Номер провадження:1-кс/521/2639/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білгород-Дністровський, Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого на посаді машиніста тепловозу виробничого підрозділу локомотивне депо «Одеса - Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного в кримінальному провадженні за №0000115, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2023року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Слідчий слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

З клопотання вбачається, що постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 №735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 № 938) затверджено Статут акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Товариство).

Відповідно до п.2 Статуту товариство утворене як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності.

Пунктом 18 Статуту Товариства передбачено утворення філій, представництв, інших відокремлених підрозділів без статусу юридичної особи як на території України, так і за її межами, які діють на підставі положень.

Так, згідно положення про регіональну філію «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (далі - Філія), філія є відокремленим підрозділом Товариства, яка діє від його імені та в його інтересах, здійснює делеговані Товариством функції у визначеному регіоні транспортної мережі, відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Товариства. Юридична та фактична адреса філії - м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19.

Метою діяльності Філії є задоволення потреб держави, юридичних і фізичних осіб в безпечних та якісних залізничних перевезеннях у внутрішньому та міжнародному сполученнях, роботах та послугах, що здійснюються Філією, забезпечення ефективного функціонування та розвитку виробничо-технологічного комплексу залізничного транспорту загального користування, створення умов для підвищення конкурентоспроможності галузі, а також отримання прибутку від здійснення підприємницької діяльності.

Філія володіє та користується майном, яким наділило її Товариство для досягнення мети діяльності Філії згідно з законодавством, Статутом Товариства та положенням, а також майном яке придбавається та/або набувається для цілей забезпечення діяльності Філії.

Філія наділяється майном на підставі відповідних рішень правління Товариства. Майно філії є складовою частиною майна Товариства.

Джерелами формування майна філії є грошові кошти та майно, яким Товариство наділило Філію; грошові кошти та майно, отримані Філією в результаті здійснення її діяльності; майно, придбане Філією в процесі її діяльності, а також безкоштовно передане Філії юридичними та фізичними особами; інші джерела, не заборонені законодавством.

Філія використовує та утримує майно, яким наділило її Товариство, відповідно до мети та предмету своєї діяльності, в межах повноважень, визначених Статутом Товариства, положенням та внутрішніми документами Товариства.

В свою чергу, до складу Філії входять Структурні підрозділи, що забезпечують її діяльність.

Досудовим розслідуванням встановлено, що одним зі структурних підрозділів Філії є оборотне локомотивне депо «Арциз» виробничого підрозділу локомотивне депо «Одеса - Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», яке розташоване за адресою: Одеська обл., Болградський р-н, м. Арциз, вул. Привокзальна, буд. 1Ж.

Вказаному структурному підрозділу, відповідно до наказів та розпоряджень Філії виділяється майно, в тому числі, паливно-мастильні матеріали, зокрема дизельне пальне для екіпіровки (заправки) локомотивів.

Встановлено, що ОСОБА_7 , працюючи машиністом тепловозу оборотного локомотивного депо «Арциз» виробничого підрозділу локомотивне депо «Одеса - Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця»

АТ «Українська залізниця», у невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше середини лютого 2023 року вступив у попередню злочинну змову з машиністом тепловозу оборотного локомотивного депо «Арциз» виробничого підрозділу локомотивне депо «Одеса - Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складачем поїздів виробничого підрозділу «Одеська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та помічником машиніста тепловозу оборотного локомотивного депо «Арциз» виробничого підрозділу локомотивне депо «Одеса - Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», для вчинення дій, пов`язаних із таємним викраденням ввіреного йому дизельного палива, за наступних обставин.

Службовим формуляром машиніста локомотива (МВРС), форми ТУ-57, затвердженої УЗ в 2004 році передбачено, що: працівник, який займає посаду машиніста локомотиву бере на себе індивідуальну відповідальність за забезпечення збереження довірених йому оборотним локомотивним депо Арциз матеріальних цінностей і у зв`язку з викладеним зобов`язується: а) під час обслуговування локомотива старанно відноситись до переданих йому для зберігання чи використання матеріальних цінностей (рухомого складу та паливно-мастильних матеріалів) і вживати заходів до запобігання їх пошкодження та розкрадання; б) своєчасно повідомляти адміністрацію депо про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження довірених йому матеріальних цінностей; в) вести облік виконаної роботи на довіреному йому локомотиві та паливно-мастильних матеріалів при прийманні та здачі тягового, мотовагонного та самохідного рухомого складу в маршруті машиніста форми ТУЗ3-ЗІСЦ та в журналі технічного стану локомотива форми ТУ-152.

Інструкцією локомотивної бригади № ЦТ-0106 затвердженою наказом Укрзалізниці від 22.11.2004 №876-ЦЗ встановлено наступне:

Розділ 1 «Загальні положення» п.1.1:

Працівниками локомотивних бригад є особи, які призначені для керування та обслуговування електровозів, тепловозів, паровозів (далі - локомотива), електропоїзда, дизель-поїзда, автомотриси (далі - моторвагонного рухомого складу чи МВРС): машиніст, помічник машиніста, а також особи, що працюють їх дублерами.

У своїй роботі локомотивні бригади керуються Правилами технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ), Інструкцією з сигналізації на залізницях України, Інструкцією з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Інструкцією з експлуатації гальм рухомого складу та Інструкцією про порядок користування АЛС і пристроями контролю пильності машиніста, законодавчими та іншими нормативними актами з безпеки руху та охорони праці, правилами та інструкціями з технічного обслуговування і ремонту локомотивів (МВРС), чинними наказами, вказівками та інструкціями Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці), управлінь залізниць, дирекцій залізничних перевезень, локомотивних депо, а також вимогами цієї Інструкції.

При виїзді на дільниці суміжних залізниць і залізниці інших держав локомотивна бригада керується чинними на цих залізницях нормативними документами. Працівники локомотивних бригад відносяться до професій, що пов`язані з рухом поїздів, і на них поширюються всі вимоги та положення Укрзалізниці, які стосуються цієї категорії залізничників.

Пунктом 1.2. зазначено: машиністами локомотивів (МВРС) призначаються особи, які мають професійно-технічну освіту та отримали посвідчення на право керування локомотивом (МВРС) відповідного виду тяги, необхідну практичну та теоретичну підготовку, успішно пройшли іспити у комісії локомотивного депо щодо знань ними ПТЕ, Інструкції з сигналізації, Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи, Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу, конструкції локомотивів (MBPC), цієї інструкції, технічно-розпорядчих актів станцій та інших документів, що встановлюють обов`язки локомотивної бригади, нормативних актів з охорони праці, Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту та при наявності письмового висновку машиніста- інструктора локомотивних бригад ( надалі - машиніста - інструктора) про придатність їх до самостійної роботи на дільницях (станціях) та серіях локомотивів (МВРС), які будуть ними обслуговуватися.

Пунктом 1.4 зазначено: помічниками машиністів локомотивів призначаються особи, які мають професійно-технічну освіту або загальну середню освіту та курсову професійну підготовку з відривом від виробництва і отримали посвідчення помічника машиніста локомотива (МВРС) відповідного виду тяги та успішно склали встановлені іспити при призначенні на посаду в комісії локомотивного депо. Порядок призначення на посаду помічника машиніста приведений у додатку 1 до цієї інструкції.

Пунктом 3.12. «Економно витрачати паливно-енергетичні ресурси, обтиральні та інші матеріали, утримувати у справному стані довірений інвентар, інструмент та засоби індивідуального захисту».

Пунктом 3.18 Машиніст локомотива (МВРС) зобов`язаний:

3.18.1 Забезпечувати безпеку руху на основі ретельного виконання вимог ПТЕ, чинних нормативних актів ( інструкцій, наказів, вказівок тощо).

3.18.2 Забезпечувати виконання графіка руху поїздів та завдань на маневрову роботу, не допускаючи спрощень, порушень вимог ПТЕ та інших нормативних актів.

3.18.3 Керувати роботою усіх осіб, що входять до складу локомотивної бригади, контролювати їх дії, бути вимогливим щодо виконання ними своїх службових обов`язків.

3.18.4 Забезпечувати достовірність даних, які заносяться у маршрут машиніста та інші облікові документи.

3.18.5 Навчати свого помічника правильним прийомам утримання локомотива, вимагати виконання ним своїх посадових обов`язків, готувати помічника машиніста до самостійної роботи машиністом. При закріпленні наказом начальника депо помічника машиніста для проведення практичних випробовувань на посаду машиніста навчати його правильним режимам водіння поїздів та застосування гальм, після закінчення практичних випробовувань надати йому відповідну письмову рекомендацію.

3.18.6 Виконувати встановлені та впроваджувати передові, безпечні методи водіння поїздів та виконання маневрової роботи, вміло діяти у нестандартних та аварійних ситуаціях згідно з розробленими у депо та на залізниці посібниками і рекомендаціями.

Пунктом 3.19 Помічник машиніста зобов`язаний:

3.19.1 Забезпечувати безпеку руху на основі ретельного виконання вимог ПТЕ, чинних нормативних актів (інструкцій, наказів, вказівок тощо).

3.19.2 Своєчасно та точно виконувати доручення машиніста щодо догляду за локомотивом (МВРС) і його технічним обслуговуванням, а також з контролю за станом поїзда, який обслуговує бригада та зустрічного, вузлів та агрегатів локомотива (МВРС), закріплення локомотива (поїзда) від самовільного руху.

3.19.3 При прямуванні до заборонного сигналу світлофора перейти на бік машиніста, повторювати разом з ним показання сигналу, переконатися в тому, що контролер знаходиться в нульовому положенні, та у достатній величині тиску у гальмівній магістралі. При відсутності дій з боку машиніста щодо зупинки поїзда (локомотива) самому вживати заходи щодо попередження проїзду заборонного сигналу.

3.19.4 Якщо машиніст раптово втратить здатність керувати локомотивом, самому зупинити поїзд (локомотив, МВРС), закріпити його встановленим порядком від самовільного руху, по радіозв`язку передати про це машиністам найближчих поїздів, поїзному диспетчеру або черговому по станції. Порядок подальших дій у цих випадках визначає поїзний диспетчер, виходячи з конкретних умов. При наявності у помічника машиніста посвідчення на право управління локомотивом і за його згодою поїзний диспетчер може дозволити помічнику машиніста довести поїзд до найближчої станції.

Разом із цим, Наказом Міністерства соціальної політики України за № 206 від 13.02.2019 «Про затвердження професійного стандарту «Складач поїздів», визначено вимоги до державної сертифікації, умов праці, умови допуску до роботи за професією, нормативно-правової бази, що регулює відповідну професійну діяльність та ін.

Крім того, Наказом АТ «Укрзалізниця» № 192 від 23.03.2018 року затверджено Політику запобігання та протидії корупції АТ «Укрзалізниця». Політика запобігання та протидії корупції АТ «Укрзалізниця» є комплексом принципів і стандартів щодо запобігання та протидії корупції у діяльності АТ «Укрзалізниця», розроблена на виконання вимог Кодексу етики АТ «Укрзалізниця» та має застосовуватись разом з ним.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» проголошує нульову толерантність та абсолютну неприпустимість будь-яких форм корупції?. Товариство не вдається до корупції з метою отримання будь-яких переваг у своїй діяльності, не проводить незаконних виплат за сприяння або спрощення формальностей у зв`язку з господарською діяльністю, зокрема для забезпечення більш швидкого вирішення питань, пов`язаних з діяльністю Товариства, та здійснює свою діяльність з дотриманням вимог законодавства у сфері запобігання та протидії корупції.

Так, ОСОБА_7 , будучи добре обізнаним з нормативними актами, які регулюють порядок обліку та списання паливно-мастильних матеріалів, володіючи знаннями щодо технічних особливостей роботи локомотивів, на яких він працював, в частині реального використання паливно-мастильних матеріалів, переслідуючи умисну корисливу мету, направлену на таємне викрадення ввіреного йому майна, розробив план вчинення злочину, пов`язаного із таємним викраденням пально-мастильних матеріалів з подальшою їх реалізацією.

Приступивши до виконання свого злочинного умислу, оцінивши особисті можливості, як машиніста щодо викрадення паливно-мастильних матеріалів, можливих об`ємів викрадення, способів транспортування та збуту, ймовірності викриття його протиправної діяльності, ОСОБА_7 , розуміючи, що підготовка, скоєння даного злочину, а також досягнення злочинної мети можливі лише за допомогою інших осіб, кожна з яких буде виконувати лише свою конкретну функцію розпочав дії з пошуку до вчинення злочину інших осіб. При цьому перевагу надавав особам з близького оточення, з якими мав довірливі стосунки, обізнаними у елементарних правилах конспірації.

Водночас, ОСОБА_7 , вирішив залучити до своєї протиправної діяльності працівників оборотного локомотивного депо з якими безпосередньо працював та мав довірливі стосунки, а саме - машиніста тепловозу оборотного локомотивного депо «Арциз» виробничого підрозділу локомотивне депо «Одеса - Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_4 , помічника машиніста тепловозу оборотного локомотивного депо «Арциз» виробничого підрозділу локомотивне депо «Одеса - Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_9 та складача поїздів виробничого підрозділу «Одеська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_8 .

При цьому, злочинна роль ОСОБА_9 полягала в отриманні порожніх ємностей й інших засобів для вчинення злочину, відкачуванні дизельного пального за допомогою гумових шлангів та інших засобів з паливної системи тепловозу під час його руху або перебуваючи на станції у раніше підготовлені ємності та подальше їх вивантаження в місця, заздалегідь узгоджені зі ОСОБА_7

Крім того, ОСОБА_7 , розуміючи, що можливості самостійного транспортування та подальшої реалізації викраденого пального, він немає, прийняв рішення із залучення до виконання злочинного умислу ОСОБА_8 , роль якого полягала у транспортуванні пустих ємностей до місця вчинення кримінального правопорушення, та подальшого транспортування вже наповнених ємностей викраденим дизельним паливом та транспортування до місця зберігання з подальшою реалізацією та розподіл грошових між всіма учасниками злочинного плану.

В свою чергу, ОСОБА_4 виконував роль спостереження за навколишньою обстановкою, щоб дії його спільників не стали помітними для оточуючих, а також приймав безпосередню участь у перенесенні наповнених ємностей для подальшого їх транспортування до місця зберігання.

Бажаючи отримувати власну матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , прийняли пропозицію та надали ОСОБА_7 , свою добровільну згоду на участь у вчиненні злочину - здійснення таємного викрадення дизельного палива з тепловозів оборотного локомотивного депо «Арциз» виробничого підрозділу локомотивне депо «Одеса - Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» та подальшу його реалізації з отриманням та розподілом грошових коштів для власних потреб.

При цьому, під час реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_7 попередньо розрахував, що з одного тепловозу можливо викрасти приблизно 70-90 літрів дизельного пального та в подальшому приховати вказану нестачу внесення неправдивих відомостей до маршруту машиніста та журналу технічного стану тепловозу форми ТУ-152.

Так, 13.07.2023 о 08 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , заступили на зміну на локомотиві ЧМЕ3Т № 7157, попередньо ознайомившись з маршрутом машиніста № 2050535 від 13.07.2023, при цьому ОСОБА_4 заступив на зміну на локомотиві ЧМЕ3Т № 7076, попередньо ознайомившись з маршрутом машиніста № 2050534 від 13.07.2023.

Розуміючи маршрут слідування та об`єм робіт, які необхідно виконати з метою здійснення злочинного умислу, ОСОБА_7 діючи у групі з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 того ж дня приблизно о 18 годині 30 хвилин перебували на залізничній станції «Білгород-Дністровський», розташованої за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Портова, 27, де в цей час прийняли рішення здійснити крадіжку пального з тепловозу шляхом зливання дизельного пального до пустих ємностей з паливної системи тепловозу ЧМЕ3Т № 7157.

Разом із цим, ОСОБА_8 залишив автомобіль марки Ford Escort, коричневого кольору, 1991 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні останнього, неподалік від місця вчинення кримінального правопорушення, задля подальшого безперешкодного здійснення транспортування викраденого дизельного пального.

При цьому, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 вистроїли локомотиви в ряд, тобто таким чином, щоб у подальшому приховуванні їх спільних з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 злочинних дій, а саме зливання дизельного пального з метою подальшої реалізації вказаного пального третім особам.

В цей час ОСОБА_4 перебував неподалік від місця вчинення кримінального правопорушення та слідкував за навколишньою обстановкою, щоб дії його спільників залишилися непомітними для оточуючих та їх спільна протиправна діяльність не була викрита правоохоронними органами.

У подальшому, ОСОБА_8 взяв пластикові порожні каністри у кількості 3 штук ємністю 20 літрів кожна та 2 штук ємністю 10 літрів кожна з автомобіля, який перебуває у нього у користуванні, марки Ford Escort, коричневого кольору, 1991 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , після чого підніс їх до тепловозу ЧМЕ3Т № 7157.

При цьому, ОСОБА_7 , реалізуючи спільний злочинний намір, забезпечив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 безперешкодний доступ до машинного відділення тепловозу з метою викрадення дизельного палива, поєднаного із проникненням у сховище замкненої паливної системи, технологічні отвори якої опломбовані.

Після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , поєднані єдиною злочинною метою, направленою на таємне викрадення майна, а саме дизельного пального, діючи у групі зі ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , перебуваючи в машинному відділенні тепловозу ЧМЕ3Т № 7157, який знаходився на колії залізничної станції «Білгород-Дністровський» за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Портова, 27, з метою особистої наживи та спільного збагачення, використовуючи гумовий шланг та каністри, втрутилися в роботу паливної системи тепловозу, що дало змогу злити дизельне паливо із паливної системи тепловозу у надані ОСОБА_8 пластикові каністри.

Надалі, ОСОБА_7 , продовжуючи діяти у групі з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , бажаючи доведення свого спільного злочинного наміру до кінця, взяли пластикові каністри, заповнені викраденим з тепловозу дизельним паливом в кількості 80 літрів, перенесли їх та помістили до багажного відсіку автомобіля марки Ford Escort, коричневого кольору, 1991 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

В результаті злочинних дій машиністи ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , складач поїздів ОСОБА_8 , помічник машиніста ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь наявного та встановленого обладнання в тепловозі, порушивши цілісність замкненої та опломбованої паливної системи тепловозу, тобто проникнення до вказаної системи, таємно викрали шляхом зливання із паливної системи тепловозу ЧМЕ3Т № 7157 оборотного локомотивного депо «Арциз» виробничого підрозділу локомотивне депо «Одеса - Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» 80 літрів дизельного палива на загальну суму 3 350 (три тисячі триста п`ятдесят) гривень, 02 (дві) копійки, в заздалегідь заготовлені пластикові ємкості, тим самим розпорядилися викраденим майном, яке належить АТ «Українська залізниця» на власний розсуд.

Вчиненим кримінальним правопорушенням машиністи ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , складач поїздів ОСОБА_8 , помічник машиніста ОСОБА_9 , заподіяли потерпілому АТ «Українська залізниця» матеріальну шкоду на загальну суму 3 350 (три тисячі триста п`ятдесят) гривень, 02 (дві) копійки.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Білгород-Дністровський, Одеської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, працюючий на посаді машиніста тепловозу виробничого підрозділу локомотивне депо «Одеса - Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінальних правопорушень, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини:

Вина підозрюваного, підтверджується зібраними матеріалами, насамперед протоколами негласних слідчих розшукових дій, протоколами обшуків та іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Беручи до уваги те, що підозрюваний, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та перешкоджатиме кримінальному провадженню, під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, які дають підстави вважати про необхідність застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також унеможливлюють застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу під час судового розгляду справи, а саме:

- п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України: підозрюваний може переховуватися від слідства та суду, так як вчинив тяжкий злочин і знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від слідства та суду.

- п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України: незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: враховуючи обставини вчиненого злочину, організацію та систематичність, поведінку підозрюваного на стадії досудового розслідування свідчить про наявність корисного умислу на вчинення злочину, що в свою чергу може свідчити про можливість вчинення нових злочинів майнового характеру.

Водночас, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, більш м`які запобіжні заходи, передбачені ч. 1 ст. 176 КПК України, є недостатніми для забезпечення досягнення дієвості цього провадження, а також забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжні заходи у вигляді особистої поруки та особистого зобов`язання, домашнього арешту, не зможуть унеможливити настання таких ризиків, як ухилення підозрюваного від органів досудового слідства та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілого, вчинення нових аналогічних злочинів.

Крім того, у практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення тяжкого злочину на початковому етапі розслідування виправдовує тримання під вартою. Хоча, поряд з цим Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»).

Також у своїх рішеннях ЄСПЛ звертає увагу на те, що тяжкість злочину, вчиненого особою, та ризик його ухилення від слідства залишаються єдиними підставами для відмови суду у задоволенні клопотань про звільнення. При цьому, згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «I.A. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного та обмеження його конституційних прав, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі, вважає мету і підстави затримання обґрунтованими.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили врахувати що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, за результатом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду. Тобто, у положеннях даної статті наголошується на тому, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу, вина особи не є ще доказаною. Відповідно до положень ч.1 ст.94 КПК України слідчий суддя, суд під час здійснення кримінального провадження, й зокрема під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу оцінюють докази з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності. Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Під час обрання запобіжного заходу суд не повинен досліджувати питання доведеності вини підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, слідчий суддя в ухвалі про застосування запобіжного заходу не повинен обґрунтовувати вину особи, оскільки на вимогу п.1ч.1 ст.178 КПК України він лише оцінює вагомість доказів, або їх достатність, переконливість. У такому випадку, слідчий суддя, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, встановлює достатньо чи недостатньо доказів, наданих стороною обвинувачення щоб вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення. Досліджувати сутність доказів, викладених у клопотанні про застосування запобіжних заходів, або сутність доказів наданих стороною захисту, слідчий суддя не повинен. Фактично слідчий суддя перевіряє кількісну складову, а не якісну.

Слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою, буде достатнім, необхідним для належної поведінки підозрюваної і таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої, на даному етапі, підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, саме вказаний ризик був доведений прокурором під час судового розгляду.

При цьому ризик переховування від суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України) підтверджується тяжкістю злочину у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 .

Вказана позиція, також, зазначена у рішенні ЄСПЛ «Мамедова проти Росії», (№7064/05 від 01 червня 2006 року) де зазначено, що суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя та вчинення нових злочинів. Проте, в цьому рішенні також зазначено, що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до увагу тільки тяжкість злочину. В зв`язку з викладеним слідчий суддя наводить і інші доводи з цього приводу.

Так, ризик переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується обставинами які встановлені в судовому засіданні, та яким слідчий суддя надає оцінку з урахуванням вимог ст. 178 КПК України, а саме вік підозрюваного - 45 років; майновий стан підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

Слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу для підозрюваного ОСОБА_4 буде достатнім, необхідним для належної поведінки підозрюваного і таким, що зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України - судом не встановлено.

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою суд вважає, що вони не забезпечать виконання підозрюваною покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України з урахуванням ч.4 ст. 182 КПК України.

Визначаючи розмір застави слідчий суддя враховує вимоги ч.4 ст. 182 КПК України. При встановлені розміру застави слідчий суддя враховує обставин кримінального правопорушення - розмір шкоди у заподіянні якої підозрюється ОСОБА_4 , майновий стан підозрюваного, який працює на посаді машиніста тепловозу виробничого підрозділу локомотивне депо «Одеса - Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» та доведені ризики, які передбачені ст. 177 КПК України.

При цьому розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Таким чином, достатнім розміром застави для ОСОБА_4 , з урахуванням відомостей щодо матеріальних збитків, які викладені вище, який буде гарантувати виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 /двадцять/ розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн., яку дозволити внести на депозитний рахунок, призначення платежу - застава за відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися з населеного пункту в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з моменту фактичного затримання, а саме з 13.07.2023 року та припиняє свою дію 10.09.2023 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1