Справа № 186/291/23
Провадження № 1-кс/0186/174/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2023 р. м.Першотравенськ.

Слідчий суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області - ОСОБА_1 ,

секретар - ОСОБА_2

з участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_4 ,

слідчого - ОСОБА_5

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 13 січня 2023 року, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Першотравенську, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, розлученого, маючого на утриманні дочку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра неперебуваючого, УБД з 2017 по 2021 рік, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

27 квітня 2023 року слідчий СВ відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного - ОСОБА_6 , внесеним в рамках кримінального провадження №0000036 від 13 січня 2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Згідно клопотання слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 у невстановлений слідством час, при невстановлених слідством обставинах, у невстановленої слідством особи, не маючи спеціального дозволу - ліцензії на придбання та зберігання психотропних речовин, умисно, ігноруючи вимоги Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів», а також Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», якими встановлено правовий режим обігу психотропних речовин в Україні, умисно, незаконно придбав кристалічну речовину загальною масою 0,0586 г, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, - "метамфетамін", масою 0,0433 г, яку незаконно зберігав за місцем свого проживання: в квартирі АДРЕСА_3 , з метою подальшого незаконного збуту.

У подальшому, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут вищевказаної психотропної речовини, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи за місцем свого проживання: в квартирі АДРЕСА_3 , 28 лютого 2023 року, приблизно о 13.15 годині, незаконно збув ОСОБА_8 один прозорий сліп-пакет, з кристалічною речовиною масою 0,0586 г, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, - "метамфетамін", масою 0,0433 г, за що, відповідно, отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 400 гривень.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , кваліфікується по ч.1 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини з метою збуту та незаконний збут психотропної речовини.

28 лютого 2023 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

01 березня 2023 року о 18:15 годині ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, 02 березня 2023 року відносно останнього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 квітня 2023 року, включно.

04 квітня 2023 року о 10:20 годині, в рамках кримінального провадження №00000129 від 21 березня 2023 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, 04 квітня 2023 року відносно останнього обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 03 червня 2023 року, включно.

04 квітня 2023 року прокурором, відповідно до вимог ч.1 ст.217 КПК України, винесено постанову про об`єднання кримінальних проваджень №0000036 та №0000129.

З огляду на викладене, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.

Ухвалою слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 березня 2023 року підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 квітня 2023 року, включно.

На підставі ч. 3 ст. 294, п. 2, 3 ч. 4 ст. 219 КПК України, постановою керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони - ОСОБА_10 від 26 квітня 2023 року, строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 01 червня 2023 року.

Підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у тому, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має, власне житло відсутнє, за місцем реєстрації не проживає та, враховуючи тяжкість злочину, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування, суду. Крім того, вказаний ризик підтверджується тим, що підозрюваний - ОСОБА_6 , згідно вимоги про судимість від 19 січня 2023 року, є особою, яка 01 грудня 2021 року була засуджена по ч.4 ст.407 КК України (самовільне залишення військової частини вчинене в умовах особливого періоду військовослужбовцем), що свідчить про схильність підозрюваного до самоусунення від покладених на нього обов`язків з боку командирів та органів державної влади. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а наявністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не продовження йому запобіжного заходу.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний - ОСОБА_6 у зв`язку з вчиненням умисного, тяжкого кримінального правопорушення, може чинити незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки останньому відомі анкетні дані та місця мешкання зазначених осіб, що у поєднанні з тяжкістю злочину, у якому він підозрюється та суворості покарання, яке загрожує йому у випадку доведення вини, з метою уникнення встановленої законом відповідальності є досить високим ризик того, що, перебуваючи на волі, підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні шляхом вмовляння, підкупу, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою відмови або зміни в подальшому ними свідчень. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні, відповідно до положень ст.23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний - ОСОБА_6 , не працевлаштований, у нього відсутній постійний заробіток, у зв`язку з чим може вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин з корисливих мотивів.

У зв`язку з викладеним виникла необхідність у продовженні підозрюваному - ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як обрання більш м`якого запобіжного заходу не дає можливості запобігти вищевказаним ризикам.

Просить суд продовжити підозрюваному - ОСОБА_6 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування тобто до 01 червня 2023 року включно, з визначенням підозрюваному застави у розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі до 214 720 гривень.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовільнити.

Підозрюваний з клопотанням не згідний, просить обрати відносно нього цілодобовий домашній арешт, захисник згідний частково, просить змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за адресою проживання підозрюваного, оскільки останній несудимий, УБД, є дочка, мати, яка є особою похилого віку і проживає разом з ним, нових доказів про наявність ризиків слідчим не надано, впливати на свідків підозрюваний не може, їх показання вже зафіксовані, а свідок ОСОБА_11 залегендований, продовжувати вчиняти злочини він не зможе, бо буде під цілодобовим домашнім арештом, у ОСОБА_9 ч.2 ст.307 КК України, а у ОСОБА_6 - ч.1 ст.307 КК України, однак першому обрано цілодобовий домашній арешт, а останньому - тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшла до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме: захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа, вірогідно, вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину по ч.1 ст.307 КК України, за який передбачене покарання на строк від 4 до 8 років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовано до підозрюваного - ОСОБА_6 , відповідно до ухвали слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 березня 2023 року, строком дії до 20:15 години 28 квітня 2023 року, включно - в межах строку досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Постановою керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони - ОСОБА_10 від 26 квітня 2023 року, строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 01 червня 2023 року.

Згідно ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше, ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

На даний час строк дії обраного підозрюваному запобіжного заходу спливає, слідчим доведено, що по даному кримінальному провадженню ще не проведені всі необхідні слідчі дії, в зв`язку з чим строк досудового розслідування було продовжено до 01 червня 2023 року.

Відповідно до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено, оскільки більш м`які запобіжні заходи не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти спробам підозрюваного скоєнню інших кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні та переховування останнього від суду.

Зазначені висновки засновані, перед усім, на тому, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, слідчим доведено, що на даний час ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які мали місце при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мають місце і на теперішній час, а саме: ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має, власне житло відсутнє, за місцем реєстрації не проживає та, враховуючи тяжкість злочину, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування, суду; ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний - ОСОБА_6 , у зв`язку з вчиненням умисного тяжкого кримінального правопорушення, може чинити незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки останньому відомі анкетні дані та місця мешкання зазначених осіб, що у поєднанні з тяжкістю злочину, у якому він підозрюється та суворості покарання, яке загрожує йому у випадку доведення вини, з метою уникнення встановленої законом відповідальності є досить високим ризик того, що, перебуваючи на волі, підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, шляхом вмовляння, підкупу, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою відмови або зміни в подальшому ними свідчень; ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний - ОСОБА_6 , не працевлаштований, у нього відсутній постійний заробіток та засоби для існування, у зв`язку з чим може вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин з корисливих мотивів.

Відповідно ст.178 КПК України враховую вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, обставини його вчинення, покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим, а також особу підозрюваного, який є працездатним, не працює, не має джерела прибутку, засобів для існування.

З урахуванням наведених обставин, приходжу до висновку про те, що ризики переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, є реальними.

Також, враховую стан здоров`я підозрюваного, його вік та наявність сталих соціальних зв`язків.

Оцінюючи вищевказані обставини, також зважаю на практику ЄСПЛ, зокрема, в частині того, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на викладене, доводи слідчого щодо наявності заявлених ризиків та неможливості запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є обґрунтованими, належними та підтверджуються матеріалами провадження.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу, як особисте зобов`язання.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу, як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, а саме те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, офіційно не працює та не має засобів для існування, зареєстрований та проживає за різними адресами, вважаю, за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч.3 ст.183 КПК України, відповідно до яких, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, відповідно до якої суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочинів, передбачених статтями 255-2553 КК України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Згідно ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - відповідно.

Такою сумою застави суд визначає тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 80 520 гривень, який не є завідомо непомірним для нього, з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

Враховуючи характеризуючі дані підозрюваного, те, що він обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, не працює, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити нові злочини з корисливих мотивів, вважаю за необхідне продовження відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 36 днів, в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст.181,183,197,199 КПК України, - слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА :

Продовжити строк тримання ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, під вартою на строк 36 днів - з 15:15 години 27 квітня 2023 року по 15:15 годину 01 червня 2023 року включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_6 обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

Визначити заставу у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .

Ухвала оголошена, копію ухвали отримав «27» квітня 2023 року о «_____» годині «____» хвилин.

__________________ ОСОБА_6 .