Єдиний унікальний номер судової справи 712/6864/23
Провадження №1-кс/712/3206/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

07.07.2023 до Соснівського районного суду м. Черкаси надійшла вказана вище скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області, у якій він просить зобов`язати уповноважену особу вказаного управління поліції вчинити дію, передбачену ст. 214 КПК України, а саме нести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, відображені у його заяві від 12.08.2022 та у заяві його представника ОСОБА_4 від 26.06.2023, розпочати досудове розслідування за ч.1 ст. 197-1 КК України, посилаючись на те, що 12.08.2022 він вперше звернувся до Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області з вказаною заявою про те, що громадянка ОСОБА_5 , проживаюча за адресою : АДРЕСА_1 , у незаконний спосіб захватила його частину земельної ділянки через її приватизацію шляхом підроблення підпису попереднього власника частини землі ОСОБА_6 в Акті розподілу земельної ділянки, який був поданий нею і ОСОБА_6 до уповноваженого органу відаючого питаннями землі. Після придбання ним частини домоволодіння та частини земельної ділянки біля будинку за адресою АДРЕСА_1 , з грудня 2020 року, він не може користуватися жодним метром земельної ділянки, яка ніби то має належати і по сформованих документах належить йому на праві приватної власності на землю. Після ознайомлення з документацією у ЧООБТІ заявнику стало зрозуміло, що реально земельна ділянка у домоволодінні по АДРЕСА_1 , розділена не була, а в документації поданій до державних органів заінтересованою особою, якою є лише ОСОБА_5 , підроблені підписи ОСОБА_6 . У 2022 році він звертався до органу поліції про внесення відомостей до ЄРДР за частиною 1 ст. 197-1 та частиною 4 ст. 358 Кримінального кодексу України. Однак, після винесеного судового рішення від 05.09.2022, не надаючи витягу з ЄРДР, поліція внесла відомості тільки за одною статтею, тобто такі були внесені тільки частково, за частиною 4 статті 358 КК України. Витяг з реєстру на звернення заявника і його представника наданий не був. У відповіді прокурора 23.12.2022 заявник був повідомлений про внесення відомостей по його заяві тільки за ч. 4 ст. 358 КК України, але у заяві від 12.08.2022 зазначалося щодо скоєння правопорушень щодо нього по двох статтях. Таким чином, по ч.1 ст. 197-1 КК України відомості поліцією не внесені і вимоги суду не виконані. Крім того, представник заявника двічі звертався щодо внесення відомостей до ЄРДР по ч. 1 ст. 197-1 КК , але вони так внесені і не були. Вищенаведені обставини, на думку заявника, вказують на бездіяльність уповноваженої особи Черкаського РУП та змушують його подати скаргу до суду.

До скарги додані копії: заяви ОСОБА_3 від 12.08.2022 про внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення за ч.1 ст. 197-1, ч.4 ст. 358 КК України та проведення досудового розслідування; заява представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про надання відповіді на заяву ОСОБА_3 від 27.02.2023 про надання Витягу з ЄРДР, від 26.05.2023 з документом на підтвердження повноважень ордером серія СА № 1055892; заяві від 28.09.2022 та повторна заява від 27.10.2022 про повідомлення адвоката щодо внесенні відомості до ЄРДР; скарги на адресу керівника СВ Черкаського РУП щодо не повідомлення про внесення відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 197-1 КК України, зареєстрована канцелярією управління поліції 09.12.2022; лист ОСОБА_3 за вих. 23.12.2022 № 163-1873-22, у якому Черкаська окружна прокуратура повідомляє заявника про внесення до ЄРДР відомостей за ч.4 ст. 358 КК України на виконання ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.09.2022 та початок досудового розслідування у КП № 0001444 від 20.09.2022 за ч.4 ст. 358 КК України, а також направлення заявнику повідомлення з інформацією про це і копії Витягу з ЄРДР; скарги на адресу керівника СВ Черкаського РУП щодо ненадання витягу з ЄРДР від 27.02.2023; заяви представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про внесення відомостей до ЄРДР за ст. 197-1 КК України та повідомлення його і заявника про це, з відміткою про реєстрацію у канцелярії управління 26.06.2023.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися, хоча у встановленому законодавством порядку повідомлялися про час і місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи. Будь-яких заяв, клопотань, заперечень проти скарги та додаткових доказів до суду учасниками справи надано не було.

Кримінальний процесуальний кодекс однаково зобов`язує усіх учасників кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу, вимог інших актів законодавства.

Так, статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Частина 5 статті 9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Крім того, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначає, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно положень ч.2, 3 ст. 306 КПК України скарги на бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються слідчим суддею за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, слідчого, дізнавача чи прокурора, бездіяльність яких оскаржується, не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги.

Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на наведені положення законодавства та виходячи з принципу диспозитивності, враховуючи те, що для виклику заявника у судове засідання, участь якого згідно ч. 3 ст. 306 КПК України є обов`язковою, для розгляду справи у передбачений КПК України 72-годинний строк, слідчим суддею були прийняті належні процесуальні заходи, але ОСОБА_3 до суду не з`явилася, своїм правом на представництво у засіданні не скористався, про причини неявки не повідомив, заяв і клопотань від нього не надійшло, тому слідчий суддя вважає можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутності заявника на підставі наявних матеріалів справи.

Враховуючи це, а також неповідомлення слідчим, прокурором причин неявки, з метою дотримання встановленого строку для розгляду справи даної категорії, слідчий суддя вважає можливим провести судове засідання без участі не з`явившихся учасників процесу та без фіксації судового засідання за допомогою технічних засобів, що відповідає ч.4 ст. 107 КПК України.

Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Кримінальний Кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК).

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (частина 2 статті 1 КК).

Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (частина 1 статті 11 КК).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК).

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки).

Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 1 статті 214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК).

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, перевантажувати правоохоронну систему держави численними повідомленнями, які завідомо не містять відомостей саме про кримінальне правопорушення, задля досягнення власних інтересів та виконання нею невластивих їй функцій.

Такими запобіжниками, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК.

Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про:

1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела;

2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (пункти 4, 5 частини 5 статті 214 КПК).

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо).

Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК).

Вказане узгоджується з позицією, викладеною у згаданому Узагальненні ВССУ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Вказана вище інформація необхідна для :

1) визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення,

2) можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що:

1) обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу;

2) в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником,

3) існують обставини, в силу яких передбачений законом механізм притягнення до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення, не може бути застосований за відсутності відомостей з інших джерел, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення,

то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою від 17.06.2020, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що "встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту".

Також і Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16.05.2019 (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: "... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...".

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до:

1) розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу

2) не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень;

3) порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях;

4) використання інструментів статті 214 КПК не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК), а також

5) унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв викладених вище в ухвалі.

Зазначена правова позиція є усталеною у практиці Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду (наприклад, ухвали від 02.09.2020 у справі № 991/6129/20, від 29.09.2020 у справі № 991/7770/20, від 30.09.2020 у справі № 760/10571/19, від 23.11.2020 у справі № 991/9397/20, від 23.11.2020 у справі № 991/9399/20, від 11.01.2021 у справі № 991/10390/20, від 16.01.2021 у справі № 991/8047/20, від 02.02.2021 у справі № 991/106/21, від 04.03.2021 у справі № 991/672/21, від 04.03.2021 у справі № 991/664/21, від 24.03.2021 у справі № 991/1653/21, від 14.04.2021 у справі № 991/2279/21, від 27.05.2021 у справі № 991/2500/21 тощо).

Вивчивши матеріали по даній скарзі, слідчий суддя приходить до висновку, що в них викладені обставини, які свідчать про те, що існує ймовірність вчинення кримінального правопорушення, і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку потребують перевірки засобами кримінального процесу; характер ймовірно вчиненого кримінального правопорушення заявником конкретно зазначений, визначена правова кваліфікація і можливо встановити предмет, межі та напрямок досудового розслідування.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшла висновку, що уповноважена особа поліції не виконала обов`язок, передбачений ст. 214 КПК України, тому наявні підстави для зобов`язання внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення на підставі вказаних вище заяв ОСОБА_3 та його представника.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 214, 303-306, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення - задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві ОСОБА_3 від 12.08.2022 та його представника адвоката ОСОБА_4 від 26.06.2023 та надати їм витяг з ЄРДР і розпочати досудове розслідування.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси ОСОБА_1