Справа № 156/504/23
Провадження № 1-кп/156/40/23
ВИРОК

Іменем України

08 червня 2023 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі кримінальне провадження №0000132 від 21 лютого 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соснина Іваничівського району Волинської області, українця, громадянина України, з повного середньою освітою, зареєстрованого за адресою та мешканця: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «рядовий», розлученого, раніше неодноразово судимого, востаннє 11.06.2020 року Нововолинським міським судом Волинської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71, ч. 4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців; 13.10.2022 на підставі ст. 81 КК України звільненого від відбуття покарання умовно-достроково на строк 1 рік 23 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, востаннє, 11.06.2020 року Нововолинським міським судом Волинської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71, ч. 4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 8 місяців, 13.10.2022 на підставі ст. 81 КК України звільнений від відбуття покарання умовно-достроково на строк 1 рік 23 дні, за що судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив нові умисні кримінальні правопорушення проти власності.

Так, 21.02.2023 року близько 09:00 год військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, шляхом відкриття дверей, які були не зачиненні на замок, проник у будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , належний ОСОБА_6 , де з кімнати кухні умисно, таємно, повторно, викрав грошові кошти в сумі 2000 гривень, чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на вищевказану суму.

Окрім того 10.03.2023 року в обідню пору доби (точного часу органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, шляхом відкриття дверей, які не були зачиненні на замок, проник у приміщення сараю, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , належний ОСОБА_7 , звідки у подальшому, умисно, таємно, повторно, викрав кутову шліфувальну машину, марки «Дніпро-М» модель «08-98» вартістю 910 гривень 00 копійок, чим спричинив ОСОБА_7 , майнову шкоду на вказану суму.

Також 25.03.2023, в період часу з 08:30 год по 10:00 год ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, шляхом відкриття дверей, які не були зачиненні на замок, проник у будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , належний ОСОБА_8 , звідки у подальшому із кімнати вищевказаного будинку, умисно, таємно, повторно, викрав бензокосу, марки «Світязь» модель «БТ-430» вартістю 2543 гривні 48 копійок, чим спричинив ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст.185 КК України при вищевказаних обставинах визнав та показав, що у лютому 2023 року в с. Менчичі, з кімнати кухні належного ОСОБА_6 будинку він викрав грошові кошти в сумі 2000 гривень, купюрами по 500 гривень. За вкрадені гроші він придбав горілку і цигарки, а решту суми у нього вилучила поліція. У березні 2023 року в с. Тишковичі з приміщення сараю, який належить ОСОБА_7 , він викрав кутову шліфувальну машину, яку згодом продав за 200 гривень. Також у березні 2023 року в с. Соснина з веранди будинку, належного ОСОБА_8 , він викрав бензокосу. У вчиненому розкаявся.

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно письмових заяв просять слухати справу без їхньої участі, претензій до обвинуваченого не мають, а покарання обвинуваченому просять призначити на розсуд суду.

Учасники кримінального процесу не заперечують проти проведення судового засідання без участі потерпілих, у зв`язку з чим суд вважає можливим проведення судового засідання без участі таких відповідно до вимог ст. 325 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, в зв`язку з тим, що фактичні обставини учасниками кримінального провадження не оспорюються, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає, судом визнано недоцільним дослідження доказів в кримінальному провадженні та роз`яснено учасникам процесу, що вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у встановленому судом обсягу доведена повністю.

Скоєне ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, інше приміщення, в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Визначаючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення та обставин його вчинення.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є тяжкими злочинами, вчиненими умисно, з корисливих мотивів; те, що ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів; ту обставину, що кримінальні правопорушення проти власності вчинено ним повторно під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, два епізоди крадіжок вчинено щодо осіб похилого віку, а отже належних висновків він для себе не зробив, що у своїй сукупності засвідчує підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_4 .

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд також враховує дані про особу обвинуваченого, який неодноразово засуджувався та притягувався до адміністративної відповідальності, скоїв злочин в період умовно-дострокового звільнення, перебуває на обліку в лікаря-нарколога; до лікаря-психіатра за медичною допомого не звертався, військовослужбовець.

З урахуванням викладеного, враховуючі ступінь тяжкості злочинів, а саме скоєння тяжких злочинів, особу обвинуваченого, наявність обставини, яка пом`якшує та яка обтяжує покарання, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, а також враховуючи позицію потерпілих, викладену в поданих на адресу суду заявах, які щодо виду і міри покарання покладаються на розсуд суду, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів неможливе без ізоляції від суспільства.

З огляду на наведене, враховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

За вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 11.06.2020 року ОСОБА_4 , засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, та з урахуванням ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки вісім місяців. Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 13.10.2022 року на підставі ст. 81 КК України ОСОБА_4 звільнено умовно-достроково від відбування покарання за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 11.06.2020 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Відтак, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити з врахуванням вказаного судового рішення на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, яка передбачає, що у разі, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України 25 березня 2023 року. Отже початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обчислювати з моменту затримання 25.03.2023 року.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У кримінальному провадженні проведено експертизи на загальну суму 3 775 грн 60 коп.: судову дактилоскопічну експертизу (висновок експерта №СЕ- 19/103-23/2019-Д від 23.02.2023) вартість якої складає 1 510 грн 24 коп., судову товарознавчу експертизу (висновок експерта №СЕ-19/103-23/3091-ТВ від 24.03.2023) вартістю 755 грн 12 коп., судову товарознавчу експертизу (висновок експерта №СЕ-19/103-23/3411-ТВ від 28.03.2023) вартістю 1 510 грн 24 коп. Відтак, з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави 3 775,60 гривень документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експертів.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні ухвалами слідчих суддів від 23.02.2023 року, 29.03.2023 року та 29.03.2023 року було накладено арешт на майно, тому такий слід скасувати, а майно повернути власникам.

Враховуючи підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_4 , клопотання обвинуваченого щодо зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає. Запобіжний захід застосований відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили слід залишити попередній - у виді тримання під вартою, однак не більше ніж 60 днів, а саме до 06 серпня 2023 включно.

Керуючись ст. 100, 129, 174, 368-371, 373-375 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного ОСОБА_4 цим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 11 червня 2020 року та остаточно ОСОБА_4 призначити до відбуття покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній - у виді тримання під вартою, однак не більше ніж 60 днів, а саме до 06 серпня 2023 включно.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання - 25 березня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 3 775 (три тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 60 коп. витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.

Арешти, накладені ухвалами слідчих суддів Нововолинського міського суду Волинської області від 23.02.2023 року, 29.03.2023 року та 29.03.2023 року скасувати.

Речові докази у кримінальному проваджені, які перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП №1 (м.Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області:

1)бензомоторну косу марки «Світязь» моделі «БТ-430», обмотану шнурком чорного кольору та опечатану биркою з відповідними написами та підписами понятих - повернути власнику ОСОБА_8 ;

2)електроболгарку марки «Дніпро-М» чорного кольору з оранжевими вставками, яку було вилучено та поміщено до спец, пакету НПУ СУ №Р8Р4213470, який заклеєно липкою стрічкою пакета та засвідчено підписами понятих та слідчого повернути власниці ОСОБА_7 ;

3)спец пакет НПУ №Р8Р1188244 із слідами рук та дактилокарту гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 поміщену в спец пакет КІV3127591 знищити;

4)грошові кошти в сумі 1270 гривень: 2 купюри номіналом по 500 гривень с.н. ХИ 9247575, ЛД 5560429, 1 купюра номіналом 200 гривень с.н. ТГ 1748401, 1 купюра номіналом 50 гривень с.н. ТИ 8106192, та 1 купюра номіналом 20 гривень с.н. ЮД 5465454 повернути власниці ОСОБА_6 ;

5)паперову упаковку цигарок фірми «Compliment» біло-синього кольору знищити.

Відповідно до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1