Справа № 135/828/23
Провадження №11-кп/801/1002/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого в режимі відеоконференції ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката

в режимі відеоконференції ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000032, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань 03.05.2023 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 липня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ладижин Вінницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

-23.02.2021 Бершадським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2 , 70 КК України до 4 (чотирьох) років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 липня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 23.02.2021 та остаточне покарання ОСОБА_7 визначено у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців обмеження волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень.

Вирішено питання про заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та долю речових доказів.

Згідно вироку суду, 17 травня 2023 року близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_7 , проходячи біля ліцею №3 Ладижинської міської ради Вінницької області, що розташований за адресою: м. Ладижин Гайсинського району Вінницької області, вул. Петра Кравчика, буд.53, на землі біля бордюру побачив паперовий згорток білого кольору, піднявши його та розгорнувши виявив у ньому кристалічну речовину білого кольору. Розуміючи, що в паперовому згортку міститься наркотичний засіб, який згідно висновку експерта №СЕ-19/102-23/9424-НЗПРАП від 08.06.2023 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон, масою 0,0724 г, ОСОБА_7 помістив згорток з вищевказаним засобом до кишені своїх штанів, після чого приніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином незаконно придбав наркотичний засіб мета дон, який у подальшому незаконно зберігав до 17 год. 05 хв. 18.05.2023, для власного вживання без мети збуту.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи осіб, що їх подали.

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 ставиться питання про зміну вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 липня 2023 через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Просить призначити менш суворе покарання на розсуд суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при призначенні покарання суд не врахував стан здоров`я обвинуваченого (туберкульоз легень, вірусний гепатит С, перебування на обліку у лікаря нарколога). За таких обставин на переконання захисника покарання, пов`язане з перебуванням у місцях несвободи, негативно вплине на стан здоров`я особи та не сприятиме його виправленню та перевихованню.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу захисника з підстав, викладених в ній та просили задовольнити в повному об`ємі.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника в частині суворості призначеного покарання суд зазначає, що відповідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Таким чином кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання суд використовує свої дискреційні повноваження, які зобов`язують визначити необхідність законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Окрім наведеного ККС ВС у постанові від 09.10.2018. (справа 756/4830/17-к) дійшов висновку, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Так, повертаючись до зазначеного провадження, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд врахував негативну характеристику обвинуваченого, перебування на обліку у лікаря нарколога, наявність попередньої судимості, обставину, яка пом`якшує відповідальність каяття, а також обставину, яка обтяжує відповідальність рецидив злочинів.

За таких встановлених даних про особу винного, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення та його тяжкості призначене покарання у виді обмеження волі з-поміж альтернативних покарань відповідає загальним засадам призначення покарання.

Окрім того за приписами ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як установлено судом, ОСОБА_7 раніше судимий 23.02.2021 Бершадським районним судом Вінницької області за ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2 , 70 КК України до 4 (чотирьох) років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Кримінальне правопорушення, за яке він засуджений оскаржуваним вироком, вчинено під час іспитового строку, тому остаточне покарання за сукупністю вироків не може бути меншим за невідбуту частину покарання, яка складає чотири роки обмеження волі а також покарання, призначеного за вчинення останнього злочину.

У даному випадку остаточне покарання визначено у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців обмеження волі є необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання засудженого та попередження нових злочинів.

За наведених обставин суд не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку суду.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ладижинського міського суду Вінницької області від 24 липня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000032, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань 03.05.2023 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: