У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2023 Справа №607/16741/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в приміщенні зали судових засідань, клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000311 від 01.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України ,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , в якому останній просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2023 року у справі № 607/10602/23, зокрема, на: мобільний телефон марки «Xiaomi 12X» із сім-карткою № НОМЕР_1 ; банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 ; флеш-носій Transcend 16 GB, картку пам`яті Micro SD 16 GB «Taiwan», картку пам`яті «Kingston» 32 GB.

Клопотання мотивоване тим, що в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, 16 червня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді у справі №607/10602/23 накладено арешт на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було вилучено 13.06.2023 під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , а саме: - мобільний телефон марки «Xiaomi 12X» із сім-карткою № НОМЕР_1 ; - банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 ; - флеш-носій Transcend 16 GB, картку пам`яті Micro SD 16 GB «Taiwan», картку пам`яті «Kingston» 32 GB. В обґрунтування клопотання вказує на те, що комп`ютерно-технічна експертиза проведена, майно не набуте кримінально протиправним шляхом, не отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення, арешт майна триває більше 2 місяців, якого було достатньо для вчинення всіх необхідних слідчих дій. Таким чином, мета для якої застосовувався захід забезпечення кримінального провадження - арешт майна, досягнута, а потреба у подальшому арешті вищезазначеного майна відпала.

У судове засідання представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 не з`явився, звернувся до слідчого судді із заявою про розгляд клопотання у їх відсутності, клопотання підтримує та просить його задовольнити з мотивів та підстав, зазначених у ньому.

Прокурор у кримінальному провадженні 0000311 від 01.03.2023 року ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, подавши клопотання відповідно до якого, просить слідчого суддю розгляд клопотання проводити без її участі, щодо задоволення клопотання не заперечує, оскільки в подальшому застосуванні даного заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Так, вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, в умовах реалізації учасниками кримінального провадження конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею мають бути встановлені фактичні дані для висновку про відсутність у провадженні обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном та обумовлювали арешт її майна.

Як зазначалося вище, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2023 року у справі № 607/10602/23, у кримінальному провадженні №0000311 від 01.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, накладено арешт на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було вилучено 13.06.2023 під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , а саме: - мобільний телефон марки «Xiaomi 12X» із сім-карткою № НОМЕР_1 ; - банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 ; - флеш-носій Transcend 16 GB, картку пам`яті Micro SD 16 GB «Taiwan», картку пам`яті «Kingston» 32 GB.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак такий строк має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Відтак, зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі і щодо позбавлення або обмеження права власності.

Поряд з тим, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, зважаючи на обставини справи, тривалість проведення досудового розслідування, що, в свою чергу, призводить до порушення права власника на користування автомобілем, а також відсутність обставин, які б вказували, що у разі передачі вказаного транспортного засобу його володільцю, таке майно може бути знищене чи приховане, слідчий суддя вважає, що потреба в застосуванні подальшого арешту майна в частині заборони користування відпала.

Відтак, права та законні інтереси володільця майна підлягають захисту із застосуванням належної правової процедури.

За наведених обставин, враховуючи думку прокурора, викладену у заяві, яка не заперечує щодо задоволення клопотання, слідчий суддя не вбачає підстав для подальшої заборони ОСОБА_3 володіти належним йому майном.

Враховуючи викладене, клопотання представник ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 170, 174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000311 від 01.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 червня 2023 року у справі № 607/10602/23, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000311 від 01.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було вилучено 13.06.2023 під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , а саме: - мобільний телефон марки «Xiaomi 12X» із сім-карткою № НОМЕР_1 ; - банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 ; - флеш-носій Transcend 16 GB, картку пам`яті Micro SD 16 GB «Taiwan», картку пам`яті «Kingston» 32 GB, які повернути ОСОБА_3 .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1