Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/426/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 190 (83, 86-1, 143) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріаликримінального провадження № 0003315 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України заапеляційною скаргою заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 , на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.05.2023, яким затверджено угоду про примирення від 13.02.2023 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003315 від 05.11.2022, укладену між потерпілою особою Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в особі представника потерпілого ОСОБА_8 та підозрюваною

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Миколаївки Слов`янського району Донецької області, громадянкою України, з вищою освітою, офіційно працевлаштованою вчителем фізики Миколаївського ЗЗСО № 2, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано ОСОБА_6 винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України та призначено їй узгоджене сторонами угоди покарання: за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень; за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_6 призначено покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.

Вирішено долю речових доказів по справі.

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника адвоката - ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку судуОСОБА_6 скоїла заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за таких обставин.

Так, ОСОБА_6 в травні 2022 року, більш точного часу органом досудового розслідування та судом не встановлено, достовірно знаючи, що її батько ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та вона не має права отримувати грошові кошти, призначені для виплати пенсії за віком, не повідомивши про даний факт Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, будучи обізнаною про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області здійснюється нарахування пенсійних виплат на особистий рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_11 , вирішила таким чином заволодіти грошовими коштами, призначеними для виплати пенсії за віком її батьку ОСОБА_11 , шляхом обману. З метою реалізації злочинного умислу, направленого на заволодіння грошових коштів, ОСОБА_6 , перебуваючи в с. Рівне Новоукраїнського району Кіровоградської області та маючи при собі банківську карту ОСОБА_11 , скориставшись тим, що їй відомий ПІН-код від банківської картки АТ «Ощадбанк» особовий рахунок НОМЕР_2 , після надходження пенсійних виплат на вищевказаний особовий рахунок за період з травня 2022 року в сумі 6795,07 гривень, використала їх на власні потреби, чим спричинила матеріальної шкоди державі в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, на вищевказану суму.

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошових коштів, у червні 2022 року, більш точного часу органом досудового розслідування та судом не встановлено, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що її батько ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вона не має права отримувати грошові кошти, призначені для виплати пенсії за віком, вирішила повторно заволодіти грошовими коштами, призначеними для виплати пенсії за віком її батьку ОСОБА_11 , шляхом обману. Перебуваючи в м. Кропивницький Кіровоградської області та маючи при собі банківську карту ОСОБА_11 , скориставшись тим, що їй відомий ПІН-код від банківської картки АТ «Ощадбанк» особовий рахунок НОМЕР_2 , після надходження пенсійних виплат на вищевказаний особовий рахунок за період з червня місяця 2022 року в сумі 6795,07 гривень, використала їх на власні потреби, чим спричинила матеріальної шкоди державі в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, на вищевказану суму.

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошових коштів, в липні 2022 року, більш точного часу органом досудового розслідування та судом не встановлено, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що її батько ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вона не має права отримувати грошові кошти, призначені для виплати пенсії за віком, не повідомивши про даний факт Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, вирішила таким чином повторно заволодіти грошовими коштами, призначеними для виплати пенсії за віком її батьку ОСОБА_11 , шляхом обману. Перебуваючи в м. Кропивницький Кіровоградської області та маючи при собі банківську карту ОСОБА_11 , скориставшись тим, що їй відомий ПІН-код від банківської картки АТ «Ощадбанк» особовий рахунок НОМЕР_2 , після надходження пенсійних виплат на вищевказаний особовий рахунок за період з липня місяця 2022 року в сумі 6795,07 гривень, використала їх на власні потреби, чим спричинила матеріальної шкоди державі в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, на вищевказану суму.

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошових коштів, в серпні 2022 року, більш точного часу органом досудового розслідування та судом не встановлено, ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що її батько ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вона не має права отримувати грошові кошти, призначені для виплати пенсії за віком, не повідомивши про даний факт Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області вирішила повторно заволодіти грошовими коштами, призначеними для виплати пенсії за віком її батьку ОСОБА_11 , шляхом обману. Перебуваючи в м. Кропивницький Кіровоградської області та маючи при собі банківську карту ОСОБА_11 , скориставшись тим, що їй відомий ПІН-код від банківської картки АТ «Ощадбанк» особовий рахунок НОМЕР_2 , після надходження пенсійних виплат на вищевказаний особовий рахунок за період з серпня місяця 2022 року в сумі 6795,07 гривень, використала їх на власні потреби, чим спричинила матеріальної шкоди державі в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, на вищевказану суму.

У своїй апеляційній скарзі прокурор просить вказаний вирок суду скасувати у зв`язку із істотними порушеннями кримінального процесуального закону, а кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 направити до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.

Прокурор вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та/або закону та відмовляє в затвердженні угоди у разі, якщо умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону.

Згідно із ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. При цьому, з аналізу положень ч. 3 ст. 469 КПК України вбачається, що однією з умов укладення угоди про примирення є те, що кримінальне правопорушення стосується тільки приватних (особистих або майнових) інтересів конкретної фізичної особи або приватного інтересу юридичної особи (яка не є державним чи комунальним підприємством, установою).

Потерпілим у кримінальному провадженні згідно зі ст. 55 КПК України може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Постановою слідчого від 13.01.2023 в даному кримінальному провадженні №0003315 визнано в якості потерпілого Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України, а саме в тому, що упродовж травня - серпня 2022 року, достовірно знаючи, що її батько ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та вона не має права отримувати грошові кошти, маючи при собі банківську карту ОСОБА_11 , скориставшись тим, що їй відомий ПІН-код від банківської картки здійснила зняття з банкоматів та розрахунок в торгівельній мережі, чим спричинила матеріальної шкоди державі в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області.

Вказує на те, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 23.07.2014, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Згідно із підпунктами 4, 6 пункту 4 вказаного Положення Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат і соціальних послуг, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, а також організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій.

Згідно із п. 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 28-2 від 22.12.2014, Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі є територіальними органами Пенсійного фонду України, які відповідно до п.п. 3,4 цього Положення реалізують державну політику з питань пенсійного забезпечення відповідно до покладених на них завдань та в межах своєї компетенції.

Зі змісту положень ст.ст. 71, 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вбачається, що реалізація завдань і виконання функцій Пенсійного фонду України як центрального органу виконавчої влади, до яких згідно із п. 1 ч. 1 ст. 73 цього Закону також відноситься виплата пенсій за віком, здійснюється за рахунок коштів Пенсійного фонду, використання яких на інші цілі, не передбачені цим Законом, заборонено.

Тобто, неправомірними діями ОСОБА_6 заподіяно шкоди не майновим інтересам юридичної особи публічного права - Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, а майновим інтересам держави, оскільки негативно вплинули на реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення.

Оскільки неправомірними діями ОСОБА_6 заподіяно шкоду державним інтересам, а не будь-яким іншим, в тому числі приватним, тому укладення угоди про примирення у зазначеному кримінальному провадженні між потерпілим - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та обвинуваченою ОСОБА_6 є недопустимим та порушує вимоги ч. 3 ст. 469 КПК України.

Усупереч вимог п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України суд першої інстанції, затверджуючи угоду про примирення, належним чином не перевірив відповідність умов угоди вимогам ч. 3 ст. 469 КПК України та затвердив її, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України істотні порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим про примирення може бути оскаржений з підстав затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Згідно із п.п. 1,2 ч.2 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду на підставі угоди суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і направити кримінальне провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку або до суду першої інстанції для проведення судового провадження у загальному порядку.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити,пояснення обвинуваченої та її захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просили вирок суду залишити без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК України вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути оскаржений прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК вона не може бути укладена.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що між потерпілим Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області в особі представника ОСОБА_8 та підозрюваною ОСОБА_6 13.02.2023 укладено угоду про примирення.

Суд першої інстанції у відповідності до положень ст. 474 КПК України, провів підготовче судове засідання, за результатами якого ухвалив вирок, яким затвердив угоду про примирення. У судовому засіданні прокурор та сторони угоди просили її затвердити.

Отже, доводи апелянта щодо неможливості укладення угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим у даному кримінальному провадженні є безпідставними.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Угода про примирення, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, укладена в межах кримінального провадження № 0003315 по обвинуваченню ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України, які відповідно до статті 12 КК України, віднесені до категорії проступків та нетяжких злочинів.

За наведених вище підстав, слід дійти висновку, що суд не порушив вимоги ч. 3 ст. 469 КПК України, затвердивши угоду про примирення, яку відповідно до чинного законодавства потерпіла сторона та обвинувачена мали право укласти, оскільки частиною третьою цієї статті не допускається укладення угоди про примирення лише у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, проте у даному кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, провадження не здійснюється.

На момент ухвалення вироку на підставі угоди між представником потерпілого та обвинуваченою суд обґрунтовано керувався положеннями ст. 55, 469, 473, 474 КПК України та ухвалив рішення, яке відповідає цим вимогам Закону.

Таке рішення суду першої інстанції узгоджується із правовою позицією Верховного суду викладеною у постанові Верховного Суду України від 31.03.2016 (справа №5-27 кс 16) з якої вбачається, що при визначенні того, чи можна укладати угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим щодо злочинів невеликої тяжкості, суд має керуватись не тільки формальними вимогами статей 468,469,474 КПК України щодо видів угод про примирення і класифікацію злочинів, щодо яких такі угоди можуть укладатися, а й чітко дотримуватися їх засадничих принципів.

Верховний суд зазначив, що угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально -правового конфлікту та забезпечення їх балансу. Адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норми права про примирення щодо конкретного (їх) випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні (публічні) інтереси.

На переконання колегії суддів зміст укладеної між потерпілим Головним Управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області в особі представника ОСОБА_8 та обвинуваченою ОСОБА_6 угоди про примирення жодним чином не суперечить інтересам суспільства, у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення для цілей норм ч. 3 ст. 469, п. 7 ст. 474 КПК України.

Обґрунтованих підстав, обмежувати дію принципу диспозитивності у цій конкретній категорії проваджень, як на тому наполягає апелянт, колегія суддів не встановила.

Посилання апелянта на те, що районний суд не врахував того, що неправомірними діями ОСОБА_6 заподіяно шкоду державним інтересам, а не будь-яким іншим, в тому числі приватним, а тому укладення угоди про примирення у зазначеному кримінальному провадженні є недопустимим, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а частиною 4 ст. 56 КПК України також передбачено, що на всіх стадіях кримінального провадження, потерпілий (у тому числі і юридична особа) має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення та у передбачених законом України про кримінальну відповідальність і цим Кодексом випадках, примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Отже, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, колегія суддів істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегія суддів не встановила.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.05.2023, яким затверджено угоду про примирення від 13.02.2023 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003315 від 05.11.2022, укладену між потерпілою особою Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в особі представника потерпілого ОСОБА_8 та підозрюваною ОСОБА_6 - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2