Єд. унік. № 243/1920/23
Провадження № 1-кп/243/601/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Слов`янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2022 матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000023 від 06 січня 2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Гавана Республіки Куба, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, командира 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 2 місяці, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення. Просив визначити розмір застави.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що заявлені прокурором ризики не відповідають дійсності, оскільки обвинувачений надавав суду визнавальні показання, наміру ухилятися від суду він не має. Окрім того, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, під час перебування в установі попереднього ув`язнення не допускав жодних порушень, просив визначити обвинуваченому заставу.

Обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що він не буде переховуватися від суду, а при вирішенні клопотання прокурора покладається на розсуд суду.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09.01.2023 до ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою на підставі встановлених ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень, який надалі був продовжений слідчим суддею, а згодом судом.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Норми КПК України не містять визначення поняття обґрунтованість підозри.

Втім, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справах Нечипорук і Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року, Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року). Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема, протоколами слідчих дій, висновками експертів.

Відповідно до положення ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов?язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до пунктів 61 та 62 Рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за який чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, свідчать про наявність на даний час ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, тому є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, може побудити його на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності.

Окрім того, встановивши ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, суд приходить до висновку про існування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, адже дії ОСОБА_5 , який є обвинуваченим у вчиненні тяжкого злочину та військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, щодо переховування від суду (у разі їх вчинення) утворять склад іншого злочину, кваліфікованого за ч.5 ст. 407 або ч.4 ст. 408 КК України.

Судом відхиляються доводи прокурора про наявність на даний час ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки попри посилання на наявність цього ризику прокурором не зазначено будь-яких об`єктивних підстав або обставин для висновку про його існування.

Окрім того, суд на даний час не вбачає наявності ризику незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений, не перебуваючи в умовах ізоляції від суспільства, гіпотетично хоча і матиме змогу здійснювати незаконний вплив на свідків, але мета такого впливу у виді спонукання їх до надання необхідних свідчень, у обвинуваченого вочевидь відсутня, адже за змістом обвинувального акту він не лише визнав свою причетність до інкримінованого злочину, але й щиро розкаявся у вчиненому, під час допиту повністю визнав себе винним, а потерпілий будь-яких претензій до нього немає.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м?якого запобіжного заходу для запобігання цим ризикам, тому суд вважає, що є законні підстави для продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Продовжуючи дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд з огляду на особу обвинуваченого і встановлені ризики, які наразі зменшилися, суд у відповідності до положень ч.3 ст.183 КПК України вбачає наявність достатніх підстав для визначення застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки застава у такому розмірі достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Окрім того, у разі внесення застави суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою прокурора або суду, не відлучатися з місця проходження військової служби або з місця проживання (перебування), без дозволу прокурора, суду, повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (перебування) та повернутися до виконання покладених військових обов`язків до постійного або тимчасового розташування військової частини, де наразі він проходить військову службу.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 на теперішній час перебуває на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого у АДРЕСА_2 , а захисник мешкає у м.Ужгород та не має можливості брати участь у відеоконференціях за допомогою власних технічних засобів, суд вважає доцільним вирішити питання про участь обвинуваченого та захисника у наступних засіданнях в режимі відеоконференції.

Учасники судового провадження не висловили заперечень щодо проведення судового засідання режимі відеоконференції.

Положенням ч.1 ст.336 КПК України визначено, що судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі, зокрема, необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження, наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Відповідно до ч. 2 ст. 336 КПК України, суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне здійснювати судове провадження в режимі відеоконференції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 31, 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 315, 336, 371-372, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Проводити судове засідання, призначене на 12-45 год. 16 серпня 2023, за участю обвинуваченого ОСОБА_5 в режимі відеоконференції у системі EasyCon, проведення якої доручити ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого у м. Павлоград Дніпропетровської області, та за участю захисника ОСОБА_4 , проведення якої доручити Закарпатському апеляційному суду.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті, строком на 60 діб, тобто до 08 вересня 2023 включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 161 040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) гривень 00 коп.

Обвинувачений ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти у разі внесення застави у розмірі 60 (шістдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 161040,00 грн, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: UA0011792, отримувач коштів ТУ ДСА України в Донецькій області, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, , в будь-який момент протягом дії цієї ухвали, до 08 вересня 2023 року включно.

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.

З моменту звільнення обвинуваченого з-під варти він буде вважатись таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою прокурора або суду у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження;

2) не відлучатися з місця проходження військової служби або з місця проживання (перебування) без дозволу прокурора, суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання (перебування);

4) повернутися до виконання покладених військових обов`язків до постійного або тимчасового розташування військової частини, де наразі він проходить військову службу.

У разі невиконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього вказаних вище обов`язків, до нього буде застосований інший запобіжний захід, а застава буде звернута в дохід держави.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому та направити для виконання начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого у м. Павлоград Дніпропетровської області, Закарпатському апеляційному суду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення, підлягає негайному виконанню.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали виготовлений 11.07.2023 о 14-55 год.

Суддя ОСОБА_1