Дата документу 18.07.2023 Справа № 311/848/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №311/848/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1009/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали оскарження ухвали Заводського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Василівка Запорізької області, громадянина України, який має загальну середню освіту, одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції EASYCON,

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2023 року, якою задоволене клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та продовжений строк дії запобіжного заходу щодо останнього у виді тримання під вартою до 03 серпня 2023 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та тим, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що з оскаржуваною постановою суду не погоджується оскільки судом не надано оцінки жодному доказу та аргументу сторони захисту.

Починаючи із лютого 2022 року, кримінальне провадження не розглядається, стороною обвинувачення не вживається жодних дій щодо відновлення матеріалів кримінального провадження, лише подаються клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Більше того, за 2 роки та 5 місяців сторона обвинувачення не відновила навіть обвинувальний акт щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою є невиправданим, оскільки прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим у даній справі ризикам.

Крім того, в матеріалах провадження відсутні будь-які докази, на підтвердження того факту, що стосовно ОСОБА_6 триває судовий розгляд.

Судом першої інстанції не надано жодної правової оцінку таким фактам, а саме:

обвинувачений ОСОБА_6 не притягувався жодного разу до кримінальної відповідальності;

обвинувачений ОСОБА_6 ніяким чином не збирається впливати на потерпілу та законного представника потерпілої, крім того, останні перебувають на тимчасово окупованій території в м.Василівка Запорізької області.

прокурор сам не знає, де перебувають потерпіла та законний представник потерпілої, адже немає даних чи не депортована дитина окупаційними військами на територію рф.

Сторона захисту вказує, що ОСОБА_6 без будь-яких законних підстав перебуває під вартою 2 роки та 5 місяців, починаючи з 09 січня 2021 року.

У зв`язку із чим, сторона захисту вважає цілком доцільно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки такий запобіжний захід є доцільним для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Крім того, тітка обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_9 , є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 та надає згоду на проживання у вищевказаній адресі своєму родичу ОСОБА_6 .

Згідно з ухвалою суду, прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який закінчується 10 червня 2023 року, оскільки, на думку прокурора, ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на малолітню потерпілу та її законного представника у цьому ж кримінальному провадженні не зникли, не зменшилися та продовжують існувати, також виключають можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який, так, як альтернативні запобіжні заходи на даний час не зможуть забезпечити належний рівень процесуальної поведінки обвинуваченого.

У зв`язку з цим, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання. Обґрунтовуючи свою позицію тим, що ризики, на які, посилається прокурор, є необґрунтованими. Вважає, що ризик уникнення від покарання відсутній, адже обвинувачений не має а ні паспорту громадянина України, а ні закордонного паспорту, у зв`язку із чим він, навіть, не може отримати соціальну допомогу як переселенець. Впливати на потерпілу та на її представника також не може, адже останні проживають на тимчасово окупованій території і дістатися туди не має будь-якої можливості. Лінія розмежування замінована. Крім того, обвинувачений зацікавлений у встановленні істини у справі, тому не має на меті переховуватися від суду та впливати на потерпілу. Крім того, зауважив, що прокурор протягом тривалого часу не вчиняє будь-яких дій для відновлення кримінального провадження. Просив замінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання за місцем проживання тітки обвинуваченого - ОСОБА_9 . З приводу надання дозволу на проживання у квартирі всіма власниками, зазначив, що ОСОБА_10 помер, а інші власники надіслали заяви про надання дозволу на проживання обвинуваченого у квартирі, однак ці заяви він ще не отримав. Зауважив, що обвинувачений буде проживати саме у тій частині, яка належить ОСОБА_9 , та користуватися загальними приміщеннями.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав думку захисника та просив замінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, просили оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).

Клопотання прокурора вказаним вимогам відповідає та має всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені у клопотанні прокурора підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання. При цьому у судовому засіданні заслухані пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , доводи його захисника, думка прокурора, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.

Із наданих матеріалів оскарження ухвали убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 152 КК України, яке є особливо тяжким злочином.

На обґрунтування висунутого обвинувачення прокурором надані докази, які судом першої інстанції будуть перевірятися на предмет їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку.

Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, не зменшились та існують на даний час.

Такими ризиками є: ризик переховування від суду; незаконного впливу на потерпілу та її законного представника у цьому кримінальному провадженні - з огляду на характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, який не працює та не має постійного джерела доходів, хоч і одружений, однак жодних осіб на утриманні не має, в наявних матеріалах провадження відсутні відомості, які б свідчили про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення цього провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, оскільки ризики, які існували на момент застосування до останнього вказаного запобіжного заходу не зменшились, з огляду на особу обвинуваченого, характер та ступінь тяжкості інкримінованого останньому правопорушення та суворість можливого покарання.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Аналогічна позиція викладена у рішенні ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Отже, висновок суду першої інстанції не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, на яку послався суд, згідно з якою, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.).

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та відомостей про особу обвинуваченого, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики не зменшились, та інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання цих ризиків.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_8 , та ті, що заявлені стороною захисту при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Посилання сторони захисту щодо відсутності ризиків, перевірялися судом та спростовані в оскаржуваній ухвалі, яка є належним чином вмотивованою, а доводи захисника про протилежне суперечать змісту самої ухвали.

В ухвалі зазначені обставини, з урахуванням яких суд дійшов висновку про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Свої висновки про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суд належним чином вмотивував.

Ці висновки суду першої інстанції стороною захисту не спростовані з наданням відповідних доказів.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконного перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою більше 2 років та 5 місяців не є слушними, оскільки наявними матеріалами провадження доведено обставини, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення зазначених вище ризиків.

Те, що обвинувачений ОСОБА_6 жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, не спростовує висновків суду першої інстанції та не свідчить про недоведеність ризиків.

На думку колегії суддів, обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторона обвинувачення не вживає жодних дій щодо відновлення матеріалів кримінального провадження, є безпідставними, з огляду на те, що наявними матеріалами провадження зазначене не підтверджується.

З наявних матеріалів убачається, що судовий розгляд не завершений з об`єктивних причин.

При апеляційному розгляді прокурор пояснив, що наразі вживаються всі можливі заходи для відновлення матеріалів кримінального провадження.

В свою чергу, оцінка доказів у провадженні на предмет їх належності, допустимості та достатності буде здійснюватися судом першої інстанції у встановленому законом порядку.

В свою чергу, з наявних матеріалів провадження убачається, що судовий розгляд провадження не завершений з об`єктивних причин.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що прокурору не відомо де саме перебуває потерпіла та її законний представник, не є предметом перевірки у цьому провадженні, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого на стадії судового провадження.

Посилання сторони захисту на те, що тітка обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_9 , є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 та надає згоду на проживання ОСОБА_6 за вищевказаною адресою, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції теж не спростовує, оскільки суттєво не зменшує встановлених ризиків та в даному випадку не свідчить про достатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення його належної процесуальної поведінки і запобігання встановлених ризиків.

Окрім того, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що співвласниками вищевказаного житлового приміщення окрім ОСОБА_11 є і інші особи. Проте, суду не надано доказів того, що всі співвласники згодні на проживання у їх житлі ОСОБА_6 .

Не надано таких доказів стороною захисту і при апеляційному розгляді.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи сторони захисту про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

Дані про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.407, 422-1 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 -адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2023 року, якою задоволене клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та продовжений строк дії запобіжного заходу щодо останнього у виді тримання під вартою до 03 серпня 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4