Справа № 441/1222/22 1-кп/441/74/2023
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2023 Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, проживаючого по АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, студента Тернопільського національного економічного університету, не одруженого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
за ч.2 ст. 289 КК України,-
ОСОБА_4 , 22 березня 2020 року, близько 23 год.30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , погодився на пропозицію особи, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, до спільного вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом, автомобілем марки «Мерседес Е200», сірого кольору, р.н.з. Литовської республіки « НОМЕР_1 », вартістю 103161,93 грн., який перебував у законному користуванні ОСОБА_6 , домовившись між собою про те, що він допоможе доїхати до місця знаходження автомобіля, а саме у м. Городок, Львівської області, та надасть грошові кошти у сумі 100 доларів США для оплати послуг таксі та спільно із особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, таємно заволодіє вказаним автомобілем.
На виконання злочинної домовленості ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, на автомобілі «таксі» марки «Volkswagen Caddi» з р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який не був обізнаний про злочинний умисел учасників групи, відправились у м. Городок, Львівської області. Під час руху «таксі» у напрямку до м. Городок, Львівської області ОСОБА_4 , використовуючи наданий особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, мобільний телефон, встановив точне місцезнаходження автомобіля потерпілого та вказівками спрямував «таксі» у м. Городок, на вул. Львівську, де біля будинку № 16 ОСОБА_4 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, вийшли з автомобіля «таксі» та направились на майдан Гайдамаків у м. Городку Львівської області.
В подальшому, 23 березня 2020 року, близько 02 год. 10 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи біля будівлі Городоцької міської ради Львівської області, що за адресою: майдан Гайдамаків, 6 у м. Городок, Львівської області, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та невстановленою слідством особою, маючи умисел на незаконне заволодіння автомобілем марки «Мерседес Е200», сірого кольору, р.н.з. Литовської республіки « НОМЕР_1 », номер кузова НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_6 , всупереч волі останнього, таємно, після того, як особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, за допомогою ключа з пультом сигналізації, вимкнув сигналізацію до вказаного автомобіля, та який шляхом відкриття дверей, незаконно проник у вказаний автомобіль та сів на водійське сидіння спереду автомобіля, тоді вони спільно з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, встановивши контроль над транспортним засобом, перемістили його у просторі з місця первинного знаходження у м. Городок Львівської області до с. Підгородне Тернопільського району, Тернопільської області, тобто незаконно заволодів вказаним автомобілем.
У суді обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав повністю, обставини кримінального правопорушення не заперечив, та показав, що 22.03.2020 у вечір, у м. Тернопіль, у компанії відпочивав, також там був ОСОБА_8 , який запропонував йому разом із ним поїхати за автомобілем у м. Городок, Львівської області, на що він погодився, а також передав ОСОБА_8 100 доларів США для оплати послуг «таксі». Далі він з ОСОБА_8 поїхали на «таксі» марки «Volkswagen Caddi» до м. Городок, Львівської області, за автомобілем, місцезнаходження якого знайшли за допомогою мобільного телефону, який мав ОСОБА_8 , по координатах, які були вказані у телефоні. Приїхавши у м. Городок, Львівської області, він побачив автомобіль Мерседес, який стояв нерухомий, засніжений, ОСОБА_8 відчинив дверцята автомобіля за допомогою ключа із брелком та сів на місце водія, а він сів на переднє пасажирське сидіння, після чого вони поїхали назад у м. Тернопіль. Крім того, вказав, що він усвідомлював, що вони разом мають перегнати автомобіль та такий не належить ОСОБА_8 , зараз усвідомив протиправність скоєного, шкодує, просив пробачення у потерпілого, який пробачив його та не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого та претензій до нього не має, вчинене мотивує легковажністю, інше, з покликанням на каяття, відсутністю претензій з боку потерпілого, просить його суворо не карати.
Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненому стверджується зібраними в ході судового слідства та оціненим відповідно до ст. 94 КПК, доказами. Фактичні обставини справи ні обвинуваченим, ні іншими учасниками судового слідства в судовому засіданні не оспорювались. З огляду на це, суд, з`ясувавши, що обвинувачений та інші правильно розуміють зміст цих обставин, та немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши, що вони у такому випадку позбавляються права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, розглянув провадження за правилами, передбаченими даними нормами.
Таким чином, за наслідками розгляду кримінального провадження, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена в повному об`ємі, оскільки він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, його дії суд кваліфікує за ознаками ч. 2 ст. 289 КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому згідно вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, який раніше притягувався до відповідальності у виді штрафу, який добровільно сплатив, враховуючи характер та ступінь його участі у вчиненні кримінального правопорушення, та обирає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, у виді позбавлення волі та без конфіскації майна.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Отже, враховуючи вищенаведене, і, зокрема, тяжкість злочину, характеристику особи обвинуваченого, який непрацевлаштований, проте, підробляє, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, навчається на денній формі навчання у Тернопільському національному економічному університеті, його щире каяття та ставлення до вчиненого, відсутність негативної характеристики з місця проживання, його поведінку після вчиненого, думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має та не наполягає на його суворому покаранні, висновок органу пробації, та думку прокурора щодо можливості застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України, суд приходить переконання про можливість його виправлення і перевиховання без реального відбування покарання, тобто із застосуванням ст. 75 КК України.
Таке покарання є необхідним і буде цілком достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.
Керуючись, ст. 349, 368-371, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування обраного за цим вироком покарання з випробовуванням на один рік.
В порядку ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На вирок протягом 30-ти діб з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Городоцький районний суд Львівської області. Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий суддя ОСОБА_1