по справі № 1-кп/367/138/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2017 року за № 0002573 по обвинуваченню

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь, Київської області, громадянина України, не одруженого, працює фізичною особою-підприємцем, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

встановив:

17 вересня 2017 року, близько 01 год. 00 хв. (точний час не встановлено), ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, перебуваючи на полі, що розташоване в смт. Гостомель, Київської області, неподалік від склозаводу, по вул. Свято-Покровській, смт. Гостомель, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, дістав ніж та наніс ОСОБА_6 один удар в область живота та два удари в область шиї, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, та пошкодження у вигляді колото-різаних ран в ділянці шиї і лівої китиці, яке відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень, що потягнули за собою короткочасний розлад здоров?я на термін більше 6-ти, але менш 1-го дня.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні не визнав та надав показання про те, що16 вересня 2017 року приблизно о 23 годині обвинувачений пішов до ОСОБА_10 на роботу, той охороняв картопляне поле, вони з ним давно не бачились, вирішили посидіти порозмовляти, сиділи у вагончику на полі, у них була пляшка горілки, випили по 150 грам горілки, не були п`яні, почули що під`їхала машина, загавкав собака, ОСОБА_10 вийшов, а ОСОБА_8 сидів чекав поки той повернеться, чув що на вулиці йде розмова з приводу того, щоб ОСОБА_10 продав цим особам картоплю, через 8-10 хвилин настала тиша. ОСОБА_8 з метою перевірити що відбувається, вийшов з вагончика, спустився, біля вагончика стояв автомобіль, у автомобіля були ввімкнені фари, далі підійшов до машини, ОСОБА_10 стояв біля водійських дверей автомобіля, було відкрите вікно, а всі сиділи в кабіні. Обвинувачений зазначив, що коли підійшов до автомобіля, то трохи обперся на дзеркало автомобіля, а ОСОБА_11 йому сказав «поламаєш», на що обвинувачений відповів «не поламаю», та перестав опиратися на дзеркало. Далі ОСОБА_8 сказав особам, які знаходилися в автомобілі, що тут не продають картоплю і щоб вони їхали звідти, а ОСОБА_11 запитав «а ти хто такий?», а обвинувачений у зв`язку з тим, що здає в оренду на цьому полі свою земельну ділянку, відповів йому «я директор поля». Після цього, ОСОБА_11 сказав «ми тобі зараз розкажем», після чого вийшов з машини та вдарив обвинуваченого кулаком у обличчя, а у відповідь обвинувачений ударив ОСОБА_12 також кулаком в обличчя, та ОСОБА_11 впав на землю. Вслід за ОСОБА_12 вийшов з машини потерпілий ОСОБА_6 та також вдарив ОСОБА_8 кулаком в обличчя, а він його вдарив у відповідь так само кулаком в обличчя, далі вони з ОСОБА_6 зчепилися за куртки, вони знаходилися попереду машини, метрів за два від машини, а ОСОБА_11 тим часом встав із землі, оббіг навколо машини та став позаду ОСОБА_6 і також хотів вдарити обвинуваченого. В цей час із кабіни вийшов ОСОБА_13 і сказав ОСОБА_10 , що це він, що вони пожартували, і після цього підбіг ОСОБА_10 і розборонив обвинуваченого та ОСОБА_6 . Всі присутні зібралися перед машиною і почали розмовляти, обвинувачений вияснив, що ОСОБА_10 та ОСОБА_13 є колегами. Після цього, обвинувачений обізвав ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , і сказав присутнім, що йде додому. В цей момент ОСОБА_13 сказав ОСОБА_6 і ОСОБА_12 , щоб вони наздогнали і побили обвинуваченого, а сам притримав за руку ОСОБА_10 , про це потім обвинуваченому розповів свідок ОСОБА_10 ОСОБА_11 і ОСОБА_6 почали його наздоганяти і бити. Спочатку ОСОБА_6 вдарив ногою в спину, ОСОБА_8 впав, потім встав, розвернувся і хотів дати здачі, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 відбігли назад, бо, зі слів обвинуваченого, відчули, що він може дати здачу, також, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 кидали землею йому в очі. Тоді обвинувачений розвернувся і продовжив іти з місця події, але почув, що ОСОБА_6 та ОСОБА_11 підбігають до нього позаду знов, коли ОСОБА_8 розвернувся щоб оборонятися, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 почали кидати йому землю в очі, та відбігли назад, ОСОБА_8 розвернувся та продовжив іти додому. Обвинувачений так розвертався разів 3-4, і повторювалося те ж саме. Так він пройшов метрів 25-30. Далі, ОСОБА_11 і ОСОБА_6 взяли палки та почали палками бити обвинуваченого, він впав, також били його руками і ногами, вказані тілесні ушкодження були ним зафіксовані у лікарні. Це тривало десь хвилину. Тоді підбіг ОСОБА_10 та почав їх розбороняти, ОСОБА_6 і ОСОБА_11 зчепилися у бійці з ОСОБА_10 , ОСОБА_8 вирішив, що вони ОСОБА_10 сильно бити не будуть, а тому відповз від місця події, встав і пішов додому. Обвинувачений зазначив, що йому невідомо, чим була викликана агресія ОСОБА_12 та ОСОБА_6 стосовно нього, під час побиття вони крім нецензурних слів нічого йому не говорили. Хто кого порізав обвинуваченому невідомо. Обвинувачений зазначив, що будь яких предметів у його руках не було, в тому числі, ножа в нього не було. Також, обвинувачений не бачив ножа ні в кого з присутніх на місці події. Удари потерпілому ОСОБА_6 обвинувачений наносив виключно кулаками у відповідь на його удари, при цьому удари наносив хаотично, куди міг потрапити. Потерпілому ОСОБА_6 та свідку ОСОБА_12 обвинувачений наносив удари виключно з метою самозахисту. Кров на тілі потерпілого не бачив. На наступний день обвинувачений пішов на поле на місце події, бо загубив мобільний телефон, інший охоронець на полі повідомив, що телефон забрала поліція. ОСОБА_8 попросив знайомого набрати номер телефону, він набрав, слухавку підняв слідчий. Про те, що потерпілий ОСОБА_6 отримав поранення, ОСОБА_8 дізнався на наступний день після події, коли працівники поліції його затримали. ОСОБА_8 після події звертався до лікарні, бо мав тілесні ушкодження.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, його винуватість у вчинені злочину підтверджується доказами, дослідженими судом в судовому засіданні.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 надав показання про те, що 16 вересня 2017 року ввечері, близько 19-20 години, до потерпілого приїхав друг ОСОБА_11 , та вони разом проводили час вдома у потерпілого. Десь близько 20 години 30 хвилин прийшов ОСОБА_13 до нього в гості, він проживав недалеко. ОСОБА_13 був старшим охоронцем на полі, а ОСОБА_10 був його підлеглим та в цей час був на зміні, після 22 години ОСОБА_13 зателефонував ОСОБА_10 щоб запитати як там справи, та під час розмови почув сторонній звук, ніби ОСОБА_10 знаходиться на роботі не один. ОСОБА_13 запропонував поїхати на поле та перевірити, що там відбувається, вони погодилися та втрьох поїхали на поле на машині ОСОБА_12 . Приїхали на поле, стали навпроти вагончика, а саме водійською стороною автомобіля до вагончика, вийшов ОСОБА_10 , запитав «що вам треба, хто ви такі?», потерпілий та ОСОБА_11 запитали «чи не продасте картоплі?», на що ОСОБА_10 сказав що не продасть. Потерпілий зазначив, що це ОСОБА_13 попросив перевірити охоронця, а сам ОСОБА_13 сидів в автомобілі збоку, та його не було видно ОСОБА_10 . В ході спілкування між ними, вийшов із вагончика ОСОБА_8 і ОСОБА_10 відступив у сторону, та почав ОСОБА_8 розмовляти із ними. ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 в цей час сиділи ще у машині, лише було відкрите водійське вікно. ОСОБА_8 почав запитувати «хто вас сюди прислав?», також використовував нецензурні слова на їх адресу, на що вони у нього запитали «хто ти такий?», та ОСОБА_8 відповів що він директор поля, на що вони сказали, що не з ним розмовляють. І ОСОБА_8 і ОСОБА_10 перебували у стані алкогольного сп`яніння. В цей час ОСОБА_8 обіперся на водійське дзеркало, внаслідок чого воно склалося, ОСОБА_11 зробив ОСОБА_8 з цього приводу зауваження, щоб він не пошкоджував його майно, в подальшому це переросло у суперечку. ОСОБА_11 вийшов з автомобіля, вслід за ним із автомобіля вийшов ОСОБА_6 , далі із автомобіля вийшов ОСОБА_13 та почав спілкуватися із ОСОБА_10 про те, що той молодець, що не продав картоплю. ОСОБА_13 та ОСОБА_10 відійшли в сторону на пару метрів та почали спілкуватися біля вагончика, а ОСОБА_11 та ОСОБА_8 спочатку висловлювалися один на одного нецензурними словами, потім це переросло у штовханину між потерпілим та ОСОБА_12 з однієї сторони, та ОСОБА_8 з іншої. Далі ОСОБА_8 , коли стояв попереду машини, дістав ножа, і ОСОБА_11 сказав потерпілому «дивись у нього ніж у правій руці». Потерпілий подивився, оббіг поза машину, в цей час ОСОБА_8 із ножем кидався то на нього то на свідка ОСОБА_12 , свідок ОСОБА_11 почав брати землю і кидати ОСОБА_8 в очі, з огляду на це ОСОБА_8 почав відступати, далі потерпілий так само почав брати землю та кидати ОСОБА_8 в очі, землю в очі ОСОБА_8 кидали з метою запорошити йому очі, щоб була можливість вибити ножа, щоб він їх не ударив ножем, в цей час ОСОБА_8 наніс удар ножем потерпілому в руку, з руки почала текти кров. Потерпілий сказав ОСОБА_12 , що в нього розрізана рука, тоді ОСОБА_11 . ОСОБА_8 вдарив рукою, але він не падав, а відходив. Тоді ОСОБА_11 знов почав брати землю, щоб кидати, і потерпілий підбіг до ОСОБА_8 і в цей час ОСОБА_8 наніс удари потерпілому у шию та живіт майже одночасно. Після цього, потерпілий та ОСОБА_11 відійшли метрів на 15, тоді потерпілий сказав ОСОБА_12 та ОСОБА_13 що в нього кров, на той момент потерпілий ще не відчував болю. В цей час до потерпілого підбіг ОСОБА_10 та вдарив його в обличчя, потерпілий впав, у нього закрутилася голова і він вже не міг встати. Тоді ОСОБА_10 підбіг до ОСОБА_12 , і вони із ОСОБА_12 упали, тоді ОСОБА_13 підбіг, допоміг потерпілому встати, вони швидко побігли до машини, та поїхали в Бучу в травмпункт, а на полі залишилися ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . Потерпілий зазначив, що додому обвинувачений не йшов, як казав ОСОБА_10 , а були всі на місці. Це все тривало хвилин 10-15. Також, потерпілий зазначив, що вдень він був на роботі та на поле до свідка ОСОБА_10 не приїжджав. Потерпілий зазначив, що у машині фари не світили.

Вказані показання потерпілого, являються логічними та послідовними, в судовому засіданні було встановлено, що вони ніколи не були особисто знайомі з обвинуваченим та не перебували з ним в будь-яких відносинах, за таких підстав суд не вбачає підстав для визнання даних показань недостовірними та неправдивими.

На підставі наведеного, суд визнає показання потерпілого достовірними, належними та допустимими, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, зокрема, спосіб та механізм нанесення потерпілому обвинуваченим тілесних ушкоджень, коло осіб, які були присутні на місці події, місце й дату вчинення злочину, отримані у порядку встановленому КПК України, не суперечать показанням допитаних свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 та дослідженим письмовим доказам.

Крім показань потерпілого, вина обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України підтверджується показаннями свідків, які будучи безпосередньо допитаними, у судовому засіданні у відповідності до вимог положень § 3 Глави 28 КПК України, зокрема, з урахуванням положень ст. 352 КПК України, та попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, підтвердили обставини, які підлягають встановленню відповідно до змісту ст. 91 КПК України, у тому числі й в частині, дати, часу, місця вчинення кримінального правопорушення, особи, що вчинила вказаний злочин, механізму нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , надав показання про те, що восени 2017 року о 23 годині ночі свідок ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та потерпілий ОСОБА_6 приїхали на поле автомобілем свідка ОСОБА_12 , бо ОСОБА_13 начальник охорони поля, а тому запропонував подивитися чи крадуть картоплю. Під`їхали дуже близько до вагончика, коли під`їхали, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вийшли з вагончика, підійшли до машини, свідок та потерпілий попросили продати картоплю, щоб перевірити охоронця, почали розмову з продажу картоплі. Після того, як зачепили машину, свідок ОСОБА_11 та ОСОБА_6 вийшли з автомобіля, ОСОБА_13 залишився в автомобілі. Далі почали штовхатися, і ОСОБА_13 сказав ОСОБА_10 , що це він, і вийшов з автомобіля. Хто кого почав штовхати першим, свідок не пам`ятає, але після цієї штовханини ОСОБА_6 побачив на собі кров, і побачили ножа в руках у обвинуваченого, хотіли відібрати ножа у ОСОБА_8 , свідок ОСОБА_11 кидав землю в очі обвинуваченому, щоб вибити ножа. Хотіли з ОСОБА_6 зайти з різних сторін, щоб забрати ножа у обвинуваченого. Ніж обвинувачений тримав здається у правій руці. Що обвинувачений говорив, свідок не пам`ятає. ОСОБА_10 коли побачив, що ОСОБА_11 та ОСОБА_6 намагаються забрати ніж у обвинуваченого, побіг допомогти обвинуваченому. ОСОБА_10 підбіг і ззаду вдарив свідка ОСОБА_12 , свідок упав разом із ОСОБА_10 на землю та перекотилися. Далі свідок побачив, що потерпілий ОСОБА_6 лежав, руки були в крові, коли посадили в машину їхати в лікарню, побачили що рана є і на шиї. Свідок ОСОБА_11 бачив, як обвинувачений замахувався ножем на потерпілого, коли вони знаходилися у положенні стоячи. Яким чином потерпілий опинився на землі, свідок ОСОБА_11 не бачив. Прямих ударів обвинуваченого ножем по потерпілому свідок не пам`ятає чи бачив, оскільки вже пройшло багато часу. Свідок ОСОБА_11 зазначив, що під час слідчого експерименту пам`ятав дані події краще.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , надав показання про те, що працював начальником охорони в агрофірмі, передзвонив своєму підлеглому і по телефону почув зайвий голос, попросив хлопців, з якими разом проводив час, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , з ним проїхати на поле перевірити пост, приїхавши на поле, попросив хлопців щоб вони задали питання охоронцю, чи продають картоплю. Спочатку хлопці не виходили з автомобіля та задали питання охоронцю ОСОБА_10 про те, чи продає він картоплю, охоронець сказав «ми нічого не продаєм, їдьте хлопці». Свідок зазначив, що вони хотіли їхати, але вийшла із вагончика невідома особа, почав кричати що це його поле і стукнув машину. Після цього, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 вийшли з лівої сторони, свідок ОСОБА_13 вийшов з правої сторони автомобіля, та підійшов до ОСОБА_10 і запитав хто це такий, ОСОБА_10 відповів що це ОСОБА_14 його знайомий, вони розпивали там спиртні напої. Свідок зазначив, що це був обвинувачений ОСОБА_8 . Потім, коли свідок ОСОБА_13 говорив із ОСОБА_10 , у ОСОБА_12 та ОСОБА_6 із ОСОБА_8 виникла суперечка, а саме ОСОБА_11 зробив йому зауваження з приводу пошкодження ним автомобіля. Потім почалася бійка, і ОСОБА_13 зазначив, що чув як ОСОБА_8 в цей час говорив, що в нього ніж, погрожував, що поріже. ОСОБА_13 із ОСОБА_10 пішли їх розбороняти, поки їх розбороняли, то брали участь у бійці уже всі, бо було темно, хтось закричав, що у ОСОБА_6 кров, вони його посадили в машину і повезли до лікарні. Дані події відбувалися десь близько 12 години ночі, або після 12 години ночі. Ножа свідок ОСОБА_13 не бачив, також не бачив момент нанесення ударів потерпілому. Обвинувачений як тільки почув про кров у потерпілого, одразу кудись зник. Безпосередньо сутичку обвинуваченого та потерпілого, під час якої потерпілому були завдані поранення, свідок ОСОБА_13 не бачив.

Так, аналізуючи зміст показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , суд визнає їх належними, оскільки вони підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також не вбачає підстав для визнання їх недостовірними та недопустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Проаналізувавши показання свідків у їх сукупності та нерозривному взаємозв`язку із показаннями потерпілого, які є процесуальними джерелами доказів, у розумінні ст. 84 КПК України, суд дійшов висновку, що вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_8 злочину викладеного у вироку суду, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Крім показань потерпілого та свідків, вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України підтверджується наступними письмовими доказами:

-фактичними даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 17 вересня 2017 року та ілюстративній таблиці до нього, відповідно до якого слідчим за участю експерта та понятих в період часу з 06 години 00 хвилин до 08 години 40 хвилин проведено огляд відкритої ділянки місцевості, а саме поля, розташованого в смт. Гостомель, поза Склозаводом та приміщення вагончику, розташованого на даній території, під час огляду виявлено та вилучено мобільний телефон з чохлом, предмет, схожий на ніж, предмет, схожий на розкладний ніж, пошкоджена упаковка з-під насіння з слідами бурого кольору (т.1, а.с. 31-43);

-відомостями, що містяться у протоколі огляду місця події від 17 вересня 2017 року та ілюстративній таблиці до нього, відповідно до якого слідчим за участю понятих та спеціаліста в період часу з 04 години 50 хвилин по 05 годину 20 хвилин проведено огляд приміщення Ірпінської ЦМЛ, розташованого за адресою: м. Буча, вул. Польова, 19, та вилучено належні потерпілому ОСОБА_6 футболку, спортивні штани, спортивну кофту із плямами бурого кольору (т.1, а.с.44-51);

-фактичними даними, які містяться у протоколі обшуку від 17.09.2017, відповідно до якого слідчим в період часу з 15 години 00 хвилин до 16 години 20 хвилин проведено обшук квартири АДРЕСА_3 , в ході якого серед іншого було виявлено та вилучено: сорочку та рушник з плямами речовини бурого кольору, а також куртку чорного кольору (т.1, а.с. 52-56);

-відомостями, що містяться у протоколі пред?явлення особи для впізнання від 17.09.2017, згідно якого ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_15 як особу, яку бачив вночі 17.09.2017 на полі в смт. Гостомель Київської області (т.1, а.с. 66-69);

-відомостями, що містяться у протоколі пред?явлення особи для впізнання від 17.09.2017, згідно якого ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_15 як особу, яку бачив вночі 17.09.2017 на полі в смт. Гостомель Київської області (т.1, а.с. 70-73);

-відомостями, що містяться у довідці травмпункту Ірпінської ЦМЛ від 17.09.17 № 9487, згідно якої у потерпілого ОСОБА_6 виявлено різані рани правої половини черевної порожнини, шиї, лівої кісті, множинні рани тулуба і кінцівок, травматичний шок І ст.; (т.1, а.с. 74);

-відомостями, що містяться у довідці травмпункту Ірпінської ЦМЛ від 17.09.17 № 9529, згідно якої у обвинуваченого ОСОБА_8 виявлено забої, гематоми верхніх кінцівок і тулуба (т.1, а.с. 154);

-фактичними даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 23.09.2017, згідно якого на полі, яке знаходиться в смт. Гостомель Київської області за склозаводом, що по вул. Свято-Покровська, ОСОБА_13 повідомив обставини, про які також повідомляв у судовому засіданні під час давання показань. Крім того повідомляв, що коли він розмовляв з ОСОБА_10 , між невідомою особою на ім`я ОСОБА_16 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 виникла словесна перепалка, яка переросла у штовханину, а потім у бійку. Також, ОСОБА_13 бачив, як ОСОБА_16 наніс удари руками ОСОБА_12 та ОСОБА_6 . Далі, ОСОБА_13 почув, як ОСОБА_11 крикнув «Ніж!», після чого ОСОБА_13 з ОСОБА_10 одразу кинулися їх розбороняти, коли він підбіг то побачив в руках невідомого чоловіка в правій руці предмет, який виблискував, що саме це було сказати не може. Невідомий розмахував цим предметом і постійно відходив назад, а його товариші бігали навколо нього, все це відбувалося на відстані приблизно 10 метрів від автомобіля. Коли вони з ОСОБА_10 підбігли до них, то ОСОБА_10 одразу наніс один удар правою рукою в обличчя ОСОБА_6 , від чого той впав на землю, далі ОСОБА_10 наніс удар рукою в обличчя ОСОБА_12 , та повалив його на землю, ОСОБА_13 в цей час знаходився одразу за ОСОБА_10 , та намагався його відтягти від ОСОБА_12 , а в цей момент він побачив, як невідомий на ім`я ОСОБА_16 , знаходячись у положенні на колінах, а ОСОБА_6 в положенні лежачи на спині, і цей невідомий замахнувся декілька разів на ОСОБА_6 , але в цей час ОСОБА_6 викрикнув що в нього кров, що його підрізали, і йому вдалося встати. Далі, він та ОСОБА_11 підбігли до ОСОБА_6 та побачили що на його одязі наявні сліди речовини бурого кольору та він тримається за живіт, а в цей час ОСОБА_10 боровся з невідомим на ім`я ОСОБА_16 , але поки ОСОБА_13 та ОСОБА_11 надавали допомогу ОСОБА_6 , то невідомому вдалось втекти (т.1, а.с.76-79);

-фактичними даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 23.09.2017, згідно якого на полі, яке знаходиться в смт. Гостомель Київської області за склозаводом, що по вул. Свято-Покровська, свідок ОСОБА_10 відтворив обставини події, яка сталася в ніч з 16 на 17 вересня 2017 року, а саме, що ввечері 16.09.2017 до нього на роботу ввечері прийшов його товариш ОСОБА_8 та вони разом розпивали спиртні напої у сторожці, потім підїхав автомобіль до сторожки та хлопці з автомобіля просили продати їм картоплю, на що він відмовився. Після цього, зі сторожки вийшов ОСОБА_8 , який побачивши цю ситуацію прокричав, що він є начальником поля та щоб дані чоловіки їхали геть, на що останні відповіли «зараз ми покажемо тобі який ти тут начальник» і підійшли до ОСОБА_8 , після чого між ними сталася словесна перепалка та штовханина, яка переросла в бійку. Хто саме наніс перший удар, ОСОБА_10 не бачив, лише бачив, як двоє раніше невідомих йому чоловіків хаотично наносили ОСОБА_8 удари руками по голові та тулубу. На питання про наявність у невідомих чоловіків зброї, палиць чи бит, ОСОБА_10 відповів, що не бачив цього. Далі, свідок ОСОБА_10 пояснив, що в момент бійки він стояв поряд з автомобілем невідомих та в цей момент з автомобіля вийшов його начальник ОСОБА_13 , з яким у нього зав`язалась розмова, але побачивши що між ОСОБА_8 та невідомими зав`язалась бійка, він та ОСОБА_13 кинулись розбороняти їх. Далі ОСОБА_10 повідомив, що вказана бійка відбувалася на відстані 10 м від автомобіля, оскільки ОСОБА_8 намагався піти з поля, а невідомі особи його наздогнали та збили з ніг та почали наносити удари. Далі, ОСОБА_10 повідомив, що підбіг до невідомих і штовхнув спочатку одного, після чого той впав на землю, далі штовхнув іншого невідомого, але той схопив його за одяг і вони разом впали на землю, де почали боротись. В цей час ОСОБА_10 почув, що хтось прокричав «ніж» і «мені боляче», а також хтось викрикнув «кров», після чого він та невідомий припинили боротись, та коли ОСОБА_10 підводився, то побачив, що ОСОБА_8 знаходиться над іншим невідомим у положенні стоячи навколішках, а невідомий знаходиться у напівлежачому положенні на спині, та ОСОБА_8 тримає невідомого за одяг та вони борються. Далі ОСОБА_10 повідомив, що ОСОБА_13 та інший невідомий, з яким він боровся, кинулися до невідомого, з яким боровся ОСОБА_8 , а він сам кинувся до ОСОБА_8 , після чого вони розборонили їх, далі ОСОБА_8 зник у невідомому напрямку. На запитання про наявність у ОСОБА_8 зброї, ножів, палиць чи бит, ОСОБА_10 відповів, що вказаних предметів не бачив (т.1, а.с. 80-83);

-фактичними даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 21.10.2017, та переглянутому у судовому засіданні відеозаписі вказаного слідчого експерименту, згідно якого на полі, яке знаходиться в смт. Гостомель Київської області за склозаводом, що по вул. Свято-Покровська, свідок ОСОБА_11 відтворив обставини події, яка сталася в ніч з 16 на 17 вересня 2017 року, а саме повідомив, що після того, як він, ОСОБА_13 та ОСОБА_6 приїхали на поле, до них вийшов охоронець на ім`я ОСОБА_17 та на їх запитання відмовився продати їм картоплю та наказав їхати геть, після цього, зі сторожки вийшов ще один чоловік, який одразу почав кричати та висловлюватись нецензурною лайкою та наказав їм забиратись геть. При цьому, невідомий одразу підійшов до автомобіля та вдарив по дзеркалу заднього виду зі сторони водія. Весь цей час свідок ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 знаходились в салоні автомобіля. Далі, свідок ОСОБА_11 та ОСОБА_6 вийшли з автомобіля, а в цей час охоронець ОСОБА_17 відтягнув від автомобіля невідомого. Далі, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 підійшли до невідомого та між ними почалась словесна перепалка. ОСОБА_13 вийшов з автомобіля та покликав до себе охоронця ОСОБА_18 та почав у нього запитувати що тут відбувається і хто цей невідомий, на що ОСОБА_17 повідомив, що вказаний невідомий це його знайомий на ім`я ОСОБА_16 . Далі, словесна перепалка переросла в штовханину, а потім невідомий на ім`я ОСОБА_16 наніс ОСОБА_6 один удар правою рукою в область обличчя, після чого вони зчепились в боротьбі, в цей час свідок ОСОБА_11 намагався їх розборонити, коли побачив у руках невідомого на ім`я ОСОБА_16 предмет, схожий на ніж, завдовжки 10-15 см, після чого він прокричав «обережно, ніж», та ОСОБА_6 почав втікати від невідомого з ножем, оббігши автомобіль. Невідомий побіг слідом за ним, а свідок ОСОБА_11 , в свою чергу, кинувся ОСОБА_6 на допомогу, таким чином вони відбігли від автомобіля та опинились перед ним, невідомий з ножем опинився обличчям до нього та ОСОБА_6 , та постійно вимахував ножем, намагаючись їм завдати ним ударів. Невідомий з ножем постійно відходив назад, а свідок ОСОБА_11 та ОСОБА_6 намагались забрати в нього ніж, свідок ОСОБА_11 навіть кидав у нього землю. Так вони відійшли на відстань близько 10 метрів, в цей час до них підбіг охоронець ОСОБА_17 та наніс ОСОБА_6 один удар кулаком в обличчя, після чого останній впав на землю, після чого наніс свідку ОСОБА_12 удар кулаком в обличчя та разом із ним впав на землю. Далі свідок ОСОБА_11 повідомив, що не бачив, що саме відбувалося, але почув як ОСОБА_6 прокричав «Кров!», та вставши із землі побачив, як невідомий з ножем у напівприсівшому положенні стоїть над ОСОБА_6 , який був на землі у положенні на спині та здійснив замах на нього ножем. Після цього, невідомий відскочив назад та почав тікати. На запитання слідчого, чи мав свідок, чи ОСОБА_13 чи ОСОБА_6 зброю, палиці, чи бити, свідок повідомив, що вказаних предметів вони не мали (т.1, а.с.84-88);

-висновком експерта від 20.11.17 № 224, згідно якого на належній ОСОБА_6 футболці, що була вилучена 17.09.2017 в Ірпінській ЦМЛ, виявлено кров людини, яка могла бути від потерпілого ОСОБА_6 (т.1, а.с.89-90);

-висновком експерта від 27.10.2017 №230, відповідно до якого на об`єктах 3-6 на штанах, вилучених у ОСОБА_8 17.07.2017 під час затримання останнього виявлена кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_6 (т.1, а.с.91-92);

-висновком експерта від 06.11.17 № 229, згідно якого на сорочці ОСОБА_8 , вилученій 17.09.2017 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , виявлена кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_6 (т.1, а.с.93-94);

-висновком судово-психіатричного експерта №587 від 08.11.2017, відповідно до якого ОСОБА_8 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання у нього також не виявлено, він міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.1, а.с. 114-116);

-висновком експерта від 12.12.17 № 185/Е, згідно якого у потерпілого ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, та у вигляді колото-різаних ран в ділянці шиї і лівої китиці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров?я на термін більше 6-ти, але менше 21-го дня. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, які мали місце у гр. ОСОБА_6 , йому було нанесено не менше трьох ударів ножем в різні ділянки тіла. В момент нанесення ушкоджень потерпілий знаходився найбільш вірогідніше у вертикальному або близькому до нього положенні, судово-медичних даних про те, якою найбільш вірогідно частиною тіла був обернутий ОСОБА_6 до травмуючого предмету в момент спричинення йому тілесних ушкоджень не має (т.1, а.с. 117-118);

-фактичними даними, які містяться у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17 вересня 2017 року, відповідно до якого 17.09.2017 о 15 годині 00 хвилин слідчим СВ Ірпінського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_19 затримано ОСОБА_8 , під час затримання здійснено обшук затриманої особи, під час якого було виявлено та вилучено пару взуття, сорочку та штани (т.1, а.с. 129-132);

-фактичними даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 07.11.2017, та переглянутому у судовому засіданні відеозаписі вказаного слідчого експерименту, згідно яких потерпілий ОСОБА_6 відтворив обставини та механізм нанесення йому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень 17.09.2017, зазначені обставини та механізм нанесення тілесних ушкоджень переважно співпадають із обставинами та механізмом, про які повідомив потерпілий ОСОБА_6 безпосередньо в судовому засіданні (т.1, а.с.119-122).

Статтею 84 КПК України встановлено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Оцінивши зазначені вище докази у своїй сукупності, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину поза розумним сумнівом.

Крім того, судом встановлено, що не всі надані прокурором докази є належними.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Так, стороною обвинувачення було надано низку письмових доказів, які не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, зокрема: медична довідка №9494 від 17.09.2017 щодо ОСОБА_10 (т.1, а.с.74); протокол обшуку від 17.09.2017 (т.1, а.с.57-61); протокол обшуку від 17.09.2017 (т.1, а.с.62-65); висновок експерта №227 від 20.10.2017 (т.1, а.с.95); висновок експерта №231 від 27.10.2017 (т.1, а.с.96); висновок експерта №228 від 20.10.2017 (т.1, а.с.97); висновок експерта №8-1/5392 від 26.10.2017 (т.1, а.с.100-113), у зв`язку із чим, суд визнає вказані докази неналежними.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , надав показання про те, що з ОСОБА_8 вони знайомі з дитинства, свідок на час подій працював поливальником на картопляному полі, та, щоб не йти додому, була можливість заночувати у вагончику, який був розташований на цьому ж полі в смт. Гостомель. 16.09.2017 свідок був на роботі, до нього прийшов обвинувачений ОСОБА_8 , свідок вживав алкогольні напої, ОСОБА_8 трохи випив також, під`їхала машина, свідок вийшов з вагончика, двоє осіб вийшли з машини, просили щоб продали картоплю. Свідок зауважив, що ці ж самі особи вже приїжджали вдень, загрузили картоплю і поїхали, а другий раз приїхали, коли вже темно було. Свідок відмовився продати їм картоплю. Після чого, вийшов ОСОБА_8 та каже «їдьте хлопці звідси ніхто картоплю продавати не буде», а вони почали казати «хто ти такий». ОСОБА_13 сидів у автомобілі, потім вийшов, свідок підійшов до ОСОБА_13 , а двоє інших осіб почали бити ОСОБА_8 , першими почали бити двоє невідомих осіб, а не обвинувачений, удари наносили одночасно. В цей час обвинувачений закрив обличчя, а двоє цих осіб його били. Свідок ОСОБА_10 перебував від цих осіб на відстані 3-4 метри. ОСОБА_13 сказав «нехай його трохи поб`ють», та став притримувати свідка ОСОБА_10 , а свідок ОСОБА_10 вирвався від ОСОБА_13 та став їх розбороняти. Коли свідок їх розборонив, ОСОБА_8 пішов додому, він відійшов десь на відстань метрів 10, після чого ці самі двоє невідомих осіб його наздогнали та знову почали бити. ОСОБА_13 стояв у стороні. Свідок ОСОБА_10 бачив дані події бо машина стояла, фари були ввімкнені та світили в ту сторону. Спочатку ОСОБА_8 били руками, а коли він впав, то почали бити ногами. Обвинувачений не відповідав ударами у відповідь, бо лежав на землі, вони ззаду підбігли та збили його з ніг. Свідок ОСОБА_10 підбіг, одного чоловіка штовхнув, той упав, потім іншого штовхнув, він вхопив свідка за курточку, вони вдвох упали і почали битися, потім ОСОБА_8 встав і пішов додому. Підбіг ОСОБА_13 , всі піднялися, і свідок пішов до себе. Словесної перепалки не було між ОСОБА_8 та тими особами, які приїхали на автомобілі. Першими почали наносити удари невідомі особи. Ніж свідок ОСОБА_10 не бачив ні в кого із присутніх на місці події. Свідок ОСОБА_10 не чув, щоб хтось кликав на допомогу. Свідок ОСОБА_10 не бачив, щоб обвинувачений ОСОБА_8 наносив удари. Ножа ні в кого із присутніх свідок не бачив. Тілесні ушкодження у інших осіб свідок не бачив. Щодо наявності тілесних ушкоджень ніхто не скаржився. Після завершення бійки, свідок одразу пішов у вагончик, а інші особи сіли в автомобіль і поїхали, свідку нічого не говорили, що між собою ці особи говорили свідку невідомо.

Суд критично відноситься до показань вказаного свідка, наданих ним в судовому засіданні, оскільки вказані показання суперечать як показанням потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , так і зазначеним свідком ОСОБА_10 обставинам події в ході відтворення обстановки та обставин події під час слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 . Також, показання свідка ОСОБА_10 про те, що обвинувачений не наносив взагалі ударів потерпілому та свідку ОСОБА_12 , суперечать також показанням обвинуваченого, який зазначав, що наносив вказаним особам удари кулаками у відповідь на їх удари.

Судом було ретельно перевірено доводи захисника про те, що потерпілий ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_11 здійснювали напад на обвинуваченого та обвинувачений діяв виключно в межах необхідної оборони, у зв`язку з чим просив виправдати обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України.

Згідно усталеної судової практики Верховного Суду, викладеної в постановах від 19 вересня 2022 року в справі № 149/916/17, 01 лютого 2022 року в справі № 644/642/18, особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання.

При цьому для вирішення питання про відсутність чи наявність стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання і акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання, а також перевірити наявність чи відсутність обставин, передбачених ч. 5 ст. 36 КК.

Судом встановлено, що між потерпілим ОСОБА_6 , свідком ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_8 , виникла словесна перепалка, в тому числі і з ініціативи обвинуваченого, яка в подальшому переросла в штовханину, а потім у бійку, судом не встановлено наявності суспільно небезпечного посягання стосовно ОСОБА_8 зі сторони ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , оскільки вказаних осіб хоча і було двоє проти одного на початку бійки, проте станом на момент появи ножа в руках обвинуваченого вони не тримали в руках зброю, палиці чи інші предмети, які б давали можливість оцінити посягання як суспільно небезпечне, також обвинувачений до моменту появи ножа в його руках не падав на землю, а бійка між ними відбувалася в положенні стоячи, дії потерпілого та свідка ОСОБА_12 не були такими від яких треба захищатись за допомогою ножа. Зафіксовані у ОСОБА_8 тілесні ушкодження, які зазначені у довідці травмпункту Ірпінської ЦМЛ від 17.09.17 № 9529, згідно якої у обвинуваченого ОСОБА_8 виявлено забої, гематоми верхніх кінцівок і тулуба, на переконання суду, підтверджують лише що між ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відбувалася бійка, однак не спростовують висновку суду про відсутність суспільно небезпечного посягання стосовно ОСОБА_8 зі сторони ОСОБА_6 та ОСОБА_12 .

За приписами ст. 36 КК, які втілюють гарантоване ст. 27 Конституції України право кожного захищати своє життя і здоров`я від суспільно небезпечних посягань, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання. Захист здійснюється шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

З огляду на встановлені обставини кримінального правопорушення, з урахуванням показань потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , судом не встановлено що обвинувачений ОСОБА_8 на момент вчинення інкримінованих йому дій перебував у стані необхідної оборони та перевищив її межі.

Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи.

Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння - щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.

Суд вважає, що обвинувачений міг уникнути конфлікту, припинити конфлікт іншим чином (наприклад звернутися за допомогою до ОСОБА_10 та ОСОБА_13 ), також, на переконання суду, використовуючи під час конфлікту з потерпілим ніж, погрожуючи ним, направляючи його в бік потерпілого, завдаючи йому удари ножем в область живота та шиї, обвинувачений не міг не розуміти, що може своїми діями спричинити потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час бійки з ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , дістав ніж та наніс ОСОБА_6 один удар в область живота та два удари в область шиї, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення черевної порожнини, яке відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, та пошкодження у вигляді колото-різаних ран в ділянці шиї і лівої китиці, яке відноситься до категорії легких тілесних пошкоджень. При цьому, поведінка обвинуваченого після вчинення злочину не свідчила про його намір надати будь-яку допомогу потерпілому та він з місця вчинення злочину зник.

Враховуючи викладене, суд визнає показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо непричетності до заподіяння потерпілому ножових поранень, які спричинили тяжкі тілесні ушкодження, такими, що спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності.

З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, викладеного у вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України, оскільки він своїми умисними діями заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Тому, на підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.121 КК України.

Призначене ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому.

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати пов`язані з проведенням експертизи відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Запобіжний захід до ОСОБА_8 не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Речовий доказ по кримінальному провадженню, зазначений у постанові про визнання у кримінальному провадженні речовим доказом від 18.09.2017 (т.1, а.с.123) - мобільний телефон з чохлом - повернути ОСОБА_8 , інші речові докази, зазначені у постанові про визнання у кримінальному провадженні речовим доказом від 18.09.2017 (т.1, а.с.123) - знищити.

Речові докази по кримінальному провадженню, зазначені у постановах про визнання у кримінальному провадженні речовим доказом від 18.09.2017 (т.1, а.с.125-126) - знищити.

Речові докази по кримінальному провадженню, зазначені у постанові про визнання у кримінальному провадженні речовим доказом від 18.09.2017 (т.1, а.с.127) - повернути ОСОБА_8 .

Речові докази по кримінальному провадженню, зазначені у постанові про визнання у кримінальному провадженні речовим доказом від 21.10.2017 (т.1, а.с.128) - лазерні диски - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути із ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення експертизи в розмірі 1731 (одна тисяча сімсот тридцять одна) гривня 80 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1