Провадження № 1-кс/750/4364/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду м.Чернігова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача ВД Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 від 10.08.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000109 від 17.05.2023,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду з указаною скаргою, в якій просив скасувати постанову про закриття кримінального провадження №0000109 від 17.05.2023 за ч. 1 ст. 182 КК України у зв`язку з її необґрунтованістю, передчасністю та невмотивованістю.

Скаргу обґрунтовано тим, що постанова містить суттєві помилки, встановлені дізнавачем факти суперечать дійсним обставинам справи. Певна частина фактів взагалі не відображена в постанові.

У судовому засіданні скаржник підтримав скаргу з викладених у ній обставин та просив її задовольнити.

Зокрема, зазначив, що дізнавач жодним чином не надав оцінку тому факту, що він (скаржник) бачив у ОСОБА_5 відеозаписи, які були збережені на ноутбуці. Записи були датовані за березень місяць, і ОСОБА_5 показував їх вже у травні. Проте експертизу ноутбуку зроблено не було. Не відповідає дійсності, що його (скаржника) земельна ділянка не проглядається.

Скаржник наполягав на тому, що камера, яка направлена на його ділянку є поворотною на 360 градусів, нею можна керувати дистанційно.

Дізнавач скаргу не визнав. Сказав, що скаржник та його дружина були допитані в якості потерпілих. Було встановлено, що одна із камер, що встановлені ОСОБА_5 , фіксує частину земельної ділянки ОСОБА_6 , а саме присадибну її земельну ділянку. Було встановлено, що записи зберігаються один місяць, а потім записи перезаписуються. В ході огляду було встановлено, що записи зберіглися за період з 01.08.23 по 08.08.23. Були допитані сусіди ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які обізнані про встановлені комери, проте не заперечують проти них, вважаючи, що це сприяє захисту майна від викрадення. Щодо можливого розповсюдження інформації, то в ході досудового розслідування не було встановлено таких фактів. Відеофіксація здійснюється лише з метою захисту майна. Не було встановлено об`єктивної та суб`єктивної сторін кримінального правопорушення. Законом не заборонено встановлення камер на власному подвір`ї. Також дізнавач стверджував, що камера не є поворотною, записи фіксуються 24/7, зберігаються місяць, про це вказав ОСОБА_5 .

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000109 від 17.05.2023, слідчий суддя дійшов таких висновків.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що від ОСОБА_9 надійшла заява щодо порушення недоторканості приватного життя, що полягає в незаконному збиранні та зберіганні шляхом проведення відеозйомки конфіденційної інформації про родину заявника, вчинене ОСОБА_10 .

Відомості про вказане правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000109 від 17.05.2023 з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 182 КК України.

Згідно з матеріалами кримінального провадження його сусід ОСОБА_10 установив на території свого господарства камери відеоспостереження та без її згоди направив їх на територію подвір`я потерпілих.

Постановою дізнавача ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження №0000109 від 17.05.2023 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

Указану постанову мотивовано тим, що у ході досудового розслідування не встановлено факту збирання, зберіганняконфіденційної інформації відносно родини ОСОБА_6 , можливої причетності до таких дій ОСОБА_10 .

Відповідно до вимог ч. 1 п. 1 ст. 303 КПК України під час досудового провадження можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

У статті 2 КПК України регламентовано завдання кримінального провадження, якими є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Серед загальних засад кримінального провадження КПК України встановлює, зокрема, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Одним з принципів кримінального провадження є законність, що передбачає серед іншого обов`язок органу досудового розслідування всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» вказано, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції, що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься у ст. 284 КПК України, згідно з якою кримінальне провадження закривається в разі встановлення відсутності в діянні особи складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

При цьому слід зазначити, що у розумінні вимог кримінального провадження, відсутність в діянні складу злочину передбачає наявність самої події, у якій відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину. Отже, рішення слідчого повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Статтею 110 КПК України встановлено, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Однак указаним вимогам оскаржувана постанова дізнавача не відповідає, адже не містить відповідей на всі аргументи заявника.

Слушними, на переконання слідчого судді, є доводи скарги стосовно непроведення у кримінальному провадженні необхідних слідчих дій, направлених на отримання доступу до камер відеоспостереження з метою встановлення інформації, яка в них зберігається, та в подальшому встановлення наявності або відсутності складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України.

Так, дізнавачем не було встановлено, чи є інформація, яка була зафіксована на камеру відеоспостереження, направлену на подвір`я ОСОБА_6 , конфіденційною, чи містить ця інформація відомості про приватне життя родини ОСОБА_6 та про приватне життя кожного із подружжя.

Зокрема, із фото таблиці, доданої до огляду місця події, вбачається, що камера фіксує усе домогосподарство ОСОБА_11 , що не виключає можливості фіксування приватного життя родини.

Дізнавач в судовому засіданні вказав, що в ході опитування ОСОБА_5 вказав, що записи за 01.08.23 по 08.08.23 не містять жодної конфіденційно інформації щодо родини ОСОБА_6 , проте такі свідчення відсутні в письмових поясненнях ОСОБА_10 і не були перевірені дізнавачем.

Це можливо встановити шляхом відповідного експертного дослідження, в разі якщо дізнавач не володіє необхідними знаннями.

Не було надано жодним чином оцінку доводам скаржника про поворотність камер.

Дізнавачем показання ОСОБА_10 щодо зворотнього, а також щодо зберігання записів лише місяць, щодо перезаписування записів тощо, в належний спосіб перевірені не були, а були прийняті дізнавачем вже як встановлений дійсний факт.

Проте надаючи такі пояснення ОСОБА_10 не був попереджений про кримінальну відповідальність за неправдиві свідчення, оскільки не допитувався як свідок.

Не надано оцінку твердженням ОСОБА_3 про збереження відеозаписів на іншому пристрої, а саме ноутбуці, який перебуває у володінні ОСОБА_10 .

Не спростовуючи викладену дізнавачем в постанові версію встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що аналіз доказів повинен бути об`єктивним та таким, щоб у будь-якої особи не було підстав вважати упередженим сторону обвинувачення.

Тільки після встановлення всіх необхідних обставин по провадженню та надання оцінки доказам в порядку параграфу 2 Глави 4 КПК України з урахуванням належності і допустимості доказів, а також достовірності чи недостовірності, можливості чи неможливості використання зібраних матеріалів як доказів слідчий або прокурор зможуть прийняти законне та обґрунтоване процесуальне рішення.

Керуючись ст.ст. 110, 303 307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Скаргу задовольнити.

Постанову старшого дізнавача ВД Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 від 10.08.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000109 від 17.05.2023- скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 12.09.2023 о 08 год 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1