ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2408/23 Справа № 205/2963/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 засуджений вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі. Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2016 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з 27 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року, за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року, зарахувати в строк покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку: 27 вересня 2014 року Кінець строку: 24 грудня 2023 року.

Станом на 02 травня 2023 року засуджений відбув встановлену законом частину строку покарання, що надає можливість для застосування ст. 81 КК України.

Як вбачається з довідки про стягнення та заохочення, за час відбуття покарання засуджений має дев`ять заохочення та дев`ять дисциплінарних стягнення.

Матеріалами справи встановлено, що 28 серпня 2020 року рішенням адміністративної комісії установи відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України.

16 липня 2021 року рішенням адміністративної комісії установи відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів свого виправлення, а саме що останній під час відбування покарання допускав порушення режиму відбування покарання, що призвело до накладення дисциплінарних стягнень, крім того, ОСОБА_7 раніше звільнявся умовно-достроково від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, проте знову вчиняв умисні злочини, що свідчить про те, що засуджений ОСОБА_7 у повній мірі не став на шлях виправлення.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2023 року та постановити нову, якою звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, мотивуючи такі вимоги тим, що ухвала суду є необґрунтованою, оскільки відмовляючи у задоволенні клопотання суд першої інстанції загострив увагу на наявні 9 стягнень в засудженого, які насправді були застосовані до нього не за час відбування покарання, призначеного вироком, а за час перебування в СІЗО. Засуджений вказує що за час відбування покарання на має жодного стягнення, працевлаштований, має заохочення.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Як вбачається із матеріалів особової справи, дослідженої судом першої інстанції, ОСОБА_7 засуджений вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі. Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2016 року, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з 27 вересня 2014 року по 30 червня 2015 року, за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2015 року, зарахувати в строк покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Початок строку: 27 вересня 2014 року Кінець строку: 24 грудня 2023 року.

За час відбуття покарання засуджений має 9 заохочення та 9 дисциплінарних стягнення.

28 серпня 2020 року рішенням адміністративної комісії установи відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України.

16 липня 2021 року рішенням адміністративної комісії установи відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України.

Ознайомившись із вище встановленими обставинами, колегія суддів дійшла висновку про те, що засуджений не довів досягнення ним мети покарання, усвідомлення протиправності своїх дій, і як наслідок сумлінною поведінкою не довів свого виправлення, а тому підстав для застосування ст. 81 КК України, суд апеляційної інстанції не вбачає.

Також, судом приймається до уваги, що засуджений відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, а саме, за умисне вбивство, в той час, як людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3 Конституції України). При цьому, за час відбування покарання за вчинення такого особливо тяжкого злочину, засуджений має 9 дисциплінарних стягнень за встановлення міжкамерного зв`язку, зберігання бражної закваски та порушення форми одягу, тобто, за грубе порушення режиму та вимог виправної установи, а також, має 2 рішення адміністративної комісії установи, відповідно до яких засудженому відмовлено як в застосуванні ст. 82 КК України, так і в застосуванні ст. 81 КК України, що свідчить про недосягнення засудженим мети покарання, неусвідомлення протиправності своїх дій, неготовності до соціальної адаптації у суспільстві, а відтак і відсутності позитивних змін у поведінці останнього, які б давали підстави стверджувати про її сумлінність і можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Поміж іншого, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_7 раніше був 5 разів судимий, однак належних висновків для себе не зробив, належну правову оцінку своїм злочинним діям не надав, кожного разу вчиняв умисний корисливий злочин, спрямований на забезпечення власних потреб за рахунок чужого майна, і в даному випадку відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, що в цілому негативно характеризує особу засудженого, свідчить про стійкість девіантної поведінки останнього, небажання ставати на шлях виправлення та нехтування нормами закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, з огляду на вище наведене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого та застосування до нього вимог ст. 81 КК України.

А тому керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4