ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1595/23 Справа № 202/1798/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11

ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями, прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 27 лютого 2023 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000578 від 07.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_13 , за ч.2 ст.146, ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.189, ч.1 ст.263, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_14 , за ч.4 ст.187, ч.4 ст.296, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_15 , за ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.4 ст.296 КК України, ОСОБА_16 , за ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.189, ч.1 ст.263, ч.4 ст.294 КК України, ОСОБА_17 , за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_18 за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_19 , за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_20 за ч.3 ст.185 КК України та ОСОБА_21 за ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України (далі- КК),-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 27 лютого 2023 року визнано незаконною і скасовано постанову від 04.01.2022 року про об`єднання в одне кримінальне провадження кримінальних проваджень №0001040 та №0000578 щодо обвинувачених ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК, аобвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000578 від 07.07.2021 повернуто прокурора для усунення недоліків, передбачених ст.291 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК).

В апеляційній скарзі, з доповненнями, прокурор порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує на те, що суд безпідставно визнав незаконним об`єднання прокурором в одне кримінальних проваджень №0001040 та №0000578, а також дійшов неправильних висновків про непідсудність даного об`єднаного кримінального провадження Ленінському районному суду міста Дніпропетровська з огляду на те, що квартирна крадіжки обвинуваченими ОСОБА_20 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 за ч.3 ст.185 КК вчинена на території Шевченківського району м. Дніпра.

Аргументуючи свою доводи прокурор вказує на те, що КПК не містить такої норми для повернення обвинувального акту прокурору, як необґрунтоване прийняття прокурором під час досудового розслідування рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування в порядку ст.217 КПК. Єдиною підставою для повернення прокурору обвинувального акту згідно ч.3 ст.314 КПК є його невідповідність вимогам ч.2 ст.291 КПК. Відомості про прийняті під час досудового розслідування процесуальні рішення, відповідно до ст.109 КПК, зазначаються в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який за приписами ст.291 КПК, додається до обвинувального акту.

Окрім того, прокурор вказує на те, що всупереч вимогам ч.2 ст.303 та ч.6 ст.217 КПК, суд у підготовчому судовому засіданні прийняв до розгляду та вирішив по суті скаргу захисника ОСОБА_12 , визнавши незаконним та скасувавши постанову прокурора від 04.01.2022 про об`єднання в одне провадження кримінальних проваджень №0001040, №0001472 та №0000578, оскільки таке рішення прокурора оскарженню не підлягає. При цьому апелянт зауважує на тому, що суд, якщо і надав оцінку рішенню прокурора про об`єднання в одне кримінальних проваджень, то повинен був дослідити матеріали кримінального провадження, але на підготовчій стадії був позбавлений такої можливості. Разом з цим прокурор вказує на те, що, якщо суд дійшов би висновків під час судового розгляду про безпідставне об`єднання в одне кримінального провадження відносно ОСОБА_20 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 за ч.3 ст.185 КК, то міг самостійно, відповідно до приписів ст.334 КПК, виділити матеріали справи в окреме провадження, але без повернення обвинувального акту прокурору.

Щодо підсудності розгляду даного кримінального провадження прокурор зазначає, що у кримінальному провадженні №0000578 в цілому об`єднано 12 кримінальних проваджень ( у тому числі №0001040 відносно ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 за ч.3 ст.185 КК та №0001472 відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 за ч.4 ст.296 КК ) за різними злочинами, які були вчиненні на території Новокодацького, Шевченківського, Центрального районів міста Дніпра, а також Криничанського району Дніпропетровської області. Саме з огляду на це підсудність у даному кримінальному провадженні за Ленінським районним судом міста Дніпропетровська була визначена ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20.06.2022 року.

Таким чином прокурор вважає, що відсутні визначені діючими нормами КПК підстави для повернення судом обвинувального акту прокурору.

З огляду на викладене прокурор просить апеляційний суд скасувати ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 27 лютого 2023 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000578 від 07.07.2021 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора на підтримку доводів поданої ним апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні у повному обсязі, просив скасувати рішення місцевого суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, вислухавши думку потерпілих, які підтримали апеляційну скаргу прокурора та просили її задовольнити, захисників та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити її без задоволення, а рішення місцевого суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Між тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону з огляду на таке.

В обґрунтування свого рішення про невідповідність обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000578 від 07.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_13 , за ч.2 ст.146, ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.189, ч.1 ст.263, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_14 , за ч.4 ст.187, ч.4 ст.296, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_15 , за ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.4 ст.296 КК України, ОСОБА_16 , за ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.189, ч.1 ст.263, ч.4 ст.294 КК України, ОСОБА_17 , за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_18 за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_19 , за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_20 за ч.3 ст.185 КК України та ОСОБА_21 за ч.3 ст.185 КК вимогам ст.291 КПК та необхідність його повернення прокурору, суд першої інстанції зазначив наступне.

Як вбачається зі змісту сформульованого прокурором обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті, обвинувачений ОСОБА_13 , з метою вчинення умисних злочинів, а саме вимагання грошових коштів, незаконного позбавлення волі людини, незаконне заволодіння транспортними засобами, крадіжок чужого майна, в тому числі з використанням вогнепальної зброї, приблизно в липні 2021 року створив організовану групу.

ОСОБА_13 став організатором озброєної організованої групи, яку утворив та керував нею, організовував вчинення злочинів, керував підготовкою та безпосередньо їх вчиненням, об`єднував і спрямовував їх на вчинення злочинів, координував поведінку та розподіляв між членами організованої групи грошові кошти, здобуті в результаті злочинної діяльності.

Відповідно до обвинувального акта та викладеного обвинувачення, з відображенням у ньому фактичних обставинах вчинених кримінальних правопорушень, які прокурор вважав встановленими на момент завершення досудового розслідування справи, обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 було інкриміновано спільне вчинення епізодів злочинної діяльності у складі різних самостійних груп з числа вказаних вище співучасників, за попередньою змовою, в різні періоди часу та в різних місцях, з самостійною правовою кваліфікацією дій, однак об`єднуючою ознакою для всіх вказаних обвинувачених, яка випливає з обвинувачення, є скоєння злочинів організованою групою на чолі з обвинуваченим ОСОБА_13 .

При цьому, як зазначив місцевий суд, в одному й тому ж обвинувальному акті на аркушах 37-40 міститься викладене окремо обвинувачення відносно ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_19 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК, а саме у вчиненні таємного викрадення чужого майна з квартири АДРЕСА_1 .

Вказане обвинувачення щодо ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_19 , виходячи з повного тексту обвинувального акта та формулювання обвинувачення відносно всіх інших обвинувачених, на думку суду, не мають нічого спільного між собою, та є самостійним кримінальним правопорушенням, вчиненим вказаними вище обвинуваченими, за попередньої змовою в групі осіб, та будь-яким чином не відноситься до злочинів, які інкриміновані організованій групі в складі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , де стороною обвинувачення визначено в якості організатора саме обвинуваченого ОСОБА_13 .

Отже, на переконання суду першої інстанції, прокурором під час проведення досудового розслідування кримінального провадження не було дотримано вимог ч.1 ст.217 КПК.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку про незаконність постанови прокурора від 04.01.2022 року про об`єднання в одне провадження кримінальних проваджень №0001040 та №0000578 щодо обвинувачених ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_19 , та необхідності її скасування.

Крім того, місцевий суд звернув увагу на те, що інкриміноване обвинуваченим ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_19 кримінальне правопорушення, відповідно до тексту сформульованого обвинувачення, було скоєно за адресою: квартира АДРЕСА_1 , що знаходиться на території Шевченківського району м. Дніпро, та територіально не підсудне Ленінському районному суду м.Дніпропетровська.

Тому суд, посилаючись на сталу судову практику Верховного Суду, викладену, у тому числі, в постановах від 21.01.2020 року (справа №264/5559/18) та від 23.01.2020 року (справа №335/3479/13-к), констатував, що викладені обставини в сукупності свідчать про невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК і така невідповідність є суттєвою та не дає можливість призначення провадження до розгляду, так як в подальшому, через вказані суттєві недоліки не надасть можливість повно та всебічно розглянути справу по суті.

Однак апеляційний суд не може погодитися з наведеними в ухвалі суду першої інстанції доводами виходячи з наступного.

Як зазначено у п.3 ч.3 ст.314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Обвинувальний акт має містити відомості, зазначені у ч.2 ст.291 КПК.

Зокрема, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже аналіз наведених норм кримінального процесуального закону свідчить про те, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акту прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим вимог ч.2 ст.291 КПК.

Виходячи з завдань підготовчого судового засідання, на цій стадії встановлюється лише відповідність форми обвинувального акту вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, як це передбачено ст.291 КПК, при тому, що оцінка викладених в обвинувальному акті обставин і їх відповідність формулі кваліфікації, відноситься до стадії судового розгляду кримінального провадження.

З цього приводу Верховним Судом України у постанові № 5-328кс16 від 24.11.2016 викладено відповідний правовий висновок.

У пунктах 2 та 3 мотивувальної частини свого рішення Суд зазначив, що за змістом положень пункту 5 частини другої статті 291 КПК, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);

3) формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Системно-структурний аналіз норм КПК доводить, що на стадії досудового розслідування обвинувачення особи пов`язується з моментом складання обвинувального акта, що містить офіційну, сформовану на досудовому розслідуванні версію про вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Як убачається зі змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000578 від 07.07.2021 (том 1 а.с.1-43) у ньому містяться усі відомості щодо формулювання обвинувачення у вчиненні ОСОБА_13 та іншими особами кримінальних правопорушень за відповідними статтями закону України про кримінальну відповідальність, із зазначенням події кримінального правопорушення (часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінального правопорушення), форми вини, мотивів і мети вчинення злочину, а також правової кваліфікації дій кожного з обвинувачених.

Отже, на переконання апеляційного суду, наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що місцевий суд, всупереч ч.2 ст.303 КПК, прийняв до розгляду скаргу сторони захисту та визнав незаконною і скасував постанову від 04.01.2022 року про об`єднання в одне кримінальне провадження кримінальних проваджень №0001040 та №0000578 щодо обвинувачених ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК, оскільки, як правильно зазначив прокурор, рішення про об`єднання чи виділення матеріалів досудового розслідування, згідно ч.6 ст.217 КПК, не може бути оскаржене. Натомість питання об`єднання чи виділення матеріалів кримінального провадження під час судового розгляду може бути вирішено судом у відповідності до приписів ст.334 КПК.

При цьому, як слушно зазначив у своїй апеляційній скарзі прокурор, місцевий суд, всупереч вимогам ч.3 ст.314 КПК, під час підготовчого судового засідання вдався в оцінку рішенню прокурора про об`єднання в одне кримінальних проваджень, але без дослідження матеріалів самого кримінального провадження.

Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними висновки місцевого суду щодо непідсудності даного кримінального провадження Ленінському районному суду міста Дніпропетровська, оскільки питання щодо визначення підсудності кримінального провадження №0000578 від 07.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_13 , за ч.2 ст.146, ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.189, ч.1 ст.263, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_14 , за ч.4 ст.187, ч.4 ст.296, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_15 , за ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.4 ст.296 КК України, ОСОБА_16 , за ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.189, ч.1 ст.263, ч.4 ст.294 КК України, ОСОБА_17 , за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_18 за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_19 , за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_20 за ч.3 ст.185 КК України та ОСОБА_21 за ч.3 ст.185 КК за Ленінським районним судом міста Дніпропетровська була вирішена в порядку ст.34 КПК ухвалою колегії суддів Дніпровського апеляційного суду від 20 червня 2022 року (том 1 а.с.206-208).

При цьому апеляційний суд вважає некоректним посилання місцевого суду з цього приводу на правові висновки Верховного Суду, що викладені у постановах від 21.01.2020 року (справа №264/5559/18, провадження №51-1245км19) та від 23.01.2020 року (справа №335/3479/13-к, провадження №51-8414км18), оскільки у першій наведеній постанові від 21.01.2020 року Суд встановив порушення зміни підсудності розгляду кримінального провадження через недотримання вимог ч.2 ст.34 КПК і не вирішення цього питання колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції, а у іншій постанові від 23.01.2020 року Суд взагалі не встановив порушення правил територіальної підсудності розгляду об`єднаного кримінального провадження.

Отже, на переконання апеляційного суду, наведені в рішенні місцевого суду недоліки не можуть вважатися істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та не є перешкодою для призначення даного кримінального провадження для розгляду по суті, оскільки в обвинувальному акті стосовно кожного з обвинувачених фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами доповненої апеляційної скарги прокурора щодо недотримання судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК, є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 27 лютого 2023 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000578 від 07.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_13 , за ч.2 ст.146, ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.189, ч.1 ст.263, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_14 , за ч.4 ст.187, ч.4 ст.296, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_15 , за ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.4 ст.296 КК України, ОСОБА_16 , за ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.189, ч.1 ст.263, ч.4 ст.294 КК України, ОСОБА_17 , за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_18 за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_19 , за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_20 за ч.3 ст.185 КК України та ОСОБА_21 за ч.3 ст.185 КК підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, з поверненням обвинувального акту до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст.314-315 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 409, 412 та 418, 419 КПК, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу, з доповненнями, прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 27 лютого 2023 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000578 від 07.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_13 , за ч.2 ст.146, ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.189, ч.1 ст.263, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_14 , за ч.4 ст.187, ч.4 ст.296, ч.1 ст.309 КК України, ОСОБА_15 , за ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.4 ст.296 КК України, ОСОБА_16 , за ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.189, ч.1 ст.263, ч.4 ст.294 КК України, ОСОБА_17 , за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_18 за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_19 , за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_20 за ч.3 ст.185 КК України та ОСОБА_21 за ч.3 ст.185 КК - скасувати та повернути обвинувальний акт до суду першої інстанції для виконання вимог ст.ст.314-315 КПК.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4