КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/926/22 Провадження № 11-кп/824/3800/2023 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 02 червня 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 02 червня 2023 року скасувати та застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід непов`язаний із триманням під вартою та визначити обвинуваченому розмір застави з урахуванням санкції ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 02 червня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 31 липня 2023 року включно.

Таке рішення суд мотивував тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, офіційно не працевлаштований, неодноразово неприбував у судові засідання, перебував у розшуку, а тому існує можливість, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, впливати на свідків, експертів, які ще не допитані у судовому засіданні та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

В доводах апеляційної скарги захисник зазначає, що не погоджується із ухвалою суду першої інстанції, вважає її необґрунтованою, невмотивованою та незаконною.

Апелянт вказує на те, що наведені прокурором ризики не підтверджені жодним доказом та є лише припущенням.

Вважає, що ризики переховування від суду та впливу на свідків недоведені та спростовуються тим, що ОСОБА_7 не вчинияв таких дій.

Щодо ризику переховування від суду, то захисник вважає, що такий ризик суд обґрунтовує виключно тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Зазначає, що суд залишив поза увагою те, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 14 лютого 2023 року у справі № 761/3112/23 ОСОБА_7 змінено запобіжний захід із застави на особисте зобов`язання.

Апелянт зазначає, що суд не надав належної оцінки даним, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання у місті Києві, офіційно працює та є членом і активістом низки громадських організацій.

Також захисник вважає неправильною кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України.

В суд апеляційної інстанції учасники провадження не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, у зв`язку з чим на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України апеляційний розгляд відбувався без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Під час розгляду клопотання суд встановив, що відсутні переконливі докази на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, офіційно не працевлаштований, неодноразово неприбував у судові засідання, перебував у розшуку, а тому існує можливість, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, впливати на свідків, експертів, які ще не допитані у судовому засіданні та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 . Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. В той же час, в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому, колегія суддів погоджується з тим, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи апелянта про те, що стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження існування ризиків, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону.

При визначенні ризиків кримінальний процесуальний закон не вимагає беззаперечних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза будь-яким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суд обґрунтував існування наведених ризиків.

Необґрунтованими колегія суддів вважає доводи захисника про те, ризик переховування від суду та ризик впливу на свідків нівельовані тим, що поведінка обвинуваченого була належною, оскільки така обставина жодним чином не виключає можливість обвинуваченого, у разі перебування на свободі, переховуватися від суду та впливати на свідків.

Крім того, ризик незаконного впливу на свідків, експертів, також продовжує існувати, оскільки судовий розгляд не закінчений та триває.

Щодо посилань захисника на характеризуючі дані обвинуваченого, наявність у нього місця проживання в місті Києві, то вони не можуть слугувати обставинами, які б спростовували ризики, на які посилається суд в ухвалі.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення було неправильно кваліфіковане, колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі доводи не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції під час перегляду ухвали про продовження строків тримання під вартою та вирішуються судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Так, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином усі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, на підставі яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів не встановлено.

За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано застосував до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть на даному етапі судового провадження забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 02 червня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 31 липня 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_8 ОСОБА_4