Справа № 488/3404/23
Провадження № 1-кп/488/374/23 р.
УХВАЛА

07.09.2023 року

Корабельний районний суд міста Миколаєва

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Корабельним районним судом м. Миколаєва здійснюється кримінальне провадження № №0002328 від 24.09.2017 року за обвинуваченням відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просила провадження закрити у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений клопотання захисника ОСОБА_5 підтримав.

Прокурор клопотання захисника підтримав.

Вислухавши думки учасників, дослідивши матеріали, суд дійшов такого висновку.

Згідно ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

Положення статті 49 КК України є імперативними та передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 04 червня 2020 року в справі № 127/26665/16-к).

Верховний Суд у постановах неодноразово звертає увагу на те, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, яка подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, що, відповідно до положень ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, санкція якого передбачає максимальне основне покарання у виді позбавлення волі до п`яти років, при цьому, з дня його вчинення 24 вересня 2017 року, минуло понад п`ять років.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що строк давності, встановлений ст. 49 КК України будь-яким чином зупинявся або переривався.

Судом з`ясовано, що обвинуваченому зрозуміла суть обвинувачення та підстави звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом статтей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Відтак, клопотання сторони захисту підлягає задоволенню.

Крім цього, у даному кримінальному провадженні потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подано цивільні позови до обвинуваченого про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину і ОСОБА_8 про відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 129 КПК України суд вирішує цивільний позов в кримінальному провадженні по суті лише у випадку ухвалення обвинувального вироку, постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи постановлення виправдувального вироку у зв`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31 березня 1989 року у разі закриття справи з передбачених законом підстав, цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, звільняючи обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриваючи кримінальне провадження з нереабілітуючих обставин, суд вважає, що цивільні позови потерпілих про стягнення майнової та моральної шкоди, слід залишити без розгляду, що не позбавляє їх права звернутися з позовом в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284-288, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ст. 296 ч.2 КК України закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину - залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_7 до до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину - залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_9 до до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Корабельний районний суд м. Миколаєва.

Суддя ОСОБА_1