Справа №591/5652/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/140/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

Іменем України

26 квітня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/5652/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 03.01.2023 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до її підзахисного більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням обов`язків, оскільки пред`явлена ОСОБА_8 підозра є необгрунтованою, наведені слідчим ризики не підтверджуються матеріалами клопотання, ОСОБА_8 хоч і проживає на території населеного пункту в районі проведення бойових дій, але реальної можливості перетнути державний кордон в умовах воєнного стану не має, має міцні соціальні зв`язки, офіційно працевлаштований, співпрацює зі слідством. Вказує про безпідставність застосування слідчим суддею положень ч. 6 ст. 176 КПК.

24.12.2022 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням погодженим з прокурором Сумської обласної прокуратури, звернувся ст. слідчий СВ УСБУ в Сумській області, в якому просив продовжити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави, яке обгрунтував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 114-2 КК, досудове розслідування в якому не завершено, а ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, існують та не зменшились.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 03.01.2023 підозрюваному ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 08.02.2023 включно без права внесення застави. Своє рішення слідчий суддя умотивувала тим, що досудове розслідування триває, ризики, передбачені п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, зазначені слідчим в клопотанні існують та не зменшилися, а тому з урахуванням вимог ч. 6 ст. 176 КПК відсутні підстави для застосування менш суворого запобіжного заходу.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя суду першої інстанції дійшла правильного висновку про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотрималася вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясувала і дослідила всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість як застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, так і підстав для його продовження, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_8 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказував старший слідчий у своєму клопотанні, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Зокрема, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років, існують реальні ризики того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення і застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризиків.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів (п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК), а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні. При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». «Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» («Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88).

Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, всупереч тверджень захисника ОСОБА_9 наявні на момент розгляду клопотання слідчого про продовження тримання під вартою ОСОБА_8 докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення злочину є завданням подальшого досудового розслідування. При цьому, незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які обставини вчинення злочину та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Має місце і заявлений у клопотанні слідчого ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, санкція якого передбачає покарання до восьми років позбавлення волі, тому може намагатися уникнути досудового розслідування, враховуючи те, що він проживає на території населеного пункту в районі проведення воєнних/бойових дій та поблизу якого на цей час відбуваються бойові дії.

До того ж, врахування тяжкості злочину у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, так як небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Є обгрунтованим і ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на час розгляду клопотання не встановлено всіх свідків у кримінальному провадженні та обставини вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів, вирішуючи питання про продовження ув`язнення підозрюваного, враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи. При цьому згідно ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За таких обставин, доводи захисника ОСОБА_9 про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Крім того, відповідно вимог ч. 6 ст. 176 КПК, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, серед іншого ст. 114-2 КК, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК тримання під вартою.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК, а тому з огляду на вимоги п. 5 ч. 1, ч. 6 ст. 176 КПК колегія суддів вважає, що слідчим суддею суду першої інстанції вказані вище положення кримінального процесуального закону застосовані правильно і обґрунтовано.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, офіційно працевлаштований, співпрацює зі слідством не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку можливо лише триманням підозрюваного під вартою.

Колегією суддів не встановлено істотних порушень положень КПК при розгляді слідчим суддею суду першої інстанції питання щодо продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали (п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 2 ст. 412 КПК).

Ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 03.01.2023 відносно ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4