Справа № 308/9759/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області, громадянина України, одруженого, такий, що має на утриманні троє неповнолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, учасника бойових дій, військовослужбовця до 26.05.2023 року, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.28 - ч.1 ст.263 КК України

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням у якому зазначає, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області за процесуального керівництва Закарпатської спеціалізованої прокуратури сфері оборони Західного регіону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000255 від 07.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , при невстановлених органом досудового розслідування обставинах, місці та часі, однак не пізніше 10.50 год. 10 листопада 2022 року, діючи умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, придбав бойову автоматичну нарізну вогнепальну зброю, а саме два автомати моделі «АК-74», калібру 5,45х39мм, із серійними номерними позначеннями « НОМЕР_1 », 1988 року випуску та « НОМЕР_2 », 1990 року випуску, тридцять боєприпасів бойових проміжних патронів центрального бою калібру 5.45 мм та вибуховий пристрій бойову гранату «Ф1» з номером НОМЕР_3 з запалом до вказаної гранати з маркуванням УЗГРМ УЗЧП 1177, після чого з корисливих мотивів з метою збуту, до 11.25 год. 10 листопада 2022 року зберігав вищевказану зброю, боєприпаси та вибухові пристрої в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_3 .

Надалі, ОСОБА_5 , продовжуючи та реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут вогнепальної зброї та боєприпасів, 10 листопада 2022 року близько 10:56 годин, за адресою м. Мукачево, вул. Берегівська, зустрівся із ОСОБА_7 , якого було залучено для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, неподалік залізничного вокзалу та за вказівкою ОСОБА_5 вирушили до місця зберігання зброї в підвальне приміщенні будинку АДРЕСА_3 .

Біля 11:25 годин 10 листопада 2022 року, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут вогнепальної зброї та боєприпасів, перебуваючи в підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, за грошові кошти у сумі 3000 доларів США, збув ОСОБА_7 два автомати моделі «АК-74», калібру 5,45х39мм, із серійними номерними позначеннями « НОМЕР_1 », 1988 року випуску та « НОМЕР_2 », 1990 року випуску, та два магазини до вказаних автоматів, в одному з яких було споряджено тридцять патронів калібру 5.45 мм., а також бойову гранату «Ф1» з номером НОМЕР_3 з запалом до вказаної гранати з маркуванням УЗГРМ УЗЧП 1177.

За таких обставин, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у придбанні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Окрім цього, ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи про наявність в останнього вогнепальної зброї та боєприпасів, реалізовуючи їх спільний злочинний умисел, спрямований на збут зброї та боєприпасів, 03 січня 2023 року близько 13:00 годин, доручив ОСОБА_8 зустрітися з ОСОБА_7 , якого було залучено для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, та надав вказівку ОСОБА_8 здійснити збут зброї та боєприпасів ОСОБА_7 .

В свою чергу, ОСОБА_8 реалізовуючи спільний з ОСОБА_5 злочинний умисел, спрямований на збут вогнепальної зброї та боєприпасів, перебуваючи біля автомобіля марки «Dacia Duster»з державним номерним знаком НОМЕР_4 за адресою: Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Михайла Трояна, о 16:17 годин 03 січня 2023 року, умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, за грошові кошти у сумі 3000 доларів США, збув ОСОБА_7 два автомати моделі «АК-74», калібру 5,45х39мм, із серійними номерними позначеннями « НОМЕР_5 », 1983 року випуску та « НОМЕР_6 », 1981 року випуску, та два магазини до вказаних автоматів, в одному з яких було споряджено двадцять чотири патрони калібру 5.45 мм.

За таких обставин, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.28 - ч.1 ст.263 КК України, а саме у збуті вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Окрім цього, ОСОБА_5 , при невстановлених органом досудового розслідування обставинах, місці та часі, однак не пізніше 16:03 год. 03 червня 2023 року, діючи умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, придбав пластичну вибухову речовину «Пластид», вагою 500 грам та вибухонебезпечний пристрій - капсуль-детонатор №8 до вказаної вибухової речовини, після чого з корисливих мотивів з метою збуту, зберігав їх у себе, а саме пластичну вибухову речовину «Пластид» до 15:17 год. 08 червня 2023 року, а вибухонебезпечний пристрій - капсуль-детонатор №8 до 15:31 год. 08 червня 2023 року.

Надалі, 08 червня 2023 року, ОСОБА_5 продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут вибухових пристроїв, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3 , умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, за грошові кошти у сумі 500 доларів США, збув ОСОБА_7 , вибухову речовину «Пластид», вагою 500 грам, що мало місце близько 15:17 годин 08 червня 2023 року, та капсуль-детонатор №8 для приведення вибухової речовини «Пластид» в дію, що мало місце о 15:31 год. 08 червня 2023 року.

За таких обставин, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у придбанні, зберіганні та збуті вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Слідчий вказує що 15.06.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, тобто у придбанні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, ч.2 ст.28 - ч.1 ст.263 КК України, тобто у збуті вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого підозрюваному ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину) повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 10.11.2022; протоколом добровільної видачі від 10.11.2022; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 10.11.2022; постановою про визнання предметів речовими доказами від 10.11.2022; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 04.01.2023; протоколом добровільної видачі від 03.01.2023; протоколом огляду та вручення грошових коштів від 03.01.2023; постановою про визнання предметів речовими доказами від 03.01.2023; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину відносно ОСОБА_5 від 13.01.2023; протоколом про результати проведення візуального спостереження за особою відносно ОСОБА_5 від 13.01.2023; протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-, відео контроль особи відносно ОСОБА_5 від 13.01.2023; протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіоконтроль особи відносно ОСОБА_5 від 13.01.2023; протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-, відео контроль особи відносно ОСОБА_7 від 13.01.2023; протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-, відео контроль особи відносно ОСОБА_7 від 31.01.2023; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину відносно ОСОБА_8 від 31.01.2023; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину відносно ОСОБА_8 від 31.01.2023; висновком експерта № СЕ-19/107-22/10951-БЛ від 30.12.2022; висновком експерта № СЕ-19/107-22/10954-ВТХ від 15.02.2023; висновком експерта № СЕ-19/107-23/190-БЛ від 27.03.2023; висновком експерта №СЕ-19/107-23/189-БЛ від 27.03.2023; висновком експерта № СЕ-19/107-23/191-БЛ від 28.03.2023; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 08.06.2023.

Обгрунтовуючи клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 слідчий зазначає, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який інкримінується ОСОБА_5 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Також наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідка, який вже встановлений та які будуть встановлені, а також їх родичів з метою дачі, зміни ними показань на його користь, зокрема на ОСОБА_7 .

Крім того, знаходячись на волі, ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, а також може вчиняти кримінальні правопорушення, зокрема збувати зброю, боєприпаси та вибухові пристрої іншим особам.

Слідчий вказує, що інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а також просить врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 враховуючи спосіб вчинення злочину, знаряддя час та місце його вчинення.

А тому на підставі вищенаведеного слідчий просить задовольнити клопотання та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні встановлено, що клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з матеріалами клопотання, вручено підозрюваному та його захиснику вчасно.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив таке задовольнити, враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.28 - ч.1 ст.263 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів і передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка у даному кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, а інші більш мякі запобіжні заходи з вищезазначених причин не зможуть запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання. Також пояснив, що не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення. Просив слідчого суддю не обирати відносно нього запобіжний захід, пов"язаний з триманням під вартою. При прийнятті рішення просив врахувати, що одружений, має на утриманні троє неповнолітніх дітей , що наразі дружина і теща, яка проживає разом із ними, хворі, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався. Крім цього, просив врахувати , що з 28.08.2014 року по 03.08.2015 року в складі ДПСУ приймав участь в АТО за що отримав посвідчення УБД. Зазначив , що з початку повномасштабної війни з російським агресором, а саме з 28.02.2022 року по 30.05.2022 року був у складі ТРО м. Києва як учасник добровольчого батальону "Карпатська січ", а згодом починаючи з 19.10.2022 року по 26.05.2023 року військовослужбовцем у в/ч НОМЕР_7 . 26.05.2023 року звільнений за сімейними обставинами відповідно до абз.13.ч.1ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» .

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив проти внесеного клопотання, зазначивши, що зазначені в клопотанні ризики, є надуманими і прокурором в судовому засіданні не доведені. Зазначив, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні троє малолітніх дітей, а також хвору дружину і тещу. Його підзахисний не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення. Свідок ОСОБА_7 уже є допитаним. Просив слідчого суддю відмовити у задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, оскільки враховуючи хворобу дружини та тещі та наявність дітей є необхідність утримувати сім"ю. Крім цього, захисник при прийнятті рішення просив врахувати, що ОСОБА_5 приймав участь в АТО за що отримав посвідчення УБД та з початку повномасштабної війни з російським агресором, а саме з 28.02.2022 року по 26.05.2023 року брав участь у захисті України. Додав, що за браком часу не зміг зібрати до розгляду клопотання інших наявних матеріалів , що виключно позитивно характеризують особу підзахисного.

Вивчивши клопотання та надані сторонами кримінального провадження матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції».

За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Зокрема, згідно з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених матеріалах кримінального провадження, дає підстави вважати повідомлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.28 - ч.1 ст.263 КК України обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується і з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Що стосується ризиків, то такими у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.28 - ч.1 ст.263 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів і передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду у разі визнання його винним.

Також слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави вважати, що з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, існує ризик того, що ОСОБА_5 може вчинити незаконний вплив на свідка ОСОБА_7 .

Разом із тим, щодо ризиків передбачених ст. 177 КПК України про наявність яких зазначає слідчий в клопотанні а прокурор в судовому засіданні, а саме: того, що знаходячись на волі ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання або вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає, що існування таких ризиків матеріалами клопотання та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України також враховує наявність у підозрюваного міцних соціальних зв"язків, а саме те , що ОСОБА_5 одружений та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання. Також, ОСОБА_5 раніше не судимий , є молодим за віком. Також, слідчий суддя враховує репутацію підозрюваного, а саме , що ОСОБА_5 з 28.08.2014 року по 03.08.2015 року в складі ДПСУ приймав участь в АТО та відповідно до посвідчення серії НОМЕР_8 від 04.08.2015 року є учасником бойових дій, із 17.10.2022 року по 26.05.2023 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_7 , що стороною обвинувачення не заперечується. 26.05.2023 року звільнений за сімейними обставинами відповідно до абз.13.ч.1ст.23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» .

При розгляді питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя бере до уваги вимоги національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини, зокрема приписи, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», (п. 80) відповідно до якого при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов"язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (п. 29) відповідно до якого Європейський суд прийшов до висновку, що тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обгрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м"якого запобіжного заходу.

Згідно п. 62 рішення «Боротюк проти України» ЄСПЛ в частині правозастосування ст. 5 Конвенції зазначив: «При цьому існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів. До аналогічних висновків ЄСПЛ прийшов у рішеннях «Смірнова проти Росії», «Вренчев проти Сербії».

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що сама підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м"які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання ним процесуальних обов"язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання йому найбільш суворої міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, враховуючи, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя приходить до переконання, що в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та вважає за потрібне застосувати відносно ОСОБА_5 більш м"який запобіжний захід, а саме у виді цілодобового домашнього арешту, який на думку слідчого судді забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та подальшого судового розгляду кримінального провадження, та може забезпечити запобігання можливим ризикам, які передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилався слідчий в заявленому клопотанні.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області, громадянина України, одруженого, такий, що має на утриманні троє неповнолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, учасника бойових дій, військовослужбовця до 26.05.2023 року, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст.28 - ч.1 ст.263 КК України - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду - цілодобово.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом по 12 серпня 2023 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов"язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в"їзд в Україну.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1