Провадження № 1-кс/161/3792/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу

м. Луцьк 20 липня 2023 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Луцька, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001590 від 31 травня 2023 року

ВСТАНОВИВ:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання слідчого СВ Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_6 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, незаконно придбав з метою збуту десять згортків із вмістом речовини рослинного походження, яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, які незаконно зберігаючи при собі переніс на територію неподалік магазину «Улюблений», що за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка 22а, де 11 липня 2023 року близько 21 години в ході проведення оперативної закупки, умисно, діючи з корисливих мотивів, за грошові кошти в сумі 2500 гривень незаконно збув десять згортків із вмістом речовини рослинного походження, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/103-23/7875-НЗПРАП від 14 липня 2023 року містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить відповідно становить 0,5895 г, 0,6847 г, 0,6670 г, 0,6179 г, 0,5644 г, 0,5487 г, 0,5894 г, 0,6174 г, 0,5860 г та 0,3201 г ОСОБА_7 (анкетні дані легендовані).

Таким чином, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичного засобу, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 , при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, повторно, незаконно придбав з метою збуту десять згортків із вмістом речовини рослинного походження, яка містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, які незаконно зберігаючи при собі переніс на територію неподалік магазину «Улюблений», що за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка 22а, де 18 липня 2023 року близько 14 години 09 хвилин в ході проведення оперативної закупки, умисно, діючи з корисливих мотивів, за грошові кошти в сумі 2500 гривень, повторно незаконно збув десять згортків із вмістом речовини рослинного походження яка згідно висновку експерта № СЕ-19/103-23/8202-НЗПРАП від 19.07.2023 містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить відповідно становить 0,5831 г, 0,6098 г, 0,6024 г, 0,6326 г, 0,5765 г, 0,6076 г, 0,6118 г, 0,5908 г, 0,5926 г та 0,6515 г ОСОБА_7 (анкетні дані легендовані).

Таким чином, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби, вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відомості по даному факту внесено в ЄРДР за №0001590 від 31.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

18.07.2023 о 19 год. 50 хв. ОСОБА_6 був затриманий працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: висновком експерта № СЕ-19/103-23/7875-НЗПРАП від 14.07.2023, згідно якого надані на дослідження речовини являють собою особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) відповідно становить 0,5895 г, 0,6847 г, 0,6670 г, 0,6179 г, 0,5644 г, 0,5487 г, 0,5894 г, 0,6174 г, 0,5860 г та 0,3201 г; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 05.07.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.07.2023; протоколом затримання особи від 18.07.2023, згідно кого під час особистого обшуку ОСОБА_6 виявлено та вилучено сім згортків із речовиною рослинного походження які поміщено до сейф-пакету № PSP2136108, поліетиленовий згорток з речовиною рослинного походження, який поміщено до сейф-пакету № PSP2146695; висновком експерта № СЕ-19/103-23/8202-НЗПРАП від 19.07.2023, відповідно до якого надані на дослідження речовини містять у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить в відповідно становить 0,5831 г, 0,6098 г, 0,6024 г, 0,6326 г, 0,5765 г, 0,6076 г, 0,6118 г, 0,5908 г, 0,5926 г та 0,6515 г; іншими доказами у їх сукупності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлені ризики, передбачені у п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема це можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що на даному етапі досудового розслідування встановлено вагомі докази причетності ОСОБА_6 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення та в разі визнання його винуватим, яке згідно класифікації кримінальних правопорушень є тяжким, у випадку визнання його винуватим, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі від 6 до 10 років з конфіскацією майна, що свідчить про те, що підозрюваний у разі не застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що на даний момент повне коло осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення не встановлено. Крім того, не встановлено особу, котра постачала підозрюваному наркотичні засобами та осіб, яким в подальшому підозрюваний мав на меті збути вилучені згортки з наркотичними засобами, а тому, у випадку обрання підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням його під вартою, підозрюваний матимете реальну можливість незаконно впливати на цих осіб - свідків у кримінальному провадженні, що негативно вплине на результати досудового розслідування та судового розгляду.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, підозрюваний займається злочинною діяльністю упродовж тривалого часу, у зв`язку з чим є підстави вважати, що ОСОБА_6 може продовжити вчинення кримінального правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вищевказане обґрунтовується встановленими слідством обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України , а саме тим, що: наявні вагомі докази про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжкого кримінального правопорушення; у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_6 не може запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам та не може бути застосовано відносно останнього, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчинені тяжкого злочину, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, підозрюваним виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно підозрюваного тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосовано, у зв`язку із тим, що підозрюваний, враховуючи санкцію покарання, може переховувався від органів слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також перебуваючи за місцем проживання все ж матиме можливість впливати на свідків у кримінальному провадженні.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України підозрюваному ОСОБА_6 можливо визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Беручи до уваги вказане, враховуючи те, що ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, та з врахуванням того, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам та не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного,тому слідчий просить застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із заставою в розмірі 214720 грн..

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали в повному обсязі і просили його задовольнити.

В судовому засіданні захисник просив застосувати до його підзахисного домашній арешт.

В судовому засіданні підозрюваний підтримав доводи свого захисника.

Суд заслухав учасників судового провадження, дослідив матеріали клопотання, надані стороною захисту докази, дійшов висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що Луцьким РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування №0001590 від 31 травня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

18.07.2023 року ОСОБА_6 був затриманий працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України.

19.07.2023 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину та карається позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором та слідчим не доведено обставин, передбачених ч.3 ст.194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, згідно зі ст.194 ч.4 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Зважаючи на практику Європейського суду, враховуючи, що матеріалами клопотання не доведена реальна можливість підозрюваного перешкоджати будь-яким чином кримінальному провадженню, а тому вважати, що існують обґрунтовані ризики щодо цього у суду немає підстав. Тяжкість покарання не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу, що вказаний у клопотанні. Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, проживає разом із матір`ю, яка є нівалідом третьої групи, раніше не судимий. Виходячи з викладених вище обставини у їх сукупності, приходжу до висновку про доцільність та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, визначеного ст.176 КПК України, зокрема, у виді домашнього арешту, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених обов`язків.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно зі ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки даної особи для надання показань, тощо, доходжу висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосовування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважаю за необхідне застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, заборонивши останньому залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою; не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон.

Керуючись ст.ст.7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, тобто з 20.07.2023 року до 20.09.2023 року включно, окрім часу оголошення на території міста Луцька повітряної тривоги для переходу в обладнане укриття.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою ж їх вимогою;

-не відлучатися з місця свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон;

Підозрюваного ОСОБА_6 відповідно до вимог ч.3 п.1 ст.202 КПК України, негайно доставити до місця проживання - АДРЕСА_1 , і звільнити з-під варти.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 передати для виконання відділу Національної поліції за місцем його проживання - АДРЕСА_1 .

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконання після її проголошення.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить два місяці по 20.09.2023 року включно, якщо строк домашнього арешту не буде продовжено.

На ухвалу, протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно, після її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 21 липня 2023 року о 16-30 годині.

Слідчий суддя Луцького

міськрайонного суду ОСОБА_1