Справа № 308/8454/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000218 старшого слідчого Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження №0000218, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.10.2022 року.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_1 за співучасті із цивільними особами організували в умовах воєнного стану незаконне переправлення громадян призовного віку (18-60 років) через державний кордон України до Угорської Республіки за матеріальну винагороду (від 5 до 7 тис. доларів США за кожну переправлену особу).

Відповідно до чіткого розподілу ролей, цивільні особи займаються пошуком осіб, які мають намір в незаконний спосіб виїхати за межі України, організовують їх доставку до обумовлених місць з метою передачі іншим учасникам групи та отримують за це відповідні грошові кошти, які в подальшому (після успішного незаконного переправлення), розподіляють між усіма учасниками організованої злочинної групи. В свою чергу, військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_1 , організовують та сприяють в незаконному перетині вказаних громадян, яких переправляють через пункти пропуску в межах відповідальності загону. Схема полягає в безперешкодному перетині державного кордону через пункти пропуску громадян призовного віку (18-60 років) без внесення до підсистеми Ризик ГАІС «Гарт-1» працівниками (військовослужбовцями), які несуть службу в міжнародних автомобільних пунктах пропуску в зоні обслуговування ІНФОРМАЦІЯ_2 , за що отримують неправомірну вигоду.

Під час досудового розслідування встановлено цивільну особу, громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який займається пошуком осіб, які під час дії воєнного стану організували злочинну схему з незаконного переправлення осіб призовного віку, які підлягають мобілізації та намагаються уникнути від проходження служби в лавах Збройних Сил України, через пункти пропуску державного кордону України до країн ЄС.

В подальшому, під час організації переправлення осіб через кордон, ОСОБА_6 передає частину неправомірної вигоди військовослужбовцям пунктів пропуску, через територію яких проводилась незаконна діяльність.

Також встановлено, що ОСОБА_5 організовує та підшукує співучасників для незаконного переправлення осіб призовного віку, які підлягають мобілізації та намагаються уникнути від проходження служби в лавах Збройних Сил України. Встановлено, що ОСОБА_5 створив стійку організовану злочинну групу з числа військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 та цивільних осіб. ОСОБА_5 було залучено до злочинної схеми різних військовослужбовців прикордонної служби з метою проведення системної роботи, спрямованої на переправлення осіб через різні пункти пропуску Закарпатської області.

В ході досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_7 , який повідомив про всі обставини роботи осіб, які займаються незаконним переправлення осіб через пункти пропуску. Під час досудового розслідування також допитано в якості свідка ОСОБА_8 , який повідомив про незаконну діяльність ОСОБА_5 спільно із працівниками прикордонної служби за допомогою та сприянням яких впроваджено вищеописану злочинну схему. Також допитано в якості свідка ОСОБА_9 , якого було залучено в рамках кримінального провадження до конфіденційного співробітництва та який розповів про особливості діяльності злочинної групи. Аналогічно допитано та залучено в рамках кримінального провадження до конфіденційного співробітництва ОСОБА_10 , який також надав покази з приводу вищеописаної протиправної діяльності.

Слідчий вказує, що в ході досудового розслідування також проведено ряд НСРД відносно всіх фігурантів, матеріли яких розсекречено та долучено до кримінального провадження, згідно яких підтверджено протиправну діяльність осіб, які діють спільно та за сприянням військовослужбовців прикордонної служби.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 з метою здійснення організації переправлення осіб через державний кордон залучив до протиправної схеми ОСОБА_11 , який у свою чергу діє спільно із своєю дружиною ОСОБА_12 , сином ОСОБА_13 , дочкою ОСОБА_14 .

В ході проведення НСРД встановлено, що ОСОБА_11 здійснює перевезення осіб яких йому доставляє ОСОБА_15 від ОСОБА_16 із м. Мукачево до лінію кордону після чого, ОСОБА_17 (син) лісовими масивами здійснює переведення осіб в пункті пропуску «Дзвінкове». У свою чергу ОСОБА_12 із ОСОБА_14 здійснюють перевезення осіб із пунктів пропуску країни Угорщини до місцевих вокзалів з метою не виявлення осіб правоохоронцями іншої держави.

Крім того, ОСОБА_11 у свою чергу залучив до даної злочинної діяльності начальника ВІПС ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_18 , який шляхом розміщення нарядів, як керівник дає можливість проходити безперешкодно через ПП «Дзвінкове», який вже у свою чергу залучив свого підлеглого, військовослужбовця ВІПС Горонглаб ОСОБА_19 , військовослужбовця ПП «Дзвінкове».

Слідчий зазначає, що 28.06.2023 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області було проведено обшук автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в ході проведення якого такий транспортний засіб було вилучено.

З огляду на викладене виникла необхідність у зверненні до слідчого суді із клопотанням про накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб, так як такий має значення в якості речового доказу у даному кримінальному провадженні, а тому прокурор просить накласти на нього арешт.

Слідчий у судове засідання не з`явився та прокурор подала заяву, відповідно до якої просила клопотання задовольнити та розглянути у її відсутності.

Власник транспортного засобу ОСОБА_20 у судове засідання не з`явилася та її представник ОСОБА_21 подала заяву, згідно якої просить провести засідання без їх участі. Також просить передати у користування автомобіль власнику.

Витягом з ЄРДР підтверджено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000218 від 27.10.2022 року, попередня правова кваліфікація ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що 28.06.2023 в ході проведення обшуку автомобіля марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , було вилучено сам автомобіль.

Постановою слідчого від 29.06.2023 вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу слідчим суддею встановлено, що власником автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , Vin-код НОМЕР_2 , є ОСОБА_20 .

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження являється арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Таким чином, арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів (в тому числі цінних паперів, грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий та прокурор довели, що вилучений 28.06.2023 року транспортний засіб має значення речового доказу у кримінальному проваджені, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому клопотання підлягає до задоволення в цій частині.

Одночасно, з огляду на положення ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчий суддя вважає, що заборона розпорядження вказаним транспортним засобом забезпечить збереження його як речового доказу та не призведе до приховування чи відчуження останнього.

Також слідчий суддя не вбачає правових підстав для накладення арешту на ключ запалювання до автомобіля.

Таким чином, клопотання підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно тимчасово вилученого майна, на яке не накладено арешт.

Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , із забороною розпорядження, але без заборони законним володільцям права користування транспортним засобом, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1