Провадження № 1-кс/161/4989/23
У Х В А Л А

П Р О А Р Е Ш Т М А Й Н А

м. Луцьк 21 вересня 2023 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , власника майна ОСОБА_6 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про арешт майна підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: -2/5 частки житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; - 2/5 частки земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0085, площею 0,25 га; - земельну ділянку кадастровий номер :05:001:0086, площею 0,1 га; - автомобіль марки «ГАЗ 2410», р.н.з. НОМЕР_1 , 1991 р.в., VIN НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 ; - грошові кошти в сумі 192 700 (сто дев`яносто дві тисячі сімсот) гривень (що знаходилися в сейфі №2); - грошові кошти в сумі 1 950 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) гривень (що знаходилися в сейфі №1); - грошові кошти в сумі 40 600 (сорок тисяч шістсот) Євро (що знаходилися в сейфі №1 в зіп-пакеті); - грошові кошти в сумі 132 067 (сто тридцять дві тисячі шістдесят сім) доларів США (що знаходилися в сейфі №1 в зіп-пакеті), шляхом заборони здійснювати відчуження та розпорядження нерухомим майном, а також заборони відчуження, розпорядження та користування рухомим майном і грошовими коштами.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчими СУ ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000803 від 23.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 332 КК України.

05 серпня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

В подальшому, 19.09.2023 ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 358 КК України.

Санкцією ч. 1 ст. 209 КК України передбачено безальтернативне додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Увідповідності до інформації з Єдиного державного реєстру речових прав підозрюваний ОСОБА_4 є власником:

-2/5 частки житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 2/5 частки земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0085, площею 0,25 га;

- земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0086, площею 0,1 га.

Також, у власності підозрюваного ОСОБА_4 перебуває автомобіль марки «ГАЗ 2410», р.н.з. НОМЕР_1 , 1991 р.в., VIN НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 .

Крім цього, 02.08.2023 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого, серед іншого, виявлено та вилучено належні йому:

- грошові кошти в сумі 192 700 (сто дев`яносто дві тисячі сімсот) гривень (що знаходилися в сейфі №2);

- грошові кошти в сумі 1 950 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) гривень (що знаходилися в сейфі №1);

- грошові кошти в сумі 40 600 (сорок тисяч шістсот) Євро (що знаходилися в сейфі №1 в зіп-пакеті);

- грошові кошти в сумі 132 067 (сто тридцять дві тисячі шістдесят сім) доларів США (що знаходилися в сейфі №1 в зіп-пакеті).

Оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, а санкція ч. 1 ст. 209 КК України передбачає застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, у разі визнання особи винною у вчинені вказаного злочину, тому, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та запобігання можливості відчуження майна та розпорядження ним, а також попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, звернулися до суду з клопотанням про арешт майна.

Старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про проведення розгляду клопотання без її участі, клопотання підтримує, просить задовольнити.

Прокурор Луцької оружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав наведених у ньому, просив його задовольнити та подав виписку про рух коштів за поточними рахунками ОСОБА_4 .

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 , кожен зокрема, в судовому засіданні просили відмовити в накладенні арешту на грошові кошти, оскільки вони належать ОСОБА_6 , щодо задоволення іншої частини клопотання, а саме накладення арешту на належне ОСОБА_4 майно, не заперечили.

Власник майн ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив щодо накладення арешту на грошові кошти, оскільки вони належать йому, а не ОСОБА_4 , щодо задоволення іншої частини клопотання не заперечив.

Заслухавши думку учасників, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частина 1 ст. 170 КПК України передбачає, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Таким чином, зважаючи, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, а санкція ч. 1 ст. 209 КК України передбачає застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, тому, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слід накласти арешт на 2/5 частки житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; 2/5 частки земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0085, площею 0,25 га; земельну ділянку кадастровий номер :05:001:0086, площею 0,1 га, із забороною відчуження та розпорядження вказаним майном.

Разом з цим, з огляду на викладене, також на слід накласти арешт на автомобіль марки «ГАЗ 2410», р.н.з. НОМЕР_1 , 1991 р.в., VIN НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , однак лише із забороною відчуження та розпорядження вказаним майном, без заборони користування ним, оскільки стороною обвинувачення не доведено обставин, які підтверджують, що незастосування заборони користування вказаним автомобілем призведе до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Зі змісту ч. 5 ст. 170 КПК України вбачається, що у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, за наявності достатніх підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна, арешт можливо накласти виключно на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого. Тобто стороною обвинувачення повинно бути безсумнівно доведено, що майно належить особі, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція частини статті якого передбачає можливість призначення покарання у виді конфіскації майна.

Таким чином, застосування ініційованого стороною обвинувачення заходу забезпечення кримінального провадження на стадії досудового розслідування допускається лише за обов`язкової наявності зв`язку між майном, на яке планується накладення арешту, та його належністю відповідному учаснику кримінального провадження.

Проте, всупереч вказаним положенням, прокурором в судовому засіданні не доведено, що грошові кошти в сумі 192 700 (сто дев`яносто дві тисячі сімсот) гривень (що знаходилися в сейфі №2); грошові кошти в сумі 1 950 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) гривень (що знаходилися в сейфі №1); грошові кошти в сумі 40 600 (сорок тисяч шістсот) Євро (що знаходилися в сейфі №1 в зіп-пакеті); грошові кошти в сумі 132 067 (сто тридцять дві тисячі шістдесят сім) доларів США (що знаходилися в сейфі №1 в зіп-пакеті), які вилучено 02.08.2023 в ході проведеного обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , належать ОСОБА_4 , а не іншій особі, тобто не надано обґрунтованих та переконливих доказів, які б давали підстави вважати, що до вказаних грошових коштів може бути застосована конфіскації майна, як вид покарання, в межах кримінального провадження №0000803.Будь-яких письмових доказів, які б стосувались вказаних грошових коштів чи підтверджували б їх належність конкретній особі, з огляду на те, що їх володіння заперечується ОСОБА_4 та визнається ОСОБА_6 , до матеріалів клопотання взагалі не долучено, а подана прокурором в судовому засіданні виписка жодним чином не доводить належність вказаних у клопотанні грошових коштів жодній із осіб.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

Отже, враховуючи, що слідчим та прокурором, на яких покладено обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, не надано жодних доказів належності грошових коштів ОСОБА_4 та, як наслідок, не доведено правових підстав для накладення арешту на грошові кошти в сумі 192 700 (сто дев`яносто дві тисячі сімсот) гривень (що знаходилися в сейфі №2); грошові кошти в сумі 1 950 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) гривень (що знаходилися в сейфі №1); грошові кошти в сумі 40 600 (сорок тисяч шістсот) Євро (що знаходилися в сейфі №1 в зіп-пакеті); грошові кошти в сумі 132 067 (сто тридцять дві тисячі шістдесят сім) доларів США (що знаходилися в сейфі №1 в зіп-пакеті), тому в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на це майно слід відмовити.

Таким чином, враховуючи викладене вище, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про арешт майна.

При цьому, варто зазначити, що відмова в накладенні арешту на майно, в даному випадку, не тягне за собою виконання вимог ч. 3 ст. 173 КПК України, оскільки на вказані грошові кошти накладено арешт ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.08.2023.

Разом з цим, слідчий суддя вважає за необхідне розяснити, що відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про арешт майна підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Накласти арешт на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - 2/5 частки житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; - 2/5 частки земельної ділянки кадастровий номер :05:001:0085, площею 0,25 га; - земельну ділянку кадастровий номер :05:001:0086, площею 0,1 га; - автомобіль марки «ГАЗ 2410», р.н.з. НОМЕР_1 , 1991 р.в., VIN НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 .

Заборонити відчуження та розпорядження майном, на яке накладено арешт.

В задоволенні клопотання в частині накладення арешту на майно, а саме: - грошові кошти в сумі 192 700 (сто дев`яносто дві тисячі сімсот) гривень (що знаходилися в сейфі №2); - грошові кошти в сумі 1 950 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) гривень (що знаходилися в сейфі №1); - грошові кошти в сумі 40 600 (сорок тисяч шістсот) Євро (що знаходилися в сейфі №1 в зіп-пакеті); - грошові кошти в сумі 132 067 (сто тридцять дві тисячі шістдесят сім) доларів США (що знаходилися в сейфі №1 в зіп-пакеті) відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1