У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2023 року у кримінальному провадженні № 120 171 100 000 000 02 від 04 січня 2017 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2023 ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи.

У провадженні вирішена доля речового доказу та стягнуто процесуальні витрати.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 03.01.2017, близько 20 год. 30 хв., керуючи автобусом "MAN NL 202", реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п. 1.5 та 2.3 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), відповідно до яких "дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі", проявив неуважність, не діяв таким чином, щоб не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, рухаючись на 23 км + 350 м автодороги сполученням "Київ-Чернігів", що в Броварському районі Київської області, у лівій смузі для руху в напрямку м. Київ, в порушення вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, згідно з яким "перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху", під час здійснення розвороту ліворуч на смугу руху в напрямку м. Чернігів проявив злочинну самовпевненість, не переконався у безпечності свого маневру, належним чином не зреагував на дорожню обстановку, що склалася, а саме на перебування у технічному кармані для розвороту пішохода ОСОБА_8 , внаслідок чого здійснив наїзд на останню.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 07 та № 02/07 від 21.02.2017 встановлено, що смерть ОСОБА_8 , 1958 року народження, настала від численних переломів кісток скелета з пошкодженням внутрішніх органів. Численні переломи кісток скелета з пошкодженнями внутрішніх органів, як небезпечні для життя мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів при автотравмі, можливо в строки (03.01.2017) та при обставинах, вказаних у постанові слідчого. Враховуючи характер та розташування тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 , встановлено, що в момент первинного контакту потерпіла знаходилась у вертикальному чи близькому до нього положенні тіла та вірогідніше за все була обернена лівою боковою поверхнею тіла до автобусу. Після первинного контакту з областю гомілково-ступеневих суглобів та голови відбулося відкидання тіла на асфальтоване покриття з послідуючим переїздом через грудну клітину та черево колесом (колесами) транспортного засобу.

Грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 1.5, 2.3 (б) та 10.1 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілої ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_8 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Броварського міськрайонного суду Київської області в кримінальному провадженні № 120 171 100 000 000 02 (справа № 361/3418/17) яким засуджено ОСОБА_6 до 4-х років позбавлення волі зі звільненням від покарання з випробуванням та закрити кримінальне провадження № 120 171 100 000 000 02 (справа № 361/3418/17) за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості вказаної особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник ОСОБА_5 вважає, що вирок суду є незаконним та проголошений з порушенням вимог КПК України у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Захисник ОСОБА_5 вказує, що суд не взяв до уваги жодного з численних доказів, які могли істотно вплинути на його висновки, а висновки суду, викладені у вироку містять істотні суперечності.

Також захисник зазначив, що відповідно до обвинувального акта та матеріалів вказаної справи не було допитано жодного свідка даної трагедії.

Крім того, як посилається захисник, з невідомих причин працівники поліції не опитали і навіть не записали дані численних свідків, а саме пасажирів автобуса, яким керував ОСОБА_6 під час інкримінованого йому правопорушення, яких було - 17.

Захисник ОСОБА_5 звертає увагу, що проведення слідчого експерименту було проведено з грубим порушенням вимог закону, оскільки слідчими було проведено вказану слідчу дію не в тих погодних умовах, які мали місце під час ДТП - слідчий експеримент проводився у іншу пору року і загальновідомо, що наявність опадів, а саме наявність снігу на узбіччі дороги суттєво - впливає на встановлення видимості і напрямку руху водія, а тому цей доказ є недопустимим та неналежним.

Також захисник зазначив, що експертом встановлено, що потерпіла на момент смерті була твереза і зрозуміло, що якби до пішохода під?їжджав з невеликою швидкістю автобус (15-20 км/год.), то вона просто б відійшла з дороги.

Більш того, на переконання захисника, після події працівники поліції повинні були негайно повідомити пости поліції про розшук автомобіля на автодорогах з слідами механічних пошкоджень, які утворилися внаслідок наїзду на пішохода, але ніхто не шукав водія автомобілем, яким було збито пішохода ОСОБА_8 , а замість цього притягнули до кримінальної відповідальності водія автобуса, який переїхав тіло загиблої людини та викликав лікарів та поліцію, а винна особа уникнула відповідальності.

Як стверджує захисник ОСОБА_5 , стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження того, що саме автобусом під керуванням ОСОБА_6 було збито пішохода з такою силою, що ударом потрощило голову та фактично розірвало обличчя ОСОБА_8 , у свою чергу, суд у вироку не зазначив яким чином отримані смертельні та значні пошкодження та деформація голови потерпілої з пошкодженням мозку, якщо автобусом лише було здійснено переїзд грудної клітки та черева.

Вказує захисник і на те, що слідство було зобов`язане перевірити усі версії щодо механізму виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, а замість цього навіть не побажали допитати хоча б одного свідка аварії і провели свідчий експеримент з порушенням вимог закону у інших погодних умовах та у іншу пору року.

Захисник ОСОБА_5 зазначає, що судом не наведено в описовій частині вироку свідчення свідків на користь обвинуваченого, а саме жодного разу не згадано те, що усі свідки були безпосередньо присутні під час огляду місця події і не тільки підтвердили те, що на узбіччі дороги у січні 2017 року лежав сніг, а й повідомили, що при огляді автобуса та місця події не було виявлено жодного сліду зіткнення автобуса з пішоходом.

На думку захисника, судом взагалі проігноровано та не вказано у вироку показання свідка ОСОБА_9 , який був пасажиром автобуса і який стояв біля водія та дивився на дорогу і який категорично заперечив те, що було здійснено травмування стоячого пішохода перед переїздом його тіла.

Захисник ОСОБА_5 посилається і на те, що потерпілий ОСОБА_10 не підтримав обвинувачення, відмовившись в суді давати будь-які показання та повідомив суду, що взагалі не бажає брати участі у розгляді справи.

Від інших учасників провадження апеляційні скарги не надходили.

Потерпілий ОСОБА_11 про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, неявка якого в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження за приписами ч. 4 ст. 405 КПК України.

В судовому засіданні 15.08.2023 захисник ОСОБА_5 подав заяву про відмову від апеляційної скарги, у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_6 не бажає подальшого розгляду провадження і позиція з ним узгоджена.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали заяву про відмову від апеляційної скарги, пояснення прокурора, який вважав за необхідне закрити апеляційне провадження у відповідності до приписів ст. 403 КПК України у зв`язку з відмовою захисника від апеляційної скарги, що погоджено з обвинуваченим, якому роз`яснено наслідки, що настають у разі відмови від апеляційної скарги, дослідивши матеріали з кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Захисник обвинуваченого може відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою обвинуваченого.

Приписами ч. 2 ст. 403 КПК України встановлена необхідність закриття апеляційного провадження, якщо при відмові від апеляційної скарги вирок суду першої інстанції не був оскаржений іншими особами.

Оскільки захисник ОСОБА_5 за згодою обвинуваченого ОСОБА_6 відмовився від поданої апеляційної скарги, а іншими особами досліджуваний вирок суду першої інстанції не оскаржений, апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2023 у кримінальному провадженні № 120 171 100 000 000 02 від 04.01.2017 стосовно ОСОБА_6 - підлягає безумовному закриттю.

Керуючись ст. 403 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 квітня 2023 року у кримінальному провадженні № 120 171 100 000 000 02 від 04 січня 2017 року стосовно ОСОБА_6 , у зв`язку з відмовою захисника від апеляційної скарги.

Ухвалаоскарженнюнепідлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3