Справа № 462/612/23
провадження 1-кс/462/1050/23
У Х В А Л А

05 червня 2023 року м. Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , вивчивши матеріали клопотання/заяви ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0000319 від 01.11.2021 р. про забезпечення охорони майна, власності, встановлення сигналізації,

встановив:

Заявник через систему «Електронний суд» надіслав матеріали клопотання/заяви.

В поданому клопотанні/заяві заявник просить забезпечити охорону майна, власності, встановлення сигналізації, охорону спостереження, оскільки він потерпілий у кримінальному провадженні №0000319 від 01.11.2021 р.

Вивчивши матеріали клопотання/заяви ідодані до такого матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання/заяву слід повернути заявнику, виходячи з наступного.

Статтею третьою Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» передбачено, що рішення про застосування заходів безпеки приймається слідчим, дізнавачем, прокурором, судом, у провадженні яких знаходяться кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, у розслідуванні чи судовому розгляді яких брали або беруть участь особи, зазначені у статті 2 цього Закону, а також органом (підрозділом), що здійснює оперативно-розшукову діяльність, щодо осіб, які брали участь або сприяли виявленню, попередженню, припиненню кримінальних правопорушень.

Рішення про застосування заходів безпеки може бути прийнято слідчим суддею у випадках, передбачених статтею 206 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до положень ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст.6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» від 12 липня 2001 року).

Оскільки заявлені заявником вимоги не відносяться до переліку питань, які можуть бути розглянуті слідчим суддею, слідчий суддя приходить до висновку про повернення клопотання/заяви ОСОБА_2 про забезпечення охорони майна, власності, встановлення сигналізації.

На підставі викладеного та керуючись ст. 26, 206 КПК України,

постановив:

клопотання/заяву ОСОБА_2 про забезпечення охорони майна, власності, встановлення сигналізації-повернути особі, яка її подала.

Повернення клопотання/заяви не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Копію ухвали про повернення клопотання/заяви невідкладно надіслати заявнику.

На ухвалу протягом п`яти діб з дня одержання її копії може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1