Номер провадження № 1-кп/243/611/2023
Номер справи 243/2040/23
ВИРОК

Іменем України

24 серпня 2023 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно за допомогою відео конференції з використанням власних технічних засобів на підставі наказу Голови суду №29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року кримінальне провадженнявнесене в ЄРДР за №000378 від 01 червня 2022 року, за обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької обл., громадянина України, військовослужбовця, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб

введено воєнний стан. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 05 березня 2022 № 54 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця (помічника кулеметника) 3 відділення 2 взводу спеціального призначення 2 роти спеціального призначення батальйону спеціального призначення «Донбас» військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Проте солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.

23 травня 2022 року солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи реальну можливість участі у веденні бойових дій, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та ухилитися від військової служби у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України шляхом самовільного залишення військової частини у АДРЕСА_2 .

З цією метою 23 травня 2022 року близько 09 годин 00 хвилин солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, в умовах воєнного стану, порушив вимоги зазначеного вище законодавства самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України у АДРЕСА_2 - з метою ухилитися від військової служби.

Цього ж дня, солдат ОСОБА_4 , діючи з метою ухилитись від військової служби, направився до місця мешкання у м. Слов`янськ Донецької області, де проводив час на власний розсуд та займався справами, не пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби, тобто фактично ухилився від військової служби.

07 квітня 2023 року протиправні дії ОСОБА_4 були припинені, коли останній був затриманий слідчими в порядку ст. 208 КПК України.

Солдат ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України дезертирство, самовільно залишення військової частини, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст .408 КК України, тобто у вчиненні дезертирства, самовільного залишення військової частини, з метою ухилитися від військової служби, вчинененого в умовах воєнного стану, докладно був допитаний у судовому засіданні, визнав та підтвердив обставини скоєння вказаного кримінального правопорушення, викладеного в Обвинувальному акті. Вказав, що погоджується, що у вказану дату, час та місці вчинив вказане кримінальне правопорушення. Щиро покаявся та просив суворо не карати.

Враховуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_4 а також сторін по справі та повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, та те, що він не оспорює фактичні обставини справи, зазначені в Обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, і не наполягає на дослідженні доказів по справі, суд, переконавшись у добровільності його позиції, роз`яснивши, що у такому випадку учасники кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніхто не оспорює, обмеживши обсяг доказів показами обвинуваченого, без дослідження інших доказів, що стосуються фактичних обставин справи.

Суд, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами долученими прокурором в судовому засіданні, вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні повністю доведена, а вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 408 КК України, тобто - дезертирство, самовільно залишення військової частини, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

При визначенні міри покарання обвинуваченому, у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 408 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, сукупність усіх обставин вчиненого, характер, ступінь суспільної небезпеки дій обвинуваченого, також враховуються відомості про особу обвинуваченого - офіційно працює, пенсійного віку не досяг, позитивно характеризується за місцем мешкання та за місцем роботи, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; раніше не судимий; ставлення обвинуваченого до скоєного, свою провину визнав повністю, щиро покаявся.

Відповідно до вимог п.п. 1,5 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких, особистих, сімейних чи інших обставин.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 під час досудового розслідування не встановлені.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 62 КК України, покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Враховуючи низку обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 та істотно впливають на прийняття рішення про обумовлення міри покарання за вчинений злочин, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , його щире каяття, беззастережне визнання своєї винуватості, безпосередньої участі у військових діях під час захисту незалежності України, відсутність заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди, беручи до уваги інтереси суспільства, і відсутність обставин, передбачених ст.67 КК України, що обтяжують покарання та інші обставини, що його характеризують, а також роз`яснень, що містяться у п. 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» суд вважає за можливе при призначенні покарання ОСОБА_4 за вчинений злочин, передбачений ч. 4 ст. 408 КК України, застосувати норми ст. ст.62. 69 КК України, та призначити останньому

покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 408 КК України та замінити основне покарання ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення,

передбачене ч. 4 ст. 408 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Призначенне покарання, на думку суду, відповідатиме принципу необхідності й достатності для виправлення обвинуваченого, і є дотриманням судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду, встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

Цивільного позову не заявлено.

Питання речових доказів вирішитивідповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання: за ч. 4 ст. 408 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 62 КК України замінити покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 408 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на гауптвахті до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Початок відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення, починаючи з 07 квітня 2023 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1