Справа № 727/6894/23
Провадження № 1-кп/727/362/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

сторін кримінального підготовчого провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4 і в її інтересах представника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду № 2 м. Чернівці обвинувальний акт в рамках кримінального провадження № 0000129 від 22.02.2023 року по відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 125 КК України

В С Т А Н О В И В

До Шевченківського районного суду м. Чернівці з Чернівецької окружної прокуратури 03.07.2023 року поступив обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 125 КК України.

Справу передано на розгляд судді, в порядку визначеному ст. 35 КПК України.

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.07.2023 року, справу призначено до розгляду в підготовче засідання.

В засіданні з`ясовано в учасників підготовчого провадження, що угоди між прокурором та обвинуваченим, а також між обвинуваченим і потерпілим про визнання винуватості чи про примирення не укладено. Підстав для закриття або зупинення кримінального провадження немає. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України. Порушень вимог закону, без усунення яких кримінальне провадження не може бути призначено до судового розгляду не встановлено.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , яка вважала, що справа підсудна Шевченківському райсуду м. Чернівці, не заперечувала проти її призначення у відкрите судове засідання, з викликом сторін кримінального провадження, думку потерпілої ОСОБА_4 і в її інтересах представника про можливість призначення кримінальної справи до судового розгляду; думку обвинуваченої ОСОБА_6 , яка висловила бажання розгляд справи проводити одноособово суддею, про що подала письмове клопотання, не заперечувала проти призначення справи до судового засіданні та підсудності розгляду справи Шевченківському районному суду м. Чернівці, а також, заслухавши, в її інтересах позицію захисників, які також просили призначити справу до судового розгляду одноособово суддею, у відкритому засіданні з викликом сторін кримінального провадження, суд вважає, що справа підсудна Шевченківському районному суду м. Чернівці, та можливим є призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 до судового розгляду, одноособово суддею, у відкрите судове засідання, з викликом в засідання сторін кримінального судового провадження, явку яких визнати обов`язковою. В підготовчому засіданні вирішено клопотання про допит свідка сторони захисту.

Також, в підготовчому засіданні прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 125 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Мотивує доводи клопотання тим, що ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 125 КК України. Посилається в клопотанні на те, що відповідності з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, на даний час існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та які виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і такі, що зумовлені необхідністю запобіганням спробам переховуватися останньою від суду, як на території України, так і за її межами, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та передбаченого у разі засудження суворого покарання; - незаконно впливати на потерпілих і свідків та вчиняти нові кримінальні правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченої, відсутності в неї міцних соціальних зв`язків, тяжкості вчиненого особливо тяжкого злочину. Просила клопотання задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доводи прокурора по заявленому клопотанню, думку потерпілої ОСОБА_4 і в її інтересах представника, думку обвинуваченої, в її інтересах захисників, які відповідно заперечували проти клопотання прокурора, вважали, що не має підстав впливу на потерпілих, свідків, зазначили, що ОСОБА_6 має не задовільний стан здоров`я, на утриманні має неповнолітню дитину, міцні соціальні зв`язи, так як має зареєстроване місце проживання та просили застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд зважає на наступне.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України (справа № 1 - 28/1-р-2017) від 23.11. 2017 року визначено, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

З огляду на викладене та зважаючи на положення частини другої статті 29 Конституції України, Конституційний Суд України вважав, що слід визначити такі обов`язкові вимоги до правомірного арешту або тримання під вартою: по-перше, арешт чи тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; по-друге, підстави та порядок застосування цих запобіжних заходів мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права.

Право на свободу та особисту недоторканність, як і будь-яке інше право, потребує захисту від свавільного обмеження, для чого вимагається періодичний судовий контроль за обмеженням чи позбавленням свободи та особистої недоторканності, що має здійснюватися у визначені законом часові інтервали. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 Кодексу).

Згідно ч.2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до сплину двомісячного строку, з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд, своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців і дана норма закону, регламентується, виключно порядком дій щодо пропозиції сторонам надати свої клопотання, зокрема клопотання сторони обвинуваченого, захисту.

Статтею 183 ч.1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується, тощо.

Судом встановлено, що 27.02.2023р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ч.2 ст. 125 КК України та 16.03.2023 року змінено підозру та повідомлено зміну 17.03.2023 року остаточної підозри ОСОБА_10 на ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 125 КК України

10.05.2023 року ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці застосовано і відповідно 23.05.2023 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.07.2023.

Законодавцем визначено, щодо обґрунтованості підозри, суд зобов`язаний встановити під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з рішенням ЄСПЛ (за скаргою № 35615/06 від 13.11.2007 року), по справі «Чеботарі проти Молдови», п. 48, «…вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри…». Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Як встановлено в засіданні, обвинуваченою і в її інтересах підозра не оскаржувалася.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі "Чанєв проти України", згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення….. Рішення ЄСПЛ (за скаргою № 26772/95 від 6 квітня 2000 року) по справі «Лабіта проти Італії», п. 152 визначає, що «…відповідно до практики Суду, на питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно…; передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення…». Рішенням, у справі «Москаленко проти України»; визначено, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи і в яких визначено, що суворість покарання, яке може бути призначено…., є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 125 КК України КК України, ризики, які були враховані слідчим суддею при застосуванні до неї запобіжного заходу, на даний час не змінилися. Зокрема, із врахуванням з`ясованих обставин по заявленому клопотанню, матеріалів доданих до клопотання, ОСОБА_6 пред`явлено обгрунтовану підозру у вчиненні вказаних злочинів. На думку суду, наявним є ризики, а саме - переховування ОСОБА_6 від суду; дієвість даного ризику замовлення тяжкістю покарання що загрожує останній, за вчинення кримінальних правопорушень направлених проти життя і здоров`я потерпілих; ризик впливу у разі перебування на волі на потерпілих та свідків, які в судовому засіданні безпосередньо допитані не були, натомість адреси місця їх проживання відомі обвинуваченій при ознайомленні з матеріалами завершення досудового розслідування (при виконанні вимог ст.290 КПК України) та ризик продовження або вчинення нового кримінального правопорушення, і даний ризик є дієвим, внаслідок того, що обвинувачена і потерпілі проживають по сусідству, раніше ОСОБА_6 притягувалася до кримінальної відповідальності, однак, в силу вимог ст. 89 КК України являється не судимою. Отже, за сукупністю з`ясованих обставин справи, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання вказаних вище ризиків.

Переконливих доказів про зменшення чи відсутність ризиків, які приймались до уваги при застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу, що передбачені ст. 177 КПК України, і для застосування останній більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, стороною захисту в судовому засіданні не доведено та судом не встановлено, зокрема суду не надано даних про міцність зв`язків обвинуваченої, перебування на її утриманні неповнолітньої дитини.

Судом, також не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість перебування під вартою обвинуваченої за станом здоров`я, а отже, із урахуванням вимог ст. 178 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 запобіганні вищенаведених ризиків, суд вважає за доцільне застосувати до останньої запобіжний захід, термін дії якого спливає 20.07.2023 року, в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України у вигляді тримання під вартою. Суд окрім того, не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, про що просила сторона захисту. Така позиція суду обумовлена тим, що з урахуванням встановлених під час розгляду цього клопотання обставин, суд дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання обвинуваченою покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, існування яких встановлено судом.

Враховуючи норми пункту 2 частини 4 статті 183 КПК України, суд не вбачає правових підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні. Згідно з частино 1 статті 197 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 21, 31 ч.2, 314 -316; 176-178, 183, 199, 331 ч.3 КПК України, суд ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000129 від 22.02.2023 року по відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 125 КК України призначити до судового розгляду, одноособово суддею, у відкрите судове засідання на 17 липня 2023 року на 14.00 год. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Чернівці, про що повідомити сторін кримінального судового провадження.

В судове засідання підлягають виклику: сторона обвинувачення - прокурор, потерпілі та представник потерпілої ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_11 , сторона захисту захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої та в судове засідання підлягає конвоюванню в суд з ДУ Чернівецький слідчий ізолятор № 33, через конвойну роту - ІТТ ГУНП в Чернівецькій області обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Явку сторін кримінального судового провадження, визнати в судове засідання обов`язковою.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 125 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном дії до 60 діб, - до 08 вересня 2023 року, без визначення альтернативного запобіжного заходу застави.

Копію ухвали вручити стороні обвинувачення та стороні захисту.

Ухвала суду підлягає оскарженню до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1