ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000182 від 10.06.2022 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2023 року про часткове задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, офіційно не працевлаштованого, зі слів маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей 2008 р.н. та 2017 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності 24.03.2023 року кримінальне провадження за ст..28 ч.2, 263 ч.1 КК України направлено в суд з угодою про визнання винуватості (вимога УІАП ГУНП Дніпропетровській області),-

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених с.1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2023 року, було частково задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 17 вересня 2023 року включно.

Одночасно ОСОБА_8 визначено заставу у розмірі 120 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 322 080 (триста двадцять дві тисячі вісімдесят) гривень, із покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, та передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.

Слідчий суддя вважав доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, слідчий суддя врахував, введення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний контроль за процесуальною поведінкою підозрюваного.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що органом досудового розслідування інкримінується підозрюваному вчинення цілої низки тяжких злочинів.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного, незаконно впливати на свідків, підтверджується тим, що підозрюваний будучи знайомим зі свідками, може шляхом умовлянь, погроз чинити вплив на них, щоб останні змінили свої показання, з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Також, слідчий суддя вважав доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, підозрюваному інкриміновано вчинення ні одного а цілої низки епізодів злочинної діяльності. Він не працює і не має постійного доходу.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з урахуванням особи підозрюваного, суд вважав за можливе визначити підозрюваному відповідний розмір застави.

Враховуючи тяжкість інкримінованих підозрюваному злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також у сфері незаконного обігу зброї та боєприпасів, тим більше в умовах воєнного стану, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки, його майновий та сімейний стан, та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважає обґрунтованими та доведеними, слідчий суддя вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі 120 (сто двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 322 080 (триста двадцять дві тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. Окрім того, у разі внесення застави, на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просив змінити ухвалу слідчого судді в частині розміру застави, а саме просив зменшити заставу до 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вважає, що ухвала є незаконною та такою що підлягає зміні в частині розміру застави.

Вказує, що слідчий суддя прийшла помилкового висновку про обрання застави у розмірі 120 розмірів прожиткового мінімуму.

Вказує, що слідчий суддя не врахував дані про особу підозрюваного, який не працює, його доходи мінімальні. ОСОБА_8 має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, яка в силу свого стану здоров`я не може працювати. Єдиним джерелом для підозрюваного є створення та ремонт меблів.

Зазначає, що прокурор не довів наявність в діях підозрюваного ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що визначений розмір застави є надмірним, непропорційним доходам підозрюваного, має каральний характер.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 , підозрюваний ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, наполягали на її задоволенні.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думки учасників судового процесу, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, за приписами ст. 178 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного/обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного/обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного/обвинуваченого; його майновий стан та наявність у нього судимостей тощо.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Як зазначено у п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону в повній мірі дотримано слідчим суддею місцевого суду.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, які відповідно до ст 12 КК України є тяжкими злочинами, та передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.

Як зазначено у п. 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 01.11.1950 року, ратифікованою Україною 17.07.1997 року, нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, як:

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, №182).

Згідно усталеної практики ЄСПЛ «обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими вона обґрунтовується, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення у справі «Wloch v. Poland», п.109).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів, всупереч твердженням сторони захисту, підтверджується наведеними в клопотанні слідчого, перевіреними під час судового розгляду слідчим суддею доказами, зокрема: протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 15.03.2023; висновком експерта СЕ-19/104-23/10455-БЛ від 17.04.2023; висновком експерта № СЕ-19/104-23/10457-БЛ від 10.04.2023; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 19.04.2023; висновком експерта № СЕ-19/104-23/14646-БЛ від 22.05.2023; висновком експерта № СЕ-19/104-23/14642-БЛ від 09.05.2023; висновком експерта № СЕ-19/104-23/14650-БЛ від 30.05.2023; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 05.05.2023; висновком експерта № СЕ-19/104-23/16771-НЗПРАП від 08.06.2023; висновком експерта № СЕ-19/104-23/16769-НЗПРАП від 29.05.2023; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 10.05.2023; висновком експерта № СЕ-19/104-23/16763-БЛ від 31.05.2023; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 22.05.2023; висновком експерта № СЕ-19/104-23/18564-НЗПРАП від 05.06.2023; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 14.06.2023; висновком експерта № СЕ-19/104-23/20312-НЗПРАП від 30.06.2023; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину від 30.06.2023; висновком експерта № СЕ-19/104-23/22036-НЗПРАП від 06.07.2023; протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протоколами оглядів; протоколами допиту свідків у кримінальному провадженні; речовими доказами, та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Отже, на переконання колегії суддів, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, у яких він підозрюється, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень є неспроможними.

Наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчим суддею належним чином мотивовано у своїй ухвалі.

Зокрема, як зазначив слідчий суддя, про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, та передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Крім того, слідчий суддя як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, врахував введення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний контроль за процесуальною поведінкою підозрюваного.

Про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, свідчить те, що органом досудового розслідування інкримінується підозрюваному вчинення цілої низки тяжких злочинів. Сторона обвинувачення зазначила, що на теперішній час органами досудового розслідування проводяться слідчі дії по відшуканню доказів злочинної діяльності підозрюваного ОСОБА_8 .. На час звернення з клопотанням збір всіх доказів не завершений, що створює загрозу того, що підозрюваний ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у т.ч. предмети кримінальних правопорушень проти власності, знаряддя їх скоєння.

Про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, свідчить те, що підозрюваний будучі знайомим зі свідками, може шляхом вмовлянь, погроз чинити вплив на них, щоб останні змінили свої показання, з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, свідчить те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має постійного законного джерела доходу, а також те, що підозрюваному ОСОБА_8 інкриміновано вчинення не одного, а цілої низки епізодів злочинної діяльності.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги сторони захисту, слідчий суддя, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у цьому злочині, та відомості про особу підозрюваного в їх сукупності, зокрема, його вік та стан здоров`я, репутацію підозрюваного, майновий стан, який має постійне місце проживання, одружений, має двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, та дійшов правильних висновків, що інші більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать його належної процесуальної поведінки та не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Також, враховуючи обставини, визначені статтею 178 КПК України, відсутність хронічних захворювань, які б перешкоджали триманню підозрюваного під вартою, особу підозрюваного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків є застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недоведеність існування підстав для обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Слідчий суддя, визначаючи розмір застави, взяв до уваги необхідність обрання запобіжного заходу обумовленого підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, їх тяжкість та обставини, а також суворість покарання, що загрожує, у разі визнання винуватим, й наявні відомості про особу підозрюваного, та існуючі ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та інші обставини, які враховуються згідно зі ст. 178 КПК України.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність визначення застави в розмірі, зазначеному в ухвалі, та дійшла висновку, що такий розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи всі обставини кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_8 , підозрюється, а також достатнім для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, й таким, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Підстав вважати вказаний визначений розмір застави завідомо непомірним або навпаки, занадто малим для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи й з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.

Інші доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, з наведенням відповідних мотивів, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу, враховуючи обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також з дотриманням вимог ст.ст. 194, 196 КПК, дійшов висновку про доцільність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, та визначенням відповідного розміру застави. Тому доводи апеляційної скарги сторони захисту є безпідставними та задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою та відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 липня 2023 року, якою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 вересня 2023 року включно, та альтернативою внесення застави в розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 322 080 гривень, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4