Номер провадження: 11-кп/813/1296/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000484, внесеному до ЄРДР 24.03.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 04 квітня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 03.06.2023 року.

Також ухвалою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 строком на 60 днів, тобто до 03.06.2023 року.

Рішення суду мотивоване обґрунтованістю висунутого обвинувачення, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливістю застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що обвинувачений перебуває під вартою більше двох років, хоча згідно пред`явленого обвинувачення, на думку обвинувачення, ОСОБА_7 обвинувачується лише як посібник, тому тримання під вартою є занадто суворою мірою запобіжного заходу. Також, ОСОБА_7 має на утриманні батьків-інвалідів 3 групи з обмеженнями у праці та обслуговуванні, доньку, має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується позитивно, тобто має міцні соціальні зв`язки.

Ухвала суду першої інстанції в частині продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 не оскаржується.

Позиції учасників судового розгляду.

27.04.2023 року на електронну адресу суду від прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_13 надійшов лист, у якому останній просив розгляд справи провести без його участі, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Апеляційний суд звертає увагу що клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не надходило, у зв`язку із чим, апеляційний суд вважає за можливе, апеляційний розгляд провести за відсутності сторін кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Київському райсуді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Переглядаючи оскаржену ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним із існуючими ризиками станом на час судового розгляду, відповідає особі обвинуваченого і зможе забезпечити, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд вважає за необхідне звернути уваги на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених: - ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 146 КК України за кваліфікуючими ознаками: пособництво у викраденні людині та незаконному позбавленні волі, вчиненому з корисливих мотивів, організованою групою, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, із застосуванням зброї, здійснюване протягом тривалого часу; - ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України за кваліфікуючими ознаками: пособництво у вимаганні передачі чужого майна з погрозою вбивства потерпілого вимагання), вчинене організованою групою, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах.

Зважаючи на вказані обставини, апеляційний суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Враховуючи характеризуючи дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 , обставини вчинення злочинів, їх зухвалості та тяжкості, відсутності в нього місця роботи на момент затримання, міцних соціальних зв`язків, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Отже, доводи захисника ОСОБА_6 про наявність підстав для застосування відносно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Водночас, колегія суддів приймає до уваги доводи захисника ОСОБА_6 з приводу того, що ОСОБА_7 має на утриманні батьків-інвалідів 3 групи з обмеженнями у праці та обслуговуванні, доньку, має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується позитивно, проте наголошує на тому, що зазначені обставини не є достатньо переконливими обставинами, щоб нівелювати існуючі на час постановлення оскаржуваної ухвали ризики.

Жодних розумних гарантій добросовісної поведінки ОСОБА_7 на вказаній стадії кримінального процесу ані судді, ані апеляційному суду надано не було.

Крім того, стороною захисту не надано будь-яких документів на підтвердження працевлаштування ОСОБА_7 , джерел його доходів, а відтак і здатності утримувати будь-яких осіб.

Водночас, апеляційний суд знаходить слушними зауваження захисника щодо тривалого судового розгляду кримінального провадження, під час якого обвинувачений ОСОБА_7 постійно перебуває під вартою, у зв`язку із чим вважає за необхідне звернути особливу увагу районного суду на положення ст. 8 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 та приписи ст.ст. 28 та 318 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 28 КПК України, кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Водночас ч. 1 ст. 318 КПК України встановлює, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б не природно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.

Аналіз наданих апеляційному суду копій матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 свідчить про те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачені утримуються під вартою, проте судовий розгляд на теперішній час не завершений та остаточне рішення не прийнято.

Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ч. 4 ст. 28 та ч. 1 ст. 318 КПК України тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, у зв`язку із чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність вжиття термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 183, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000484, внесеному до ЄРДР 24.03.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України, залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків при розгляді даного кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 28 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4