Номер провадження: 11-сс/813/1058/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000175 від 27.10.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було частково задоволено клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_8 про накладення арешту на майно. Накладений арешт на майно, яке було виявлене та вилучене 12.05.2023 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації та фактичним місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 , а саме на:

- мобільний телефон марки ОРРО, модель СРН 2333, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , зі встановленими CIM картками оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_4 та «Водафон» НОМЕР_5 , чорного кольору у прозорому чохлі.

В частині накладення арешту на паспорт громадянина України НОМЕР_6 , виданий Роздільнянським РВ УМС України в Одеській області, 15.03.2005 року; копія ідентифікаційного коду, виданого 12.09.2005 року на ім`я ОСОБА_6 , - відмовлено, зобов`язавши слідчого та прокурора повернути вказані документи підозрюваному ОСОБА_6 .

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя вказав, що метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні.

Натомість, слідчий суддя вважав за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно в іншій частині, а саме щодо накладення арешту на паспорт громадянина України НОМЕР_6 , виданий Роздільнянським РВ УМС України в Одеській області, 15.03.2005; копія ідентифікаційного коду, виданого 12.09.2005 на ім`я ОСОБА_6 , оскільки прокурор в своєму клопотанні не достатньо обґрунтував підстави для накладення арешту на зазначене майно та застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до порушення прав власника вказаного майна.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, посилаючись на наступне.

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що в клопотанні слідчим взагалі не зазначено про необхідність заборони або обмеження користування, розпорядження майном, не зазначений спосіб арешту, а також не йдеться і про існування обставин, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

- слідчим суддею не надано оцінки тому, що на питання захисника стороною обвинувачення було повідомлено, що обшук, під час якого було вилучено вказаний телефон проводився в рамках досудового розслідування кримінального провадження, вказаного у записі №1 доданого витягу з ЄРДР. В той же час вказаний витяг з ЄРДР не містить навіть за змістом схожої інформації на фактаж, викладений у клопотанні прокурора. Також він стосувався правопорушень, передбачених ч.2 ст. 110 КК України, за якими ОСОБА_6 підозру не повідомлено;

- проведення всіх слідчих дій по вказаному провадженню, як і проведення самого обшуку та вилучення вказаного телефону було здійснено без внесення відповідної інформації до ЄРДР, оскільки інформація про начебто злочинні діяння ОСОБА_6 була внесена після обшуку на підставі здійснення о/у контррозвідувальних заходів, які ніяк не пов?язані з к/п № НОМЕР_7 за редакцією фабули вказаного провадження на час проведення обшуку;

- сторона захисту вважає, що ОСОБА_6 не мав відношення до к/п №0000207 від 11.11.2019 року, яке стосувалось вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.110 КК України, в межах якого проводився обшук, та з якого, в подальшому виділено в окреме провадження за №0000175.

Посилаючись на наведені доводи, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Позиції учасників апеляційного розгляду

Учасники провадження в судове засідання апеляційного суду не з`явились, незважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, при цьому, прокурор ОСОБА_10 надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Враховуючи неявку учасників процесу в судове засідання, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за відсутності учасників провадження та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно матеріалів провадження, слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000175 від 27.10.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

Відповідно до приписів ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Мотивуючи необхідність задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя, пославшись на зміст клопотання слідчого, щодо фактичних обставин кримінального провадження, на положення ст.ст. 98, 170 КПК України зазначив, що вилучені предмети є речовими доказами у кримінальному провадженні, тому існує необхідність їх збереження.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, слідчий у клопотанні зазначив, що згідно матеріалів виконаної постанови про проведення слідчих (розшукових) дій, які надійшли з ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області отримано інформацію щодо вчинення зазначеного кримінального правопорушення причетний громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , а саме до умисних дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призводять до загибелі людей та інших тяжких наслідків, що вчиняються в умовах російського військового вторгнення в Україну.

На даний час ОСОБА_6 проводить антиукраїнську діяльність, у т.ч. під прикриттям ГО «ЯРОШ «УКРАЇНА» ПОНАД УСЕ» та ЗМІ «ІНФОРМАЦІЯ_4», виправдовує агресію рф проти України, що підтверджується змістом його Telegram-каналу «ІНФОРМАЦІЯ_4»» (посилання - ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

В ході слідчої дії - огляду інформації, яка міститься в мережі Інтернет проведеного 10.12.2021, виявлено та зафіксовано протоколом огляду публікації, розміщені у Тelеgram-каналі «ІНФОРМАЦІЯ_4» зa web-адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час досудового розслідування, слідчим в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_8 , 12.05.2023 з 08 години 55 хвилини до 13 години 26 хвилини, на підставі ч. 2 ст. 234 КПК України, а саме на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 про проведення обшуку від 10.05.2023 року (справа № 522/21065/21, провадження № 1-кс/522/2796/23), з виконанням положень ст. 236 КПК України, був проведений обшук в житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході якого виявлено та мобільний телефон марки ОРРО, модель СРН 2333, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , зі встановленими CIM картками оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_4 та «Водафон» НОМЕР_5 , чорного кольору у прозорому чохлі.

Під час обшуку зазначений мобільний телефон був оглянутий, та в ході його огляду встановлено наявність в його пам`яті інформації, яка має значення для розслідування кримінального провадження, та містять докази причетності осiб до вчинення кримінального правопорушення.

Також 12.05.2023 в ході особистого огляду ОСОБА_6 затриманого на підставі ч. 3 ст. 208 та п. 6ч. 1ст. 615 КПК України вилучено: паспорт громадянина України НОМЕР_6 , виданий Роздільнянським РВ УМС України в Одеській області, 15.03.2005; копія ідентифікаційного коду, виданого 12.09.2005 на ім`я ОСОБА_6 .

В частині відмови в накладенні арешту на паспорт громадянина України НОМЕР_6 , виданий Роздільнянським РВ УМС України в Одеській області, 15.03.2005 року; копія ідентифікаційного коду, виданого 12.09.2005 на ім`я ОСОБА_6 , ухвала слідчого судді не оскаржується.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Аналіз змісту клопотання слідчого та ухвали слідчого судді показав, що на даній стадії досудового розслідування, у зазначених процесуальних документах, дотримані вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону та доведено, що вилучене майно, а саме мобільний телефон марки ОРРО, модель СРН 2333, зі встановленими CIM картками, є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Щодо наступних доводів апеляційної скарги про те, що:

- слідчим суддею не надано оцінки тому, що на питання захисника стороною обвинувачення було повідомлено, що обшук, під час якого було вилучено вказаний телефон проводився в рамках досудового розслідування кримінального провадження, вказаного у записі №1 доданого витягу з ЄРДР. В той же час вказаний витяг з ЄРДР не містить навіть за змістом схожої інформації на фактаж, викладений у клопотанні прокурора. Також він стосувався правопорушень, передбачених ч.2 ст. 110 КК України, за якими ОСОБА_6 підозру не повідомлено;

- проведення всіх слідчих дій по вказаному провадженню, як і проведення самого обшуку та вилучення вказаного телефону було здійснено без внесення відповідної інформації до ЄРДР, оскільки інформація про начебто злочинні діяння ОСОБА_6 була внесена після обшуку на підставі здійснення о/у контррозвідувальних заходів, які ніяк не пов?язані з к/п №0000175 за редакцією фабули вказаного провадження на час проведення обшуку;

- сторона захисту вважає, що ОСОБА_6 не мав відношення до к/п №0000207 від 11.11.2019 року, яке стосувалось вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.110 КК України, в межах якого проводився обшук, та з якого, в подальшому виділено в окреме провадження за №0000175,

Апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки аналогічні доводи захисника були предметом перевірки апеляційного суду під час розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах захисту підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.05.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 109, ч. ч. 2, 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України у кримінальному провадженні №0000175 від 27 жовтня 2021 року.

Так, апеляційним судом було встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000175 від 27.10.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України.

10.05.2023 року слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді із клопотанням, про проведення обшуку житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований та фактично проживає ОСОБА_6 .

Також, слідчий посилався на те, що згідно матеріалів виконаної постанови про проведення слідчих (розшукових) дій, які надійшли з ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області отримано інформацію щодо вчинення зазначеного кримінального правопорушення причетний громадянин України ОСОБА_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме до умисних дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призводять до загибелі людей та інших тяжких наслідків, що вчиняються в умовах російського військового вторгнення в Україну.

12.05.2023 року на підставі ухвали слідчого судді був проведений обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 . Згідно даних протоколу обшуку, а також мотивувальної частини висновку експерта зонального експертного сектора Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України Управління СБ України в Одеській області № 68 від 17.01.2022, № 135 від 01.05.2023 за результатами проведення судових лінгвістичних експертиз, вони були проведені в рамках кримінального провадження № 0000175 від 27.10.2021 року, в межах якого, в подальшому, ОСОБА_6 було оголошено про підозру.

Разом з тим, обшук є однією із слідчих дій, які проводяться в рамках досудового розслідування кримінального провадження, та наслідки проведення також слідчої дії будуть оцінені під час розгляду справи по суті.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Зі змісту протоколу обшуку від 12.05.2023 року (а.п. 58-65) вбачається, що обшук розпочато і завершено того ж дня (п`ятниця), а з протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 15.05.2023 року (а.п. 85) видно, що клопотання слідчого про арешт майна подано до суду першої інстанції з дотриманням вимог зазначеної вище норми кримінального процесуального закону (у перший робочий день - понеділок).

Що стосується посилань сторони захисту на допущення порушень вимог кримінального процесуального закону під час затримання ОСОБА_6 та проведення обшуку квартири, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч.ч. 1 та 3 ст. 89 та ст. 94 КПК України, на теперішній час оцінка доказів на стадії судового розгляду з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність, з точки зору достатності та взаємозв`язку, здійснюється судом, який розглядає справу по суті, за своїм внутрішній переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Апеляційний суд, на теперішній час, розглядає суто питання щодо наявності певних визначених законом підстав для арешту майна.

Окрім того, відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно з положеннями ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Апеляційний суд вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що мобільний телефон марки ОРРО, модель СРН 2333, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , зі встановленими CIM картками оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_4 та «Водафон» НОМЕР_5 , на собі жодних слідів злочину не зберегли та не мають жодного доказового значення, оскільки ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочинів із використанням саме вказаного мобільного телефону, що підлягає перевірці на предмет відношення до вчинення інкримінованого злочину, у зв`язку з чим дані обставини підлягають перевірці під час проведення досудового розслідування.

Отже, під час апеляційного розгляду встановлено, що на даній стадії досудового розслідування, є об`єктивні підстави вважати, що вилучені предмети та речі, на які слідчим суддею накладено арешт, підлягають дослідженню, оскільки вони можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, тому колегія суддів вважає, що довід апеляційної скарги про те, що вилучене майно, не є речовим доказом у кримінальному провадженні, не відповідає дійсності, до того ж, є передчасним.

Приписами ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з мотивів, наведених в мотивувальній частині ухвали, а судове рішення - підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.05.2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000175 від 27.10.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч.ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4