Справа № 487/2622/23
Провадження № 1-кп/487/616/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

за участі прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Миколаєві кримінальне провадження, внесеному до ЄРДР № 0000078 від 15.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, маючого спеціальну освіту, офіційно не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

24.10.2022 вироком Заводського районного суду м. Миколаєва засуджено ОСОБА_4 за ч.1 ст.190 КК України до 200 годин громадських робіт.

14.03.2023 року до Миколаївського районного управління поліції надійшли матеріали з Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, щодо вжиття заходів до гр. ОСОБА_4 , який ухиляється від покарання у вигляді громадських робіт.

27.12.2022 ОСОБА_4 , поставлений на облік Заводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області та 03.03.2023 останнього ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, також видане направлення до КЗК «Обласний палац культури» для відбування покарання.

Водночас, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, будучи попередженим про можливість притягнення до кримінальної відповідальності, відповідно до ст.389 КК України, у разі порушення порядку та умов відбування покарання, до КЗК «Обласний палац культури» для відбування покарання не з`явився.

09.03.2022 Заводським органом пробації отримано довідку з КЗК «Обласний палац культури», згідно якої вбачається, що ОСОБА_4 до КЗК «Обласний палац культури» для відбування покарання у вигляді громадських робіт не звертався

24.03.2023 від Заводського органу пробації отримано відповідь на запит, згідно якої вбачається, що ОСОБА_4 до КЗК «Обласний палац культури» для відбування покарання не з`являється, відбутого строку громадських робіт немає.

Тобто, засуджений ОСОБА_4 будучи в належній формі ознайомленим із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, будучи зобов`язаним додержуватися встановлених відповідно до ст. 37 КВК України порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному для нього об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, ігнорував вимоги законодавства, умисно ухилився від покладених на нього обов`язків та не з`являвся на громадські роботи без поважних причин, тим самим ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт.

Дії ОСОБА_4 досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

З такою правовою кваліфікацією дій обвинуваченої погоджується і суд.

16.05.2023 року між прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у цьому кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно зазначеної угоди, ОСОБА_4 беззастережно зобов`язався визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, в обсязі підозри. Також вказаною угодою сторони погодили покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у вигляді 1 (одного) року обмеження волі. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку 1 (один) рік. Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_4 покласти обов`язки.

Також в угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені положеннями ст. 476 КПК України, наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди між сторонами, суд виходить з наступного.

В судовому засіданні обвинувачений підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, просить її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.

Захисник також підтвердив добровільність угоди та просив її затвердити.

Прокурор в судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченим узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі. Прокурор підтвердив, що угода укладена добровільно.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, за законом віднесені до кримінальних проступків.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Крім того, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого Кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, на обліку у лікаря психолога та нарколога не перебуває, раніше судимий. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено, та стороною обвинувачення в обвинувальному акті та угоді не зазначено. До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим та призначення останньому, узгодженої сторонами міри покарання.

Судові витрати, речові докази та цивільний позов по справі відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному проваджені внесеному до ЄРДР за № 0000078 від 15.03.2023 року, укладену 16.05.2023 року між прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.389 КК України, і призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробовуванням встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання угоди, передбачені ч.ч.1, 5 ст.476 КПК України.

Запобіжний захід не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя ОСОБА_1