Житомирський апеляційний суд
Справа №283/1024/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 17.08.2023,,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 00000043 від 02.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 190 КК України про арешт майна.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту у формі позбавлення права на відчуження та розпорядження на майно підозрюваного ОСОБА_7 , а саме 1/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, тобто у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України. В ході проведення досудового розслідування, 30.06.2023 у відповідності до ст.ст.42, 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 190 КК України. При цьому, в ході досудового розслідування ОСОБА_7 частково відшкодував заподіяну Головному управлінню ПФУ у Житомирській області майнової шкоди на суму 13000 гривень та станом на теперішній час залишається не відшкодованою майнова шкода на суму 17595 грн. 65 коп. Зазначає, що відповідно до інформації, наданої КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради № 22 від 08.08.2023, ОСОБА_7 є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 10.11.1993. наголошує, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в даному випадку є той факт, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції, неправильно застосовано ст.170 КПК України та єдиною підставою відмови у задоволенні клопотання зазначено про відсутність цивільного позову. Звертає увагу, що у ході розгляду даного клопотання прокурором дійсно зазначено, що станом на 17.08.2023 цивільний позов до суду не подано, проте прокурором наголошено на тому що даний цивільний позов буде подано до суду разом з обвинувальним актом, а у КПК України відсутні жодні вимоги щодо наявності даного позову у ході досудового розслідування, а у ст. 170 КПК України йдеться лише про мету накладення арешту, зокрема, для можливої конфіскації майна, забезпечення цивільного позову тощо. Вважає, що арешт майна в даному випадку необхідно накласти з метою забезпечення відшкодування збитків, завданих державі в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, оскільки з моменту повідомлення про підозру пройшло більш ніж півтора місяці, а збитки досі лишаються не відшкодованими у повному обсязі. Звертає увагу, що йдеться лише про накладення арешту у формі позбавлення права на відчуження та розпорядження на майно з метою унеможливлення перереєстрації (відчуження) його до моменту прийняття рішення по справі, при цьому про позбавлення права користування житлом у клопотанні питання не ставиться. Крім того, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в даному випадку полягає у тому, що судом першої інстанції здійснено неправильне тлумачення ст.170 КПК України про обов`язкову наявність цивільного позову під час досудового розслідування для накладення арешту. Більш того, у ході підготовки до цивільного позову 18.03.2023 до головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подано повідомлення у порядку ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» про надання інформації про вжиті управлінням заходи щодо відшкодування збитків по даному факту та станом на 21.08.2023 прокурором підготовлено проект цивільного позову, який буде направлено до суду разом з обвинувальним актом. Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 у ході розгляду клопотання про арешт майна у суді першої інстанції не заперечував щодо задоволення даного клопотання та просив його задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора в підтримку своїх апеляційних вимог, заперечення власника майна ОСОБА_7 , перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.2 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В свою чергу, у відповідності до ст.171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Положеннями ч.3 ст.171 КПК України передбачено, що в даному випадку у клопотанні повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Як встановлено судом апеляційної інстанції за результатами перевірки матеріалів провадження, ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано.

Як зазначено в клопотанні про накладення арешту на майно (а.п.1-3), в провадженні СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 02.05.2023 за №00000043 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 мав відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» банківський рахунок № НОМЕР_2 , на який отримував пенсійні виплати від Головного управління ПФУ у Житомирській області, передбачені відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

12.03.2021 ОСОБА_9 через стан здоров`я на підставі нотаріально посвідченої довіреності уповноважив сина ОСОБА_7 представляти його інтереси без його участі у всіх банківських установах з питань одержання нележних ОСОБА_9 грошових коштів (вкладів), в тому числі і пенсії. Після цього, ОСОБА_7 , перебуваючи у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» на пл. Соборна, 4 в м. Малин Житомирської області відкрив банківську карту № НОМЕР_3 , яка є дублікатом до банківської картки по банківську рахунку № НОМЕР_2 належному ОСОБА_9 .

Відповідно до актового запису про смерть №14 від 06.01.2023, посвідчено факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9

03.03.2022 на картковий рахунок ОСОБА_9 було зараховано пенсійну виплату в розмірі 390,30 грн. та у цей момент у ОСОБА_7 виник умисел на заволодіння чужим майном - грошовими коштами, які були отримані від Головного управління ПФУ у Житомирській області в якості пенсійної виплати ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою протиправного збагачення, шляхом обману, заволодів грошовими коштами в загальній сумі 3910 грн., які знаходились на картковому рахунку відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , а саме 07.03.2022 та 08.03.2023 знаходячись біля банкомату АТ КБ «ПриватБанк», розташованого по вул. Огієнка, 65 А в м. Малин, використовуючи власну банківську картку № НОМЕР_3 , яка є дублікатом до банківської картки по банківську рахунку № НОМЕР_2 належному ОСОБА_9 зняв готівку з рахунку в загальній сумі 3800 грн.

Після цього, 09.03.2022 та 05.04.2022 розраховувався вищевказаною банківською карткою за придбання товару в магазині «Козацький» по вул. Огієнка в м. Малин на загальну суму 110 грн тобто витратив грошові кошти на власний розсуд, чим завдав Головному управлінню ПФУ Житомирській області майнової шкоди на вказану суму.

08.04.2022 на картковий рахунок ОСОБА_9 було зараховано пенсійну виплату в розмір: 3920,30 грн. та у цей момент у ОСОБА_7 виник умисел на заволодіння чужим майном - грошовими коштами, які були отримані від Головного управління ПФУ у Житомирській області Б якості пенсійної виплати ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою протиправного збагачення, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами в загальній сумі 3920 грн., які знаходились на картковому рахунку відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , а саме 09.04.2022 знаходячись біля банкомату АТ КБ «ПриватБанк» на пл. Соборна, 4 А в м. Малин, використовуючи власну банківську картку № НОМЕР_3 , яка є дублікатом до банківської картки по банківську рахунку № НОМЕР_2 належному ОСОБА_9 зняв готівку з рахунку в сумі 3900 грн. та 19.04.2023 розраховувався вищевказаною банківському карткою за придбання товару в магазині «Хлібний» по вул. Огієнка в м. Малин, на суму 20 грн., тобто витратив грошові кошти на власний розсуд, чим завдав Головному управлінню ПФУ у Житомирській області майнової шкоди на вказану суму.

10.05.2022, 09.06.2022, 08.07.2022, 10.08.2022 та 09.09.2023 на картковий рахунок ОСОБА_9 було зараховано пенсійну виплату в загальному розмірі 20213,50 грн. та у період часу з 06.06.2022 по 05.10.2022 у ОСОБА_7 виник умисел на заволодіння чужим майном - грошовими коштами, які були отримані від Головного управління ПФУ у Житомирській області в якості пенсійної виплати ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою протиправного збагачення, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами в загальній сумі 3710 грн., які знаходились на картковому рахунку відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , а саме 06.06.2022 використовуючи власну банківську картку № НОМЕР_3 , яка є дублікатом до банківської картки по банківську рахунку № НОМЕР_2 належному ОСОБА_9 , розраховувався нею за придбання товарів в магазинах по вул. Огієнка в м. Малин, на загальну суму 2702 грн., а також 31.08.2022 та 05.10.2022 знаходячись біля банкомату АТ КБ «ПриватБанк» по вул. Огієнка, 65 А в м. Малин та, використовуючи вищевказану банківську картку, зняв готівку з рахунку в загальній сумі 1008 грн., тобто витратив грошові кошти на власний розсуд, чим завдав Головному управлінню ПФУ у Житомирській області майнової шкоди на вказану суму.

10.10.2022 на картковий рахунок ОСОБА_9 було зараховано пенсійну виплату в загальному розмірі 3940,76 грн. тау ОСОБА_7 виник умисел на заволодіння чужим майном - грошовими коштами, які були отримані від Головного управління ПФУ у Житомирській області в якості пенсійної виплати ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою протиправного збагачення, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами в загальній сумі 9450 грн., які знаходились на картковому рахунку відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , а саме у період часу з 05.10.2022 по 05.11.2022 використовуючи в банкоматі опцію «зняття без карти», тобто за допомогою введення коду який надходить на абонентський номер, що закріплений за банківською карткою, здійснив зняття готівки на загальну суму 7340 грн., які витратив на власний розсуд, чим завдав Головному управлінню ПФУ у Житомирській області майнової шкоди на вказану суму.

10.11.2022 на картковий рахунок ОСОБА_9 було зараховано пенсійну виплату в розмірі 3940,76 грн. та у ОСОБА_7 , який достовірно знав, що на вказаному рахунку також наявні грошові кошти з попередніх виплат пенсії, виник умисел на заволодіння чужим майном - грошовими коштами, які були отримані від Головного управління ПФУ у Житомирській області в якості пенсійної виплати ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою протиправного збагачення, шляхом обману, повторно, заволодів грошовими коштами в загальній сумі 11490 грн., які знаходились на картковому рахунку відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , а саме у період часу з 12.11.2022 по 05.01.2023 використовуючи в банкоматі опцію «зняття без карти», тобто за допомогою введення коду який надходить на абонентський номер, що закріплений за банківською карткою, здійснив зняття готівки на загальну суму 11490 грн., які витратив на власний розсуд, чим завдав Головному управлінню ПФУ у Житомирській області майнової шкоди на вказану суму.

Своїми умисними діями, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману ОСОБА_7 заподіяв Головному управлінню ПФУ у Житомирській області майнову шкоду на загальну суму 30595,62 грн.

В ході проведення досудового розслідування, 30.06.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 190 КК України.

13.08.2023 слідчий СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області з відповідним клопотанням про арешт (відчуження та розпорядження) на майно підозрюваного ОСОБА_7 , а саме: 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 , за результатами судового розгляду слідчим суддею постановлена оскаржувана ухвала.

За результатами апеляційної перевірки, апеляційний суд встановив, що визначені процесуальним законом підстави для накладення арешту на вище зазначене майно - 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 , відсутні.

Так, у відповідності до матеріалів провадження №283/1024/23, 30.06.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та у заволодінні чужим, майном шляхом обману (шахрайство), вчинених повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України. (а.п.14-16)

В свою чергу, розмір завданої майнової шкоди ГУ ПФУ в Житомирській області злочинними діями ОСОБА_7 становить 30595,62 грн. (а.п.7)

Відповідно до інформації КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №22 від 08.08.2023, ОСОБА_7 є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 , на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 10.11.1993. (а.п.19)

Як вбачається з оскаржуваного рішення, підозрюваним ОСОБА_7 під час судового розгляду клопотання слідчого надано слідчому судді докази на підтвердження факту часткового відшкодування ним матеріальної шкоди у провадженні відповідні квитанції про сплату 8000 грн. та 5000 грн.

Дані обставини, підтверджено особисто ОСОБА_7 та прокурором в суді апеляційної інстанції.

Крім того, часткове відшкодування збитків підозрюваним підтверджено і копією позовної заяви поданої на час апеляційного провадження процесуальним керівником у проваджені №00000043 прокурором ОСОБА_10 в інтересах держави про стягнення з ОСОБА_7 на користь ГУ ПФУ в Житомирській області 17 595 грн. 65 коп. (перебуває в матеріалах провадження). При цьому, як вбачається з інформації наданої прокурором обвинувальний акт (разом з позовною заявою) у провадженні №00000043 відносно ОСОБА_7 23.08.2023 скеровано до Малинського районного суду Житомирської області для розгляду по суті.

В свою чергу, як то передбачено ч.ч.8, 11 ст.170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що в даному випадку, потреби досудового розслідування жодним чином не виправдовують таке втручання у права та інтереси як власника майна - ОСОБА_7 .

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дотримався вимог ст.170 КПК України, та врахував розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Сума завданої шкоди - 17 595 грн. 65 коп. є явно не співрозмірною вартості майна, на яке прокурор просить накласти арешт - 1/4 частини квартири АДРЕСА_2 (власність підозрюваного).

Крім того, зважає апеляційний суд і на те, що прокурором не надано об`єктивних доказів (обставин) на підтвердження того, що в даному випадку, відмова в накладанні арешту на вище зазначене майно, призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, за результатами апеляційної перевірки, апеляційний суд вважає, що слідчим у клопотанні не було доведено необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_7 (1/4 частини квартири АДРЕСА_2 ), як і не конкретизовано підстав для накладення арешту на це майно. Не надано таких доказів і прокурором суду апеляційної інстанції.

Апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено правову підставу та мету для накладення арешту на майно, передбачені п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Отже, при розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.1 ст.175, ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України, висновки викладенні в оскаржуваному рішенні є законними та обґрунтованими.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що відповідно до ст.132 КПК України, слідчим та прокурором не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які орган досудового розслідування вказує у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, відповідно до положень ст.94 КПК України, належним чином оцінив їх з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Згідно із ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження та не спростовують висновків слідчого судді про відсутність правової підстави для арешту майна.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 17.08.2023, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 00000043 від 02.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 2 ст. 190 КК України про арешт майна, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :