Справа № 646/4977/21
№ провадження 1-кп/646/207/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2023

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2021 за №0000056 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

22.03.2021 у вечірній час доби, приблизно о 17.20 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Харків, майдан Героїв Небесної Сотні, навпроти будинку №10, з мотивів давно неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_5 , діючи умисно, з умислом та метою, спрямованими на спричинення легких тілесних ушкоджень, перебуваючи в положенні стоячи позаду ОСОБА_5 , наніс йому один удар кулаком правої руки в задню частину голови. Від отриманого удару потерпілий впав на землю. Після чого ОСОБА_3 продовжив наносити удари обома ногами по черзі в область голови та в обличчя, а саме: в лобну ділянку та ділянку правого ока ОСОБА_5 . У подальшому, ОСОБА_3 схопив із землі газовий ключ, який випав з пакету ОСОБА_5 та, тримаючи його у правій руці, наніс потерпілому не менше двох ударів у праву тім`яну ділянку голови. У результаті вказаних протиправних дій, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забитої рани в тім`яній ділянці голови, що належить до легких тілесних ушкоджень. Внаслідок зазначених навмисних протиправних дій ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця в правій наволочній ділянці з крововиливом під з`єднувальну оболонку ока, які за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення проступок, передбачений ч.2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Прокурор у судовому засіданні зазначив про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, зібраними матеріалами справи та необхідність призначення останньому покарання в межах санкції відповідної частини статті КК України, а саме у виді 1 року 6 місяців обмеження волі.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення - проступку за обставин, викладених у обвинувальному акті, не визнав. Від дачі пояснень, у відповідності до ст. 63 Конституції України, відмовився. Просив ухвалити виправдальний вирок.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у заподіянні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , його вина доводиться дослідженими у судовому засіданні наступними доказами.

Показаннями допитаного у судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_5 , відповідно до яких 22.03.2021 приблизно о 17.00-18.00 годині вечора, він ішов додому через сквер, який розташований біля перехрестя Руставелі, як ззаду відчув удар. Після того, як він упав на землю побачив, ОСОБА_3 , який вчинив пробу ударити його ногами. З пакету випав газовий ключ, яким ОСОБА_3 вдарив його по голові. Він почав кричати та обвинувачений втік. Кожного дня коли він ішов на роботу, він бачив обвинуваченого, з яким у нього в минулому були конфлікти.

Показаннями допитаного у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 , з яких вбачається, що десь у березні 2021 року у вечірній час, коли він повертався додому, зустрів потерпілого. Він був тверезий та сказав, що іде додому. Коли пройшов 50 метрів, почув крик, обернувся та побачив, як потерпілий лежав, поряд стояв обвинувачений, я йому крикнув «не трогай його» і обвинувачений пішов. Після конфлікту на голові потерпілого була кров. Коли зустрівся з потерпілим перед конфліктом, тілесних ушкоджень на ньому не бачив.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_7 в якості свідка показала, що є співмешканкою потерпілого. У березні 2021 року їй зателефонував чоловік ОСОБА_5 та повідомив, що його побили, коли вона приїхала, вже була поліція та невідкладна медична допомога. Зранку тілесних ушкоджень на чоловікові не було. Коли чоловік на роботі, алкогольне вживає. Чоловік їй повідомив, що на нього ззаду напав обвинувачений та вдарив сантехнічним ключем по голові. У чоловіка були ключі сантехнічні, з якими він повертався з роботи. На голові були 2 глибокі рани і кілька маленьких, вони кровоточили. Також зазначила, що раніше у потерпілого з обвинуваченим вже були конфлікти, за три тижні до цього конфлікту, обвинувачений напав на чоловіка та поламав ребра, викликали поліцію та складали протокол.

Висновком фахівця КЗОЗ Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи з питань судово-медичної експертизи №09-440/2021 від 24.03.2021, згідно якого проведено судово-медичне дослідження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якого маються тілесні ушкодження: забита рана в тім`яній ділянці, садна на голові, синець в правій навколоочній ділянці з крововиливом під з`єднувальну оболонку ока. Крім того, у висновку зазначено, що дані ушкодження утворились від травматичної дії тупого твердого предмету, який володіє обмеженою діючою поверхнею, синець з крововиливом за механізмом удар або удар-стиснення, садна - за механізмом тертя-ковзання, та, враховуючи їх морфологічні характеристик, могли бути отримані за 1-3 діб до моменту огляду. За ступенем тяжкості синець з крововиливом та садна викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносять до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2. «б», 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).

Висновком фахівця КЗОЗ Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи з питань судово-медичної експертизи №09-792/2021 від 03.06.2021, згідно якого проведено судово-медичне дослідження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якого маються тілесні ушкодження: забита рана в тім`яній ділянці, садна на голові, синець в правій навколоочній ділянці з крововиливом під з`єднувальну оболонку ока. Крім того, у висновку зазначено, що дані ушкодження утворились від травматичної дії тупого твердого предмету, який володіє обмеженою діючою поверхнею, синець з кровивливом за механізмом удар або удар-стиснення, садна - за механізмом тертя-ковзання, та, враховуючи їх морфологічні характеристики, могли бути отримані за 1-3 діб до моменту огляду (24.03.2021). За ступенем тяжкості забита рана, спричинила за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 день), згідно доп.п. 2.3.1. «а», 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995.

Висновками експертів КЗОЗ Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи з питань судово-медичної експертизи№09-440/2021 від 24.03.2021, №09-792/2021 від 03.06.2021, з яких вбачається, що при дослідженні матеріалів справи за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що згідно «Висновку фахівця» №09-792/2021 від 03.06.2021у ОСОБА_5 мали місце наступні тілесні ушкодження:забита рана в тім`яній ділянці, садна на голові, синець в правій навколоочній ділянці з крововиливом під з`єднувальну оболонку ока.

Дані ушкодження утворились від ударної травматичної дії тупого твердого предмету, який володіє обмеженою діючою поверхнею, синець з крововиливом за механізмом удар або удар-стиснення, садна - за механізмом тертя-ковзання, та враховуючи їх морфологічні характеристики, могли бути отримані за 1-3 діб до моменту огляду, 24.03.2021. Цей висновок підтверджується показаннями ОСОБА_8 , даними ним при проведенні допиту та слідчого експерименту в цілому не суперечить наявним судово-медичним даним в частині способу спричинення та механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень. За ступенем тяжкості забита рана, спричинила за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 день), згідно до п.п. 2.3.1. «а», 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995.

Показання ОСОБА_5 , викладені у «Протоколі проведення слідчого експерименту» від 25.05.2021, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановлених у нього тілесних ушкоджень.

Згідно з висновком експерта КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №362 від 13.07.2021, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , страждає на хронічне психічне захворювання у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 25.05.2021, зафіксованим на фотоапарат «Canon» за участю потерпілого ОСОБА_5 , 1965 р.н., під час якого останній розповів про події, які відбувалися 22.03.2021 та показував, як саме відбувалися дані події. Слідчим експериментом встановлено, що 22.03.2021 приблизно 17:57 годині невстановлена особа перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_5 на що потерпілий розповів, що прямуючи додому, ОСОБА_5 відчув удар в область голови, а саме в задню частину голови. Від отриманого удару потерпілий впав на землю. Перевернувшись він побачив перед собою раніше маловідомого громадянина, який продовжив наносити ОСОБА_5 хаотичні удари обома ногами по голові та в область обличчя, а саме в лобну ділянку та в ділянку правого ока. У подальшому вищевказаний чоловік схопив із землі ключ та наніс ОСОБА_5 декілька ударів в область голови, а саме в праву тім`яну ділянку. Потерпілий у цей момент перебував у положенні лежачи на землі, закриваючи обличчя руками.

Таким чином, оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі відомості про факти, які підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розклад здоров`я.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, раніше притягався до кримінальної відповідальності також за спричинення тілесних ушкоджень.

Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи та дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію сторони обвинувачення та потерпілого, враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, обставин вчинення злочину, суд дійшов висновку про те, що його подальше перевиховання та попередження скоєння ним нових злочинів можливе без відбування покарання, у зв`язку із чим він може бути звільнений від відбування покарання на підставі ч. 1 ст. 75 КК України з випробуванням.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого судом не обирався.

Цивільний позов не заявлено, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем свого проживання;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем свого проживання про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1