Справа № 132/1402/23
Провадження №1-кп/132/282/23
Вирок

Іменем України

10 липня 2023 року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034 від 03 квітня 2023 року, за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нова Гребля Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, із середньо-технічною освітою, вдівця, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 - 25.03.2023 року близько 18год.00хв. рухаючись на моторолері по вулиці Набережній, поблизу лісового масиву, розташованого в селі Нова Гребля Хмільницького району Вінницької області, не впоравшись із керуванням даним транспортним засобом, впав на дорогу. Побачивши на лісовій галявині у лісовому масиві неповнолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , покликав їх до себе. Вподальшому, під час розмови між неповнолітнім ОСОБА_7 та ОСОБА_6 виникла словесна суперечка, в ході якої, у ОСОБА_6 виник умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_7 . Переслідуючи мету заподіяння шкоди здоров`ю неповнолітньому ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, підійшов до ОСОБА_7 та наніс йому два удари по обличчю долонею правої руки, чим спричинив тому тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 53 від 24.04.2023 року, у неповнолітнього ОСОБА_7 виявлене тілесне ушкодження у вигляді синця привушної ділянки зліва. Вищевказане тілесне ушкодження виникло від травматичної дії (удару, співударяння) тупого (их) твердого (их) предмета (предметів), яке утворилося 25.03.2023 року, та належить до легкого тілесного ушкодження (п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року).

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та пояснив, що дійсно 25.03.2023 року близько 18год.00хв., він рухаючись на моторолері по вулиці Набережній, поблизу лісового масиву, розташованого в селі Нова Гребля Хмільницького району Вінницької області, не впоравшись із керуванням даним транспортним засобом, впав на дорогу. Побачивши на лісовій галявині неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , покликав їх до себе. Під час розмови між ним та неповнолітнім ОСОБА_7 виникла словесна суперечка, в ході якої він наніс останньому два удари по обличчю долонею правої руки, після чого поїхав до себе додому.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 та його законний представник ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, надавши письмову заяву, згідно якої просили дане кримінальне провадження розглянути за їх відсутності, обвинуваченого покарати згідно вимог діючого законодавства, цивільний позов заявляти не бажають.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Положення частини 2 статті 50 КК України встановлюють, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до змісту статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Прокурор ОСОБА_10 у своїй промові, під час виступу у судових дебатах, просила визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин.

За роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень статті 12 КК України, віднесене до кримінального проступку.

Згідно відомостей персонально-довідкового обліку, отриманих з Єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України про притягнення осіб до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України від 05.04.2023 року, ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався та судимостей не має.

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб та землекористування, виданої 12.04.2023 року в.о.старости Новогребельського старостинського округу Калинівської міської ради Вінницької області ОСОБА_11 , ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та до складу його сім`ї входять: мати ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; донька ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; син ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; донька ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , які перебувають на його утриманні.

ОСОБА_6 є багатодітним батьком (посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 30.08.2016 року сектором у справах сім`ї, молоді та спорту Калинівської районної державної адміністрації у Вінницькій області); працевлаштований.

За довідною-характеристикою, виданою 05.04.2023 року в.о.старости Новогребельського старостинського округу Калинівської міської ради Вінницької області ОСОБА_11 , ОСОБА_6 за місцем проживання громадський порядок не порушує, компрометуючі матеріали відсутні.

Як слідує з консультативних висновків спеціалістів Комунального підприємства «Калинівська центральна районна лікарня» Калинівської міської ради від 06.04.2023 року, ОСОБА_6 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Органом досудового розслідування в обвинувальному акті зазначено, що обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , що передбачена статтею 66 КК України, є щире каяття.

Статтею 66 КК України визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: 1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; 2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди; 2-1) надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення; 3) вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім; 4) вчинення кримінального правопорушення жінкою в стані вагітності; 5) вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин; 6) вчинення кримінального правопорушення під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність; 7) вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого; 8) вчинення кримінального правопорушення з перевищенням меж крайньої необхідності; 9) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, поєднане з вчиненням кримінального правопорушення у випадках, передбачених цим Кодексом. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 25.07.2019 року у справі № 156/98/18 (провадження № 51-9408км18), наведений у статті 66 КК України перелік не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені у цій статті. Ними, зокрема, можуть бути: вчинення злочину вперше; визнання вини особою, що вчинила злочин; молодий вік цієї особи; позитивна характеристика за місцем праці; навчання чи проживання; стан її здоров`я; наявність малолітніх дітей чи інших осіб на її утриманні та інше.

За рекомендаціями, викладеними в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 роз`яснено, що визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

З урахуванням вищезазначених вимог закону та роз`яснень щодо застосування його норм, суд ретельно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість визнання обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 : вчинення кримінального правопорушення вперше; визнання вини; щире каяття; наявність двох неповнолітніх дітей на утриманні.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 , що визначена статтею 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та у присутності дитини.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеру діяння, обстановки, способу, місця, часу його вчинення, наявності пом`якшуючих обставин, особи обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки дане покарання на думку суду, відповідатиме вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, є відповідним вчиненому кримінальному правопорушенню, а також за своїм видом та розміром - необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Натомість, запропоноване прокурором ОСОБА_10 покарання у виді громадських робіт, на переконання суду, з достатньою повнотою не враховує вимог ст.65 КК України, оскільки прокурором не взято до уваги дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності; є багатодітним батьком, на утриманні якого перебуває двоє неповнолітніх дітей; працевлаштований; за місце свого проживання характеризується загалом позитивно; наявність обставин, що пом`якшують покарання, а також на те, що при призначенні покарання суд повинен суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що передусім метою покарання є виправлення засудженого.

Крім цього, відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

ОСОБА_6 , будучи вдівцем, на утриманні якого перебуває двоє неповнолітніх дітей, має постійно піклуватися про них, займатися їх вихованням та доглядом, оскільки для батька, суспільства і держави важливим та особливо цінним є фізичне і моральне здоров`я дитини.

Призначення покарання у виді громадських робіт, за умовами якого ОСОБА_6 буде вимушений у вільний від роботи час, замість піклування, виховання та догляду за своїми неповнолітніми дітьми, безоплатно виконувати суспільно корисливі роботи, не сприятиме для побудови здорового соціального фундаменту для життя його неповнолітніх дітей.

При призначенні покарання у виді штрафу, суд виходить перш за все з інтересів неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , дбаючи про їх майбутнє, нормальний розвиток яких, може постраждати внаслідок відбування їх батьком покарання у виді громадських робіт, оскільки він не зможе на протязі тривалого часу у свій позаробочий час приділяти їм увагу, піклуватися про них, виховувати та доглядати їх.

Оскільки ОСОБА_6 працевлаштований, має постійний щомісячний заробіток (дохід), а тому призначення штрафу у розмірі 850грн.00коп., не погіршить матеріального становища його сім`ї, та не вплине істотно на матеріальне забезпечення його дітей.

Речові докази в даному кримінальному провадженні не вилучалися.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850грн00коп.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженому та прокурору.

Суддя