печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката: ОСОБА_3 , прокурора: ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у залі суду в м. Києві судове провадження за клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «АТТІ»» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/18359/22-к від 25.07.2022 у кримінальному провадженні № 0001613 від 28.12.2021,-

ВСТАНОВИВ:

09.05.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ТОВ «Юридична фірма «АТТІ»» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/18359/22-к від 25.07.2022 у кримінальному провадженні № 0001613 від 28.12.2021.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.07.2022 по справі № 757/18359/22-к було задоволено клопотання прокурора другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001613 та накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер № :18:009:0011, розміщену за адресою: м. Одеса, вул. Косвена, 64/66, загальною площею 0,1228 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаною з отриманням прибутку), яка належить Територіальній громаді міста Одеси , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 101, яка згідно запису про інше речове право № 33116543 від 06.09.2019 р, орендується ТОВ «Юридична фірма «АТТІ» та надана Орендарю для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель (станція технічного обслуговування автомобілів), шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Адвокатом в клопотанні про скасування арешту майна зазначено, що аналогічне кримінальне провадження № 0000082, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України було внесено слідчим СВ ВП №3 ОРУП № №1 ГУНП в Одеській області за погодженням з прокурором Малиновської окружної прокуратури.

21.10.2021 прокурор звернувся із клопотанням на адресу Малиновського районного суду м. Одеси про накладення арешту на об`єкт нерухомості за адресою: м. Одеса, вул. Косвена, 64/66.

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду в м. Одесі від 25.10.2021 року вказане клопотання задоволено та накладено арешт на об`єкт нерухомості із забороною здійснювати будь-які будівельні роботи та дії пов`язані з об`єктом нерухомого майна з забороною відчуження, поділу або інші реєстраційні дії.

Разом з тим, задовольняючи клопотання, слідчий суддя обґрунтував своє рішення лише тим, що зазначені в клопотанні предмети підпадають під ознаки тимчасово вилученого майна та з метою недопущення зникнення вилученого майна, втрати або його пошкодження, але не надав аналізу тому, які саме докази на це вказують, зокрема як саме вказаний об`єкт нерухомості стосуються даного кримінального провадження та може бути використаний як доказ, що апеляційний суд визнає необгрунтованим, з огляду на таке.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ТОВ «Юридична фірма «Атті» звернулась із апеляційною скаргою до Одеського апеляційного суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.11.2021 по справі № 521/16827/21- кс/521/5387/21 апеляційну скаргу ТОВ «Юридична фірма «Атті» було задоволено та скасовано ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 25.10.2021 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000082, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366 КК України та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого СВ ВП №3 ОРУП № 1. ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 погодженого прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси про накладення арешту на об`єкт нерухомості за адресою: м. Одеса, вул. Косвена, 64/66.

Одеським апеляційним судом було встановлено наступні обставини:«Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та. співрозмірність* обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до cm. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням, на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом », an. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов 'язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, у порушення вимог п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт земельної ділянки із забороною здійснювати будь-які будівельні роботи та дії пов`язані з об`єктом нерухомого майна з забороною відчуження, поділу або інші реєстраційні дії, належним чином не перевірив правову підставу для такого арешту, можливість використання вказаного нерухомого майна як доказу у кримінальному провадженні та не встановив достатність даних на підтвердження підстав для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, згідно диспозиції ст. 366 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000082, внесеному до Єдиного реєстру досудовихрозслідувань 29.09.2021, кримінальна відповідальність за вказаною нормою кримінального закону, передбачена за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

З наведеного вбачається, що предметом злочину у даному випадку є саме офіційні документи, але в жодному разі не об`єкт нерухомості, який на теперішній час перебуває у користуванні апелянта на законних підставах, оскільки договір оренди в судовому порядку не скасований, що не заперечувалось прокурором.

При цьому як зазначив прокурор у судовому засідання, на даному етапі у кримінальному проваджені відсутні потерпілі та не встановлено вид і розмір завданої шкоди, що в даному випадку також позбавляє суд можливості встановити розумність і співрозмірність обмеження права користування об`єктом нерухомості юридичну особу, яка на сьогоднішній день на законних підставах є користувачем майном на правах оренди.

За таких обставин, ініиіювання слідчим питання про накладення арешту на вказане майно не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відсутність у матеріалах провадження даних про потерпілого, виду та розміру завданої шкоди, позбавляє суд можливості встановити розумність, співрозмірність обмеження права користування об`єктом нерухомості юридичної особи, яка на сьогоднішній день на законних підставах є користувачем майна на правах оренди.

Апеляційний суд звертає увагу, що на даному етапі між власником об`єкта нерухомості - територіальною громадою м. Одеса в особі Одеської міської ради та користувачем ТОВ «Юридична фірма «АТТІ», існують цивільно-правові відносини, способи захисту яких, у разі порушення прав будь-якої сторони, повинні вирішуватись виключно в судовому порядку в рамках цивільного судочинства.»

Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило скасувати містобудівні умови та обмеження № 182/1, які затверджені наказом Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради № 01-06/299 від 01.10.2020 та надані для проектування реконструкції нежитлових будівель і споруд під адміністративно-офісний центр з апартаментами та підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, Малиновський район, вул. Косвена, 64/66

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на схемі генерального плану будівля, яка реконструюється, розташована впритул до прилеглої існуючої будівлі на суміжній земельній ділянці, що є порушенням вимоги п. 15.2.2, табл. 15.2 (вимоги до протипожежних відстаней) ДБН Б.2.2-12:2019, що не враховано при видачі вказаних містобудівних умов та обмежень.

Крім того, у містобудівних умовах та обмеженнях зазначено вид будівництва - реконструкція нежитлових будівель і споруд під адміністративно-офісний центр з апартаментами та підземним паркінгом, що суперечить цільовому призначенню земельної ділянки - «для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель (СТО автомобілів)».

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2021 по справі № 420/10081/21 встановлено наступне:

1) Згідно п. 5.2. Договору оренди категорія земель за основним цільовим призначенням - землі житлової та громадської забудови; вид цільового призначення згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель - В.03.10 (для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку). Таким чином, цільове призначення визначено п. 5.2. Договору оренди землі і воно повністю відповідає виданим містобудівним умовам та обмеженням.

2) В Акті обстеження позивачем також зазначено, що будівля, яка реконструюється, розташована впритул до прилеглої існуючої будівлі на суміжній земельній ділянці, що є порушенням вимог п.15.2.2, табл. 15.2 (вимоги до протипожежних відстаней) ДБН Б.2.2- 12:2019.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані містобудівні умови та обмеження містять вимоги дотримання п. 15.2.2. таблиці 15.2 (вимоги до протипожежних відстаней) ДБН Б. 2.2-12:2019 «Планування і забудова територій».

Проте позивачем під час проведення обстеження за адресою: м. Одеса, Малиновський район, вул. Косвена, 64/66 не встановлено порушення вимог протипожежних відстаней щодо новостворених об`єктів.

В свою чергу, Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради при видачі містобудівних умов та обмежень досліджував дотримання вимог до протипожежних відстаней існуючих об`єктів та не встановив жодних порушень з цього Приводу;

Крім того, судова колегія визначає, що вимоги п. 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019 можуть не застосовуватись при дотриманні певних умов щодо протипожежного захисту існуючих та новостворених об`єктів.

Так, у відповідності до вимог Примітки 6 таблиці 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019, відстані між будинками І ступенів вогнестійкості допускається передбачати менше ніж 6 м., якщо стіна вищого будинку, розміщеного навпроти іншого будинку, е протипожежною.

З огляду на зазначене, судова колегія приходить до висновку, що позивачем не доведено існування порушень містобудівного законодавства у контексті цільового призначення земельної ділянки та дотримання протипожежних норм.

З клопотання про накладення арешту не вбачається жодних посилань на незаконність придбання нежитлових будівель, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Косвена, 64/66, які по теперішній час перебувають у власності ТОВ «Юридична фірма «АТТІ».

27.12.2017 між територіальною громадою м. Одеси та товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Атті» було укладено договір купівлі-продажу за реєстровим № 3417 відповідно до якого до ТОВ «Юридична фірма «АТТІ» отримала у власність 1/2 нежитлових будівель, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Косвена, 64/66, загальною площею 316,75 кв. м.

27.12.2017 між територіальною громадою м. Одеси та товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Атті» було укладено договір купівлі-продажу за реєстровим № 3418 відповідно до якого до ТОВ «Юридична фірма «АТТІ» отримала у власність 1/2 нежитлових будівель, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 316,75 кв.м.

Зазначені будівлі були придбані за відплатними договорами купівлі-продажу у територіальної громади м. Одеси, за які було сплачено чималі кошті і були придбані у суворій відповідності до Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)».

Зазначені будівлі розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :18:009:0011, на яку і накладено арешт із забороною користування. Фактично, накладення арешту на земельну ділянку позбавляє користування не тільки земельної ділянки, яка перебуває в оренді, а й будівель, які перебувають у приватній власності ТОВ «Юридична фірма «АТТІ».

Представник особи, яка звернулась із клопотанням - адвокат ОСОБА_3 , в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав з виколених в ньому підстав та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечував, просив відмовити, зазначивши, що ухвала про арешт майна є законною та обґрунтованою.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення адвоката, заперечення прокурора, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001613 від 28.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, за фактом зловживання службовим становищем посадовими особами суб`єктів містобудування під час підготовки та видачі вихідних даних на проектування, дозвільних документів на проведення будівельних робіт.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.07.2022 по справі № 757/18359/22-к було задоволено клопотання прокурора другого відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001613 та накладено арешт на земельну ділянку кадастровий номер № :18:009:0011, розміщену за адресою: м. Одеса, вул. Косвена, 64/66, загальною площею 0,1228 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаною з отриманням прибутку), яка належить Територіальній громаді міста Одеси , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 101, яка згідно запису про інше речове право № 33116543 від 06.09.2019 р, орендується ТОВ «Юридична фірма «АТТІ» та надана Орендарю для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель (станція технічного обслуговування автомобілів), шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Протягом досудового розслідування не встановлено, що нерухоме майно, на яке накладено арешт є предметом злочину чи отримано незаконним шляхом.

Отже, відсутні обґрунтовані підстави накладення арешту на нерухоме майно, яке належать ТОВ «Юридична фірма «АТТІ»».

Також слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що в даному випадку немає ніяких даних, що свідчать про можливість зникнення, втрати чи пошкодження зазначеної земельної ділянок, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. В ухвалі суду про накладення арешту також не наведено докази, які б свідчили про можливості зникнення, втрати чи пошкодження зазначеної земельної ділянки, ТОВ «Юридична фірма «АТТІ»». Таким чином, ч. 11 ст. 170 КПК України при винесенні ухвали не була застосована.

Також беручи до уваги Постанову ВСУ від 15 травня 2013 року №6-26цс13, яка відповідно до ч.2 ст. 264, ст. 263 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до 19 ЦПК України Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, враховуючи вимоги закону, що право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власності поширюється на ці правовідносини.

Проте накладення арешту та заборона державним органам та органам нотаріату вчиняти будь-які дії пов`язані з відчуженням, зміною, поділом, заставою або іншого виду зміни власників земельної ділянки ТОВ «Юридична фірма «АТТІ»», унеможливили їх використання.

Отже, даний факт є порушенням права власності, що охороняються Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Таким чином, є очевидною відсутність підстав в згадуваному кримінальному провадженні, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння громадянами майном, у зв`язку з чим вважаю за доцільне скасувати арешт майна та заборону відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

За встановлених обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що майно, яке належить ТОВ «Юридична фірма «АТТІ»» не було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегло на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть буди використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуте кримінально протиправним шляхом.

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання про скасування арешту майна, накладеного на земельну ділянку, що належать ТОВ «Юридична фірма «АТТІ»».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «АТТІ»» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/18359/22-к від 25.07.2022 у кримінальному провадженні № 0001613 від 28.12.2021 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/18359/22-к від 25.07.2022 у кримінальному провадженні № 0001613 від 28.12.2021 на земельну ділянку кадастровий номер :18:009:0011, розміщеною за адресою: м. Одеса, вул. Косвена, 64/66, загальною площею 0,1228 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької та іншої діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку), яка належить Територіальній громаді міста Одеси , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 101, яка згідно запису про інше речове право № 33116543 від 06.09.2019, орендується ТОВ «Юридична фірма «АТТІ»» та надана Орендарю для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель (станція технічного обслуговування автомобілів), шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1