Справа № 642/2489/23
Провадження № 1-кс/642/2422/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному проваджені № 0000071 від 22.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор у кримінальному провадженні - прокурор другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова із клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Як вбачається з клопотання, у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000071 від 22.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому підзрюється ОСОБА_5 викладені прокурором письмово в клопотанні.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини в місцях позбавлення волі.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 прокурор підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, зокрема: відповіддю УСБУ в Харківській області на доручення прокурора від 22.03.2023 №70/5/2-1378; Показаннями свідка ОСОБА_6 (прямий доказ) - засуджений якому ОСОБА_5 запропонував та збув особливо небезпечну психотропну речовину - PVP в охоронюваній зоні установи виконання покарань; Матеріалами НСРД:

протоколами аудіо,- відео контролю стосовно ОСОБА_5 -

- 25.03.2023 зафіксовано факт пропозиції збуту особливо небезпечної психотропної речовини - PVP та отримання ОСОБА_5 грошових коштів за вказану речовину у розмірі 2100 грн. (без провокування на ці дії);

- 22.04.2023 зафіксовано факт передачі у охоронюваній зоні ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» ОСОБА_5 засудженому ОСОБА_6 особливо небезпечної психотропної речовини - PVP (без провокування на ці дії); протоколом контролю за вчиненням злочину - оперативної закупки стосовно ОСОБА_5 - зафіксовано факт передачі у охоронюваній зоні ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» ОСОБА_5 засудженому

ОСОБА_6 особливо небезпечної психотропної речовини - PVP

(без провокування на ці дії); Протоколами вручення грошових коштів засудженому ОСОБА_6 від 25.03.2023 та добровільної видачі ним речовин,які ОСОБА_5 збув йому у охоронюваній зоні установи виконання покарань від 22.04.2023; Висновком експерта ХНДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-23/9550-НЗПРАП від 09.05.2023 з дослідження матеріалів речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів» згідно з яким у виданих ОСОБА_6 згортках містилася особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, масою 1,1710г.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Харкова 24.05.2023, залишеною в силі ухвалою Харківського апеляційного суду від 26.06.2023, стосовно підозрюваного у вказаному провадженні ОСОБА_5 обрано запобіжний захід - тримання під вартою строком до 22.07.2023, який у подальшому був продовжений до 22.08.2023 року.

У зв`язку з тим, що строк дії запобіжного заходу закінчується, виникла необхідність у вирішенні питання щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 23.10.2023.

В обгрунтування клопотання прокурор посилається на те, що відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою продовження запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, які не змінились з моменту його обрання, у тому числі:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що може бути виражено у неявці підозрюваного на виклики до відповідних органів з урахуванням того, що за місцем прописки у м. Селідове на даний час продовжує проживати його мати;

- незаконно впливати на свідків, експертів у цьому ж провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а саме впливати на засуджених з метою зміни їх показань в подальшому та приховування інших відомих їх фактів користуючись звичкою відношення до нього з урахуванням службового становища;

- знищення, спотворення будь-яких з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (спотворення та знищення слідів придбання та можливого зберігання інших наркотичних засобів і джерел їх отримання (в тому числі повідомлення збувачів про його викриття).

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, яке в аспекті кримінально-правової кваліфікації та відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, та санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до10 років.

Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 злочину та у разі доведення перед судом його винуватості - застосування до останнього покарання, передбаченого Законом, є обґрунтованим ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, що може призвести до тяганини у справі та порушення вимог ст. 28 КПК України щодо прийняття остаточного процесуального рішення в розумні строки.

Прокурор вказує що ризики не зменшилися, та зазначене обумовлює необхідність продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного в межах строку досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.

Його захисник - адвокат ОСОБА_4 підтримала позицію підзахисного.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

З матеріалів судової справи, наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення.

Для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88).

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom).

Проте, у практиці ЄСПЛ відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», п.32; «Merabishvili v. Georgia», п.184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість підозри може встановлюватися тільки щодо діяння, яке підпадає під ознаки правопорушення за законом про кримінальну відповідальність.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» має динамічний характер, тобто з плином часу така підозра в учиненні кримінального правопорушення не може бути самостійною підставою для продовження обмеження прав особи, мають бути наведені відповідні й достатні підстави (ризики), підкріплені доказами.

Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З огляду на вказані положення закону, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , що є виключною прерогативою суду за результатами розгляду справи по суті, приходить до висновку про наявність в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження достатніх фактичних даних ( фактів та інформації), які свідчать про можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Як передбачено ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи, як заходи забезпечення кримінального провадження, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшились.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку суду, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, а обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 на більш м`який, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, продовживши строк застосованого запобіжного заходу відносно нього у вигляді тримання під вартою до 16.10.2023 року.

Керуючись ст. ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 183,193-194, 196, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити .

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 16.10.2023 року.

Строк дії ухвали - до 16 жовтня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1