Справа № 359/6973/23
Провадження №1-в/359/221/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією з використанням дистанційного зв`язку ВКЗ з ДУ «Київський слідчий ізолятор», клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2019 року за ч.2 ст. 187 КК України, із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років два місяці з конфіскацією всього майна, яке є його власністю,

про зарахування строку попереднього ув`язнення в термін покарання за ч.5 ст. 72 КК України,

в с т а н о в и в :

17.07.2023 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання, в якому останній просив зарахувати йому в строк покарання, строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два ні позбавлення волі за період з 26.06.2019 року до 28.07.2023 року.

В судовому засіданні засуджений та його захисник клопотання підтримали та просили суд його задовольнити.

Прокурор в судовому засадні заперечив щодо клопотання, зважаючи на його вирішення по суті судом раніше.

Заслухавши думку сторін, ознайомившись з клопотанням, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що вироком Оболонського районного суду м.Києва від 22.05.2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст.187 КК України до 9 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна. До набрання вироком законної сили застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31.01.2019 року апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 на вирок Оболонського районного суду міста Києва від 22.05.2018 року відносно ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вказаний вирок суду першої інстанції, - без змін. Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року зараховано в строк відбування ОСОБА_5 покарання строк перебування під вартою у зв`язку з цим кримінальним провадженням в період з 22.05.2018 року по 31.01.2019 року включно з розрахунку один день перебування під вартою за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 10.06.2019 року клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 - задоволено. Обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 186 ч. 2, 187 ч. 2, 187 ч. 4 КК України, перевезено з Державної установи «Бориспільська виправна колонія №119» до Державної установи «Київський слідчий ізолятор». Обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перераховано за Голосіївським районним судом міста Києва до вирішення кримінального провадження.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16.09.2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.187 КК України до 9 років 1 місяця позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. На підставі ст.70 ч.4 КК України, до призначеного покарання часткового приєднати не відбуту частину покарання згідно вироку Оболонського районного суду м.Києва від 22.05.2018 року у виді 1 місяця і остаточне покарання ОСОБА_5 призначено у виді 9 років 2 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислюється з 22.05.2018 року. Зарахувано в строк відбуття покарання ОСОБА_5 , строк його затримання в період з 16.07.2015 року по 17.07.2015 року та з 14.12.2016 року по 15.12.2016 року. Згідно ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року та рішення Великої палати Верховного суду (справа №663/537/17провадження №13-31кс18) від 29 серпня 2018 року, зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_5 , строк його попереднього ув`язнення, до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13.03.2023 року апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 -адвоката ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16.09.2019 року щодо ОСОБА_5 - без зміни.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2023 року роз`яснено начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор», що за вироком Святошинського райоонного суду м. Києва від 16.09.2019 року, згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року та рішення Великої палати Верховного суду (справа №663/537/17 провадження №13-31кс18) від 29 серпня 2018 року, зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_5 , строк його попереднього ув`язнення з 16.07.2015 року по 17.07.2015 року та з 14.12.2016 року по 15.12.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів особової справи, засудженому ОСОБА_5 визначена виправна колонія середнього рівня небезпеки для вперше засуджених до позбавлення волі, а саме Державна установа «Бориспільська виправна колонія №119».

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.06.2019 року ОСОБА_5 етаповано із Державної установи «Бориспільська виправна колонія №119» до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» для розгляду кримінального провадження №752/125/16-к по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 186 ч. 2, 187 ч. 2, 187 ч. 4 КК України.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16.09.2019 року ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 9 років 2 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Вирок суду від 16.09.2019 року набрав законної сили 13.03.2023 року.

Згідно ч. 5 статті 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набув чинності 21.06.2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування".

Згідно з ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Водночас за постановою Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року в справі № 663/537/17, провадження №13-31кс18, якщо особа вчинила злочин до 20.06.2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

При цьому Європейський суд з прав людини вважає, що стаття 7 Конвенції є важливою складовою принципу верховенства права. ЄСПП також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі "Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року, заява № 10249/03).

Під час вирішення питання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання при його призначенні, а також під час приведення судових рішень у відповідність до положень цього Закону суди зобов`язані забезпечувати точне й неухильне дотримання законодавства, своєчасний та якісний розгляд відповідних клопотань, керуватися Конституцією України, Кримінальним кодексом України (КК), Кримінальним процесуальним кодексом України (КПК), законами України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та «Про попередні ув`язнення», міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

З ухвалених вироків відносно ОСОБА_5 вбачається, що ним скоєні злочини в 2015 році. Разом з тим, термін 26.06.2019 року по 28.07.2023 року, не є строком попереднього ув`язнення ОСОБА_5 , оскільки процесуальний статус з 31.01.2019 року змінився з обвинуваченого на засудженого.

Суд враховує, що на момент розгляду кримінального провадження Голосіївським районним судом м. Києва ОСОБА_5 вже відбував покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22.05.2018 року та відносно останнього судом не приймалося рішення про обрання запобіжного заходу.

Тому час перебування засудженого ОСОБА_5 в ДУ «Київський слідчий ізолятор», інших СІЗО, виправних установах інших областей після набрання законної сили вироку Оболонського районного суду м.Києва від 22.05.2018 у справі № 756/4442/16-к не може бути зарахований як попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки не є таким.

Тобто, посилання сторони захисту та засудженого на ч. 5 ст. 72 КК України, як на підставу зарахуванням судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, є безпідставними, необґрунтованим та хибним.

Таке твердження засудженого та його захисника не ґрунтується на вимогах зазначених вище законів України.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, слід відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю.

На підставі наведеного, керуючись ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року), ст. 536-539 КПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,про зарахування строку попереднього ув`язнення в термін відбування покарання за ч.5 ст. 72 КК України, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1