31.08.2023 Єдиний унікальний номер 205/1982/19
1-кп/205/168/23
Провадження №1-кп/205/168/23
Справа №205/1982/19
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, освіта середня-технічна, раніше не засудженого, працюючого водієм ТОВ «Стеко», проживаючого в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 , 10 лютого 2019 року, приблизно о 15 годині, перебував у квартирі АДРЕСА_3 , де у нього виник конфлікт з матір`ю співмешканки ОСОБА_7 , в результаті чого остання викликала по лінії «102» наряд патрульної поліції. В той же день, близько 16 години, за адресою: м.Дніпро, ж/м Покровський 22Б/59, прибули працівники патрульної поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , який на робочий планшет надійшов виклик «Домашнє насильство», які під час розмови з обвинуваченим ОСОБА_6 встановили, що останній має ознаки алкогольного сп`яніння, після чого з метою припинення конфлікту та з`ясування обставин вирішили вийти на вулицю до службового автомобіля. Після цього, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_5 біля під`їзду буд. АДРЕСА_4 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, відмовився виконувати законні вимоги працівників поліції, в результаті чого його було попереджено про застосування спеціальних засобів в порядку ст.45 Закону України «Про Національну поліцію». У відповідь на попередження, обвинувачений ОСОБА_6 , демонстративно нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, став висловлюватись на адресу працівників поліції нецензурною лайкою, після чого, розуміючи, що перед ним перебуває працівник правоохоронного органу, який виконує свої службові обов`язки, реалізуючи свій злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, діючи умисно, наніс один удар лівою рукою в область носу потерпілого ОСОБА_5 , після чого штовхнув останнього своєю лівою рукою в праве плече, в результаті чого потерпілий ОСОБА_5 впав на асфальт. Таким чином, в результаті умисних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , працівнику правоохоронного органу потерпілому ОСОБА_5 , були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді шести саден: на долонній поверхні правої кисті ближче до променево-зап`ясткового суглобу та на внутрішній поверхні правого променево-зап`ясткового суглобу, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Обвинувачений ОСОБА_6 своєї вини не визнав та пояснив суду, що 10 лютого 2019 року, близько 15 години, він перебував у приміщенні кв. АДРЕСА_3 , де між ним та матір`ю його співмешканки ОСОБА_7 , яка постійно приходила за вказаною адресою та провокувала скандали, стався черговий конфлікт, після чого вона викликала працівників поліції. Після приїзду, працівники поліції з незрозумілих йому причин, попросили їх вийти на вулицю, де без жодних, на його думку, причин, запропонували проїхати до відділу поліції, на що він відмовився, оскільки йому потрібно було в ніч їхати у відрядження в інше місто, в результаті чого між ним та працівниками поліції виникла сутичка, під час якої він, можливо, спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 . При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 пояснив суду, що умислу на спричинення тілесних ушкоджень працівнику поліції у нього не було, а самі дії ОСОБА_5 та ОСОБА_8 вважає не зовсім законними, оскільки всі обставини було з`ясовано на місці, у зв`язку з чим їхати у відділ поліції для складання протоколу, на його думку, не було необхідності.

Незважаючи на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, його вина повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 10 лютого 2019 року, отримавши на службовий планшет виклик «Домашнє насильство», він, разом з ОСОБА_8 , прибули за адресою: АДРЕСА_5 , де побачили ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , між яким продовжувався конфлікт. З метою припинити конфлікт, кони запропонували їм вийти на вулицю, де під час спілкування з обвинуваченим ОСОБА_6 , виявили що він перебуває у стані сп`яніння, після чого запропонували йому проїхати до відділення поліції, однак обвинувачений відмовився виконувати їх законні вимоги, став поводитись агресивно та висловлюватись на їх адресу нецензурною лайкою. Після цього, коли вони його попередили про можливе застосування спеціальних засобів, між ними сталася сутичка, під час якої ОСОБА_6 наніс йому удар рукою в область носа та штовхнув у плече, в наслідок чого він впав. Таким чином, в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_6 йому були спричинені легкі тілесні ушкодження. Аналогічні за своїм змістом показання надав в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , який також підтвердив спричинення обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , під час виконання останнім своїх службових обов`язків.

Свідок ОСОБА_7 суду підтвердила, що 10 лютого 2019 року, близько 15 години, у приміщенні кв. АДРЕСА_3 , між нею та обвинуваченим ОСОБА_6 стався конфлікт, під час якого останній став погрожувати їй фізичною розправою, в результаті чого вона черговий раз викликала працівників поліції. Після приїзду працівники поліції запропонували вийти з ними на вулицю для з`ясування обставин, на що вони погодились та коли перебували біля під`їзду, між обвинуваченим та працівниками поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , виник конфлікт з приводу того, що ОСОБА_6 відмовився виконувати їх законні вимоги. Під час конфлікту, обвинувачений ОСОБА_6 став висловлюватись на адресу працівників поліції нецензурною лайкою, після чого вдарив та штовхнув ОСОБА_5 , в результаті чого обвинуваченого повалили на землю та одягли кайданки.

Показаннями свідка ОСОБА_9 суду підтверджено, що 10 лютого 2019 року, близько 15 години, вона, разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебували у приміщенні кв. АДРЕСА_3 , де між останніми виник конфлікт, в результаті чого ОСОБА_7 в черговий раз викликала працівників поліції. Приїхавши на виклик, працівники поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_8 запропонували усім вийти на вулицю, на що вони погодились. Перебуваючи біля під`їзду зазначеного вище будинку, працівники поліції висловили вимогу, щоб ОСОБА_6 проїхав з ними у відділ поліції, на що обвинувачений відмовився, пояснивши їм, що йому необхідно вночі відправлятись у відрядження в інше місто, в результаті чого між ними виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 повалили на землю та наділи кайданки. При цьому, зазначений свідок повідомила суду, що її мати ОСОБА_7 , проживаючи в іншому місті, приходить у зазначену вище квартиру та постійно провокує конфлікти, після чого викликає працівників поліції.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №638е від 27 лютого 2019 року (а.с.53-56), у потерпілого ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: шести саден: на долонній поверхні правої кисті ближче до променево-зап`ясткового суглобу та на внутрішній поверхні правого променево-зап`ясткового суглобу, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Зазначені обставини також повністю підтверджуються наступними доказами, які були досліджені під час судового розгляду а саме: протоколами проведення слідчих експериментів від 22 та 23 лютого 2019 року (а.с.57-58, 59-60, 61-62), за участю потерпілого ОСОБА_5 , а також свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , під час яких зазначені особи вказали на механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_6 ; а також долученими до справи речовими доказами, якими визнано компакт-диск DVD-R (а.с.48).

Таким чином, на підставі вищенаведених доказів, а саме показань потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , а також свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 судом встановлено, що 10 лютого 2019 року, приблизно о 16 годині, біля під`їзду буд.22Б на ж/м Покровський, між обвинуваченим ОСОБА_6 , з одного боку та співробітниками поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , з другого боку, відбувся конфлікт, під час якого працівнику правоохоронного органу потерпілому ОСОБА_5 , були спричинені легкі тілесні ушкодження під час виконання ним своїх службових обов`язків.

Той факт, що виявлені у потерпілого ОСОБА_5 тілесні ушкодження утворились внаслідок умисних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , сумніву судом не піддається, оскільки про це об`єктивно свідчить хронологія розвитку подій та підтверджується, крім показань самого потерпілого ОСОБА_5 , також показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ; наведеними вище висновком судово-медичної експертизи №638е від 27 лютого 2019 року, протоколами проведення слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_5 , а також свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Крім того, як зазначено у висновку судово-медичної експертизи №638е від 27 лютого 2019 року, локалізація та характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення, не суперечать механізму, локалізації та характеру, на які вказують потерпілий та свідки під час проведення слідчих експериментів за їх участю.

Крім того, судом не можуть бути прийняті до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_6 в тій частині, що тілесні ушкодження могли бути спричинені ним не умисно, оскільки вони повністю спростовані показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 , а також свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а також переглянутим у судовому засіданні відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції, згідно з якими обвинувачений ОСОБА_6 , розуміючи, що перед ним перебувають працівники поліції, які виконують свої службові обов`язки, відмовився виконувати їх законні вимоги та чинив активний спротив, тобто діяв умисно, спричинивши тілесні ушкодження ОСОБА_5 .

Не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та не приймаються судом до уваги також доводи обвинуваченого ОСОБА_6 в тій частині, що він відмовився виконувати вимогу працівників поліції проїхати з ними, а також не міг перебувати у стані сп`яніння через те, що йому необхідно було в ніч їхати у відрядження в інше місто, оскільки стороною захисту не надано суду відповідних документів.

Виходячи з наведеного аналізу досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає безсумнівно доведеним факт заподіяння обвинуваченим ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 у зв`язку з виконанням останнім своїх службових обов`язків. З цих же підстав доводи сторони захисту щодо невинуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину на увагу суду не заслуговують.

Таким чином, за встановлених обставин, оцінюючи зібрані та досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, з врахуванням принципу змагальності та критерію «поза розумним сумнівом», суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, тобто в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії злочину середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно, займається суспільно-корисною працею.

Обставин, які б пом`якшували покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , передбачених ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , передбаченою ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання, суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_6 , а також позиції прокурора, який орієнтував суд на застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 не обирати.

Речові докази по справі: DVD-диск з відеозаписами залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1