Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/2916/22
номер провадження 1-кп/695/204/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2023 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглядаючи у закритому судовому засіданні в приміщенні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області в залі судового засідання кримінальне провадження №0000211 від 25.04.2022 року за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, жителя АДРЕСА_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 152, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 301-1, ч. 4 ст. 301-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дане кримінальне провадження перебуває у провадженні Золотоніського міськрайонного суду.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, вказуючи, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, незаконно впливати на потерпілу та свідків, не зменшились та продовжують існувати. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочину, тому не застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи тяжкість санкції, дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальну діяльність, у якій він обвинувачується, оскільки є раніше судимим, судимість не погашена. Враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, маючи не зняту та не погашену судимість, маючи стійку антисоціальну поведінку, прокурор вважає, що більш м`яким запобіжним заходом забезпечити належну поведінку не можливо.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні, попередньо узгодивши позицію із своїм підзахисним, вказав, що ризики, зазначені прокурором, є неспроможними, проте наразі ОСОБА_7 відбуває покарання за попереднім вироком у виді обмеження волі, а тому альтернативи цьому запобіжному заходу немає.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні погодився зі своїм захисником.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обгрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому тлумачення поняття «обгрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997 року у справі «Ердагоз проти Туреччини» № 21890/93, рішення від 30.08.1990 року у справі «Фокс, Кемпелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» серія А № 182).

Відповідно до положень ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Суд при вирішенні клопотання погоджується з прокурором, що наведені ризики є дійсними та триваючими, і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який, оскільки саме обраний запобіжний захід забезпечує належну процесуальні поведінку обвинуваченого.

Розглядаючи дане клопотання суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року N° 33977/97, у п. 81 закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

При цьому суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а інкриміновані йому правопорушення вчиняв маючим не зняту та не погашену судимість, що свідчить про наявність у нього схильності до вчинення кримінальних правопорушень та підтверджує обґрунтованість ризику вчинення інших кримінальних правопорушень при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не має достатнього стримуючого стороннього впливу.

Також є підстави вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих та свідків, адреси місця проживання яких йому відомі та з якими він проживає в одному чи сусідньому населеному пункті.

За вказаних вище обставин в їх сукупності суд приходить до переконання, що на час розгляду даного клопотання ризики, які були підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати.

При цьому суд враховує, що стан здоров`я ОСОБА_7 не перешкоджає утриманню під вартою.

Вказані обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинуваченого під вартою та є достатніми та вагомими для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Отже, наведені в матеріалах справи обставини в повній мірі підтверджують необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 .

Суд, при постановленні даної ухвали, керуючись ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, враховуючи насильницький характер кримінального правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 .

Керуючись ст.,ст. 177, 178, 183 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 152, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 301-1, ч. 4 ст. 301-1 КК України, строком на 60 днів, тобто по 20 листопада 2023 року (включно), без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3