Справа № 155/116/23
Провадження № 1-кп/931/36/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - ФГ "Солюм-Русь" - ОСОБА_7 ,

представника Служби у справах дітей Горохівської міської ради - ОСОБА_8 ,

представника ВП №2 м. Горохів Луцького РУП ГУНП у Волинській області - ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000126 від 25.08.2022 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пустомити Луцького району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , з початковою загальною середньою освітою, учня 8-го класу Пустомитівської гімназії Горохівської міської ради Луцького району Волинської області, непрацюючого, раніше несудимого, українця, громадянина України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

23.10.2022 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, неповнолітній ОСОБА_4 , за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, та особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, з метою крадіжки чужого майна, зайшли на частково огороджену територію ФГ «СОЛЮМ-РУСЬ», що за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Пустомити, вул. Набережна, 30, де шляхом перелізання через вікно, проникли в приміщення гаража, де користуючись відсутністю інших осіб, керуючись прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, умисно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, продовженого Указами Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року, №259/2022 від 18 квітня 2022 року, №341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», які відповідно затверджено Законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 року, від 21 квітня 2022 року та від 22 травня 2022 року, від 15 серпня 2022 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, викрав 500 гривень, належні ФГ «СОЛЮМ-РУСЬ», , чим заподіяв потерпілій стороні майнову шкоду на загальну суму 500 гривень.

Крім цього, 31.10.2022, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, неповнолітній ОСОБА_4 , за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, з метою крадіжки чужого майна, зайшли на частково огороджену територію ФГ «СОЛЮМ-РУСЬ», що за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Пустомити, вул. Набережна, 30, де шляхом перелізання через вікно, проникли в приміщення гаража, де користуючись відсутністю інших осіб, керуючись прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, умисно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, продовженого Указами Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року, №259/2022 від 18 квітня 2022 року, №341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», які відповідно затверджено Законами України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 року, від 21 квітня 2022 року та від 22 травня 2022 року, від 15 серпня 2022 року, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, викрав акумуляторну батарею «MEGATEX», вартістю 320 гривень, та 5 літрів бензину марки А-95 "Мустанг", належні ФГ «СОЛЮМ-РУСЬ», , вартістю 265 гривень, чим заподіяв потерпілій стороні майнову шкоду на загальну суму 585 гривень.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , будучи допитаним в судовому засіданні з приводу пред`явленого йому обвинувачення у присутності законного представника, захисника, за участі представників служби у справах дітей та уповноваженого підрозділу органу Національної поліції, свою вину визнав повністю, не оспорював фактичних обставин, пояснивши, що за вказаних обставин місця та часу, він ще з двома особами, двічі, за попередньою домовленістю між собою, зайшли на територію ФГ «СОЛЮМ-РУСЬ», яка не була огороджена в цій частині, та шляхом перелізання через вікно, що не було засклене, проникли в приміщення гаража фермерського господарства, де знаходились автомобілі, з яких викрали кошти в розмірі 500 грн, 5 л бензину та акумуляторну батарею. Після чого кошти розподілили між собою, бензин використали для власних потреб, акумуляторну батарею залишили за місцем його проживання для використання у власних цілях. Обвинувачений попросив вибачення у представника потерпілого, щиро розкаявся у вчиненому та запевнив про недопустимість вчинення в майбутньому подібних дій, зазначив, що ніхто його не підбурював до вчинення даних кримінальних правопорушень. Крім того, вказав, що закінчив 8 клас гімназії, проживає з батьками, братами та сестрами.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 пояснила, що її син проживає в нормальних умовах, у повній сім`ї, матеріально забезпечений всім необхідним, не схильний до вчинення правопорушень, розкаюється у вчиненому, нею проведено з ним відповідну бесіду. В подальшому вона зобов`язується більш ретельно контролювати поведінку сина.

Судом встановлено, що неповнолітній обвинувачений та його законний представник правильно розуміють зміст фактичних обставин, які не оспорюються, захисник обвинуваченого, яка була залучена у кримінальному провадженні постановою слідчого від 16.01.2023 року, зазначила, що в ході досудового розслідування обвинувачений аналогічно добровільно повно розповідав про всі обставини вчинених ним крадіжок, ніхто на нього не тиснув, тому вони не заперечують щодо визнання недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Переконавшись у добровільності та істинності позицій учасників кримінального провадження, суд, роз`яснивши обвинуваченому, та іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану, та у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у приміщення, вчиненому повторно,за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, - доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 185КК України.

Згідно із ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (ч.2 ст.65 КК України).

Відповідно до ч.1 ст.103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчинених ним діянь, наслідки його вчинення, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, що підтверджується визнанням ним своєї вини у вчиненому в ході досудового розслідування та судового розгляду, вчинення злочинів неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

При призначенні покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує також те, що останній за місцем навчання характеризується в цілому позитивно, у нього добрий загальний розвиток, має навчальні досягнення переважно середнього рівня, проживає у повній сім`ї, разом з батьками, братами та сестрами, має місце реєстрації, за місцем проживання сім`я зарекомендувала себе з позитивної сторони, трудолюбиві, ввічливі, спиртними напоями не зловживають, приймають активну участь у покращенні добробуту села, скарг від односельчан на них не надходило (а.к.п.85-87), умови проживання обвинуваченого належні, останній матеріально забезпечений всім необхідним, батьки працевлаштовані, що підтверджується актом обстеження умов проживання (а.к.п.82), обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності (а.к.п.83), за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався (а.к.п.84), зі слів матері, будь яких хвороб, які б могли вплинути на його поведінку не має, потерпіла особа не має до нього претензій, окрім повернення викраденого майна.

Представник служби у справах дітей у судовому засіданні зазначила, що при спілкуванні з обвинуваченим останній розкаявся та усвідомив наслідки вчиненого, сім`я не перебуває на соціальному обліку як така, що перебуває у складних життєвих обставинах, службою не було встановлено обставин будь якого впливу на нього та негативних факторів проживання, навчання, виховання, які б впливали на його поведінку та вчинення кримінальних правопорушень.

Представник ювенальної превенції у судове засідання вказала, що обвинувачений раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, скарг на його поведінку до поліції не надходило.

Виходячи з засад співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №298/95/16-к (провадження №51-2501км18) вказав, що у частині другій статті 65 КК встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

Згідно із ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Враховуючи в сукупності всі обставини кримінального провадження, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, суд вважає, що з метою виправлення та перевиховання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, беручи до уваги вищезазначені положення ст. 69 КК України, реалізуючи надані суду дискреційні повноваження, зважаючи на обставини кримінального провадження, а саме: враховуючи кількість та вартість викраденого майна, його вид, з урахуванням всіх обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік обвинуваченого (14 років), суд вважає за можливе застосувати відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ст.69 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.4 ст.185 КК України.

З огляду на викладені вище встановлені судом обставини, а також те, що в ході судового розгляду не виявлено чинників, які б впливали на обвинуваченого та сприяли його суспільно-небезпечній поведінці, із урахуванням особи винного, те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, його поведінки після вчинення злочинів, сприяння їх розкриттю, ставлення до вчиненого, відсутність обтяжуючих обставин та претензій у потерпілого до обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання неповнолітнього обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому приходить до висновку про застосування відносно нього ст.ст.75, 76, 104 КК України та звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням з визначенням іспитового строку - 1 рік.

Суд вважає, що саме такий вид та міра покарання є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Запобіжні заходи відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 не обирались.

У справі цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати у сумі 1132,68 грн на проведення судової товарознавчої експертизи у справі необхідно стягнути з обвинуваченого в дохід держави пропорційно до його участі у вчиненні кримінальних правопорушень, з особою матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, в сумі 566,34 грн.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.100, 124, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

Неповнолітнього ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, та із застосуванням ст.69 КК Українипризначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України неповнолітнього ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ч. 1, ч.3 ст. 76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання, 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні, в сумі 566,34 грн.

Речові докази: акумуляторну батарею «MEGATEX», ємністю 60А, що перебуває на зберіганні у камері схову речових доказів ВП №2 (м .Горохів) Луцького РУП ГУНП у Волинській області повернути власнику ФГ «СОЛЮМ-РУСЬ».

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1