Справа № 953/2144/23
Провадження № 1-кс/522/4719/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні № 0000106 від 23.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_5 ,

представник власника майна - ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах власника майна ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про скасування арешту майна, яке обґрунтовано таким.

Київською окружною прокуратурою м. Харкова було зареєстроване та здійснювалось процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000106 від 23.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, розслідуванням якого доручено СВ Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28 березня 2023 року по справі № 953/2144/23 (провадження № 1-кс/953/2260/23) було накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, що належать на праві приватної власності ОСОБА_3 , шляхом встановлення заборони користування та розпорядження майном, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- нежитлові приміщення 2-го поверху № 66,66а, 75-79, 67-74, 74а, 81-93, І-VІІІ загальною площею 915.6 кв.м. в літ. «А-5»;

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 47, 48, 50, 51, 65, 65а, 656, II загальною площею 201.6 кв.м. в літ. «А-5»;

- нежитлові приміщення підвалу № І, Іа, Іб, ІІ, ІІа, ІІІ, ІІІа, VІІІ, ІХ, Х, ХІ, ХІІ, ХІІІ, ХІV, ХV, ХVІ, ХVІа, ХVІб, ХVІІ, цокольного поверху №І,16,17,21,22,23; 1-го поверху № Vа, Vб, ІХ загальною площею 653.6 кв.м. в літ «А-5»;

- нежитлове приміщення 1-го поверху №V загальною площею 57,9 кв.м. в літ. «А-5».

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2023 року по справі № 953/3096/23 провадження №1-кс/953/3019/23) прийнято рішення про передачу Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, нерухоме майно, що належить заявниці на праві власності, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1) нежитлові приміщення 2-го поверху № 66,66а, 75-79, 67-74, 74а, 81-93, І-VІІІ загальною площею 915.6 кв.м. в літ. «А-5»;

2) нежитлові приміщення 1-го поверху № 47, 48, 50, 51, 65, 65а, 656, II загальною площею 201.6 кв.м. в літ. «А-5»;

3) нежитлові приміщення підвалу № І, Іа, Іб, ІІ, ІІа, ІІІ, ІІІа, VІІІ, ІХ, Х, ХІ, ХІІ, ХІІІ, ХІV, ХV, ХVІ, ХVІа, ХVІб, ХVІІ, цокольного поверху №І,16,17,21,22,23; 1-го поверху № Vа, Vб, ІХ загальною площею 653.6 кв.м. в літ «А-5»;

4) нежитлове приміщення 1-го поверху №V загальною площею 57,9 кв.м. в літ. «А-5», які на праві приватної власності належать ОСОБА_3 .

На даний час органом досудового розслідування визначено ВП №2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

Представник власника майна зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, безпідставно, а подальше застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може негативним чином порушувати законні права власника майна.

Позиція учасників судового провадження

Представник власника майна у судовому засіданні клопотання про скасування арешту та скасування передання майна в управління підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в ньому обставини, зазначав про те, що станом на теперішній час власник майна ОСОБА_3 не має жодного процесуального статусу. З моменту внесення відомостей до ЄРДР до теперішнього часу жодній іншій особі також не повідомлено про підозру у вчинені вказаного злочину, жодну особу не визнано потерпілим у кримінальному провадженні та відсутній цивільний позов.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, зазначаючи про відсутність підстав для скасування арешту та скасування передання майна в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Мотиви, з яких виходить слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується

Відповідно до ч. 1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно із ч. ч. 6, 7 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Із наданого до суду клопотання вбачається, що Київською окружною прокуратурою м. Харкова було зареєстроване та здійснювалось процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000106 від 23.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, розслідуванням якого доручено СВ Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області.

Відповідно до фактичних обставин викладених у клопотанні представника власника майна, 01 лютого 2022 року між АТ «Мегабанк» та ТОВ «Ройял Пей Юроп» укладений іпотечний договір № 72, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , за умовами якого ТОВ «Ройял Пей Юроп» (іпотекодержателю), яке зареєстроване в Латвії, передані в іпотеку нежитлові приміщення по вул. Сумській, 39 (усі 4 об`єкти). При цьому метою укладення даного іпотечного договору було забезпечення виконання АТ «Мегабанк» (іпотекодателем) у повному обсязі зобов`язань, які визначені у Договорі про відступлення та набуття прав від 01 лютого 2022 року, який був укладений між АТ «Мегабанк», ТОВ «Ройял Пей Юроп» та ТОВ «Опціон», із сумою відступлених прав 10 500 000 євро.

Рішенням Правління Національного банку України «Про віднесення АТ «Мегабанк» до категорії неплатоспроможних» від 02 червня 2022 року № 261-рш/БТ, з 03 червня 2022 року розпочато процедуру виведення АТ «Мегабанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

03 червня 2022 року ТОВ «Ройял Пей Юроп» подало до АТ «Мегабанк» вимогу про усунення порушень відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та намір укладання договору купівлі-продажу щодо предмету іпотеки.

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 12 січня 2023 року, введеного в дію Указом Президента України від 12 січня 2023 року № 14/2023, до ТОВ «Ройял Пей Юроп» на 5 років застосовані персональні санкції, зокрема тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать юридичній особi, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано вчиняти дiї, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними.

16 лютого 2023 року між ТОВ «Ройял Пей Юроп» та ОСОБА_3 укладений договір купівлі-продажу № 64, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , відповідно до умов якого ТОВ «Ройял Пей Юроп» продало ОСОБА_3 за 143 973 495 грн нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: м. Харків, вул. Сумська, буд. 39 та які перебували у власності АТ «МЕГАБАНК».

За версією органу досудового розслідування зазначені обставини свідчать, що такі дії вказаних вище осіб були направлені на незаконне позбавлення власника нерухомого майна, яке визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, чим завдано шкоди державним інтересам у вигляді неможливості стягнення в дохід держави даного майна в порядку передбаченому ЗУ «Про санкції», що і стало підставою для внесення відомостей до ЄРДР за № 0000106 від 23.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28 березня 2023 року по справі № 953/2144/23 (провадження № 1-кс/953/2260/23) накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, заборонено користування та розпорядження майном, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- нежитлові приміщення 2-го поверху № 66,66а, 75-79, 67-74, 74а, 81-93, І-VІІІ загальною площею 915.6 кв.м. в літ. «А-5»;

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 47, 48, 50, 51, 65, 65а, 656, II загальною площею 201.6 кв.м. в літ. «А-5»;

- нежитлові приміщення підвалу № І, Іа, Іб, ІІ, ІІа, ІІІ, ІІІа, VІІІ, ІХ, Х, ХІ, ХІІ, ХІІІ, ХІV, ХV, ХVІ, ХVІа, ХVІб, ХVІІ, цокольного поверху №І,16,17,21,22,23; 1-го поверху № Vа, Vб, ІХ загальною площею 653.6 кв.м. в літ «А-5»;

- нежитлове приміщення 1-го поверху №V загальною площею 57,9 кв.м. в літ. «А-5».

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2023 року по справі № 953/3096/23 провадження №1-кс/953/3019/23) прийнято рішення про передачу вищевказаного майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Надаючи оцінку доводам власника майна та її представника слідчий суддя також враховує таке.

Згідно зі ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зважаючи на вище викладені норми закону, слідчий суддя повинен оцінити чи справді на даний час є потреба у подальшому застосуванні запобіжного заходу та чи було накладення арешту обґрунтованим.

Першочергово слідчий суддя виходить із того, що як було зазначено вище, арешт не може бути застосований у кримінальному провадженні якщо немає обґрунтованої підозри про вчинення певного злочину відповідного ступеня тяжкості.

Слідчий суддя, на етапі досудового розслідування немає повноважень давати правову оцінку складу кримінального правопорушення, що є завданням наступних етапів, однак, реалізовуючи свої повноваження щодо здійснення контролю за дотриманням прав та свобод учасників кримінального провадження, він повинен врахувати, чи достатньо обґрунтованим є відповідне твердження органу досудового розслідування про вчинення конкретного злочину.

Так, дії невстановлених осіб, згідно із клопотанням, кваліфіковано за ч. 4 ст. 190 КК України тобто шахрайство (заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою).

Арешт накладено на майно особи, яка придбала нерухомість, сплатила за неї значні кошти, і згідно із наданими до суду матеріалами, немає ніякого процесуального статусу у даному провадженні, тобто арешт накладено на майно добросовісного набувача. Важливим моментом є те, що це майно вона отримала у власність у передбаченому законом порядку, а право власності на це майно зареєстровано відповідно до закону.

Виключно ті аргументи, що продавець перебував під персональними санкціями не можуть стосуватися кримінального провадження щодо шахрайства за відсутності потерпілої особи чи інших обов`язкових елементів, які вказують на вчинення саме такого виду майнових злочинів.

Оцінюючи твердження, що дана нерухомість є речовим доказом, слід врахувати, що відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя критично ставиться до формулювання, що вказана нерухомість є речовим доказом у кримінальному провадженні адже обставин вважати, що ця нерухомість була предметом кримінальних протиправних дій не наведено.

Наявність сумнівів у обґрунтованості підозри у вчиненні такого злочину тяжкості, як про те зазначено у клопотанні, виключає можливість застосування заходу забезпечення кримінального провадження саме по собі. При цьому, накладення арешту на майно третьої особи (добросовісного набувача), за відсутності у такої особи процесуального статусу може бути розцінено як надмірне втручання у права цієї особи, яке потребами досудового розслідування уже не може бути виправдано.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

З урахуванням вище викладеного та враховуючи те, що на час розгляду клопотання, прокурором не надано суду доказів необхідності подальшого арешту майна, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про скасування арешту.

Що стосується скасування рішення про передачу майна Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів то слідчий суддя враховує таке.

Згідно з ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня відповідного року.

Згідно з ч. 8 ст. 21 ЗУ «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», у разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень рішення прокурора або судового рішення, що набрало законної сили, якими скасовано арешт прийнятих в управління активів та/або скасовано передачу активів в управління Національному агентству, за умови наявності судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, Національне агентство протягом десяти робочих днів повертає їх законному власнику. Рішення прокурора, яким скасовано арешт та/або скасовано передачу активів в управління Національному агентству, направляється до Національного агентства прокурором, а відповідне судове рішення, що набрало законної сили, - судом, слідчим суддею, стороною кримінального провадження, представником юридичної або фізичної особи, стосовно якої здійснюється провадження, третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Згідно з ч. 6 ст. 21-1 цього ж Закону, у разі надходження рішення прокурора або судового рішення, що набрало законної сили, яким скасовано арешт прийнятих в управління активів, управління такими активами припиняється, а активи підлягають поверненню законному власнику у встановленому Законом порядку.

Питання про застосування та скасування арешту врегульовані статтями 170-174 КПК України. Аналізуючи їх зміст, слідчий суддя дійшов переконання що кримінальний процесуальний кодекс не передбачає можливості постановлення окремого рішення щодо скасування передачі майна в управління, а тому таке прохання не може бути задоволеним ґрунтуючись на вимогах кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, клопотання представника власника майна підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-174, 372, 376 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні 0000106 від 23.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28 березня 2023 року у справі № 953/2144/23 (провадження № 1-кс/953/2260/23) на нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1) нежитлові приміщення 2-го поверху № 66,66а, 75-79, 67-74, 74а, 81-93, І-VІІІ загальною площею 915.6 кв.м. в літ. «А-5»;

2) нежитлові приміщення 1-го поверху № 47, 48, 50, 51, 65, 65а, 656, II загальною площею 201.6 кв.м. в літ. «А-5»;

3) нежитлові приміщення підвалу № І, Іа, Іб, ІІ, ІІа, ІІІ, ІІІа, VІІІ, ІХ, Х, ХІ, ХІІ, ХІІІ, ХІV, ХV, ХVІ, ХVІа, ХVІб, ХVІІ, цокольного поверху №І,16,17,21,22,23; 1-го поверху № Vа, Vб, ІХ загальною площею 653.6 кв.м. в літ «А-5»;

4) нежитлове приміщення 1-го поверху №V загальною площею 57,9 кв.м. в літ. «А-5», які на праві приватної власності належать ОСОБА_3 .

У задоволені інших вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Віктор ПОПРЕВИЧ