Справа № 461/7115/23
Провадження № 1-кс/461/4940/23
УХВАЛА

06.09.2023 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника - адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

встановив:

адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту належного останньому майна, а саме:

- банківську картку «Альфабанк» НОМЕР_1 ;

- банківську картку «Альфабанк» НОМЕР_2 ;

- банківську картку «Альфабанк» НОМЕР_3 ;

- банківську картку «Альфабанк» НОМЕР_4 ;

- банківську картку «Укргазбанк» НОМЕР_5 ;

- скреч-картки оператора мобільного зв`язку «Київстар» з наступними номерами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 ;

- флеш носій червоного кольору з надписом «Альфалізинг»;

- жорсткий диск марки BiliconPower 15 037951;

- ноутбук марки HP S/N:SCD748C6128 з зарядним блоком та сумкою;

- ноутбук марки HP S/N:IND0 502V42 з зарядним блоком та сумкою;

- грошові кошти у сумі 1010 доларів США;

- грошові кошти у сумі 7 170 євро;

- грошові кошти у сумі 21 440 доларів США;

- мобільний телефон марки «Самсунг», ІМЕІ-1) НОМЕР_9 , ІМЕІ-2) НОМЕР_10 із сім- картою НОМЕР_11 ;

- круглу печатку № 5 ТОВ «Альфа-лізингУкраїна» () з написом «Для документів».

В обґрунтування поданого клопотання заявник вказує, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 15.08.2023 у справі № 461/6509/23 накладено арешт на майно ОСОБА_5 , яке було вилучене слідчим СУ ГУНП у Львівській області 11.08.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , у межах здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000476 від 17.06.2022.

Заявник вважає, що арешт на майно ОСОБА_5 накладено необґрунтовано та у ньому відпала потреба. Зокрема, заявник вказує, що предметом дослідження у вищевказаному кримінальному провадженні є обставини можливого шахрайського заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 у розмірі 127 000 гривень та грошовими коштами ОСОБА_7 у розмірі 67 955 гривень, вчиненого невстановленими особами причетними до можливої незаконної діяльності компанії «ЄABTOTRADE». За версією сторони обвинувачення, у ході виконання доручення та проведення негласних слідчих (розшукових) дій у межах даного кримінального провадження було встановлено, що до вчинення вищевказаних злочинних дій може бути причетний ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 31.07.2023 у справі №461/2835/23 надано дозвіл органу досудового розслідування на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме у квартирі АДРЕСА_2 , з метою відшукання і вилучення: мобільних телефонів та абонентських номерів, якими користуються наступні особи: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , комп`ютерної техніки, яка використовувалась як знаряддя злочину, та інших мобільних терміналів, абонентських номерів з яких здійснювались телефонні дзвінки до потерпілих, які могли використовуватися під час вчинення злочинної діяльності, а також GSM -шлюзів (кінцева точка обладнання, через яку віддалено здійснюються телефонні дзвінки), банківських карток, електронно- обчислювальних машин, фіскальних чеків з терміналів та банківських установ, чорнових записів з прізвищами потерпілих, каталогу з продажу автотранспорту, договорів про купівлю/продаж та пригону авто з держав Євросоюзу, послуги брокера, митних декларацій, які шахраї пересилали потерпілим на Інтернет месенджери «Viber», «Telegram», «WhatsApp», «Signal», «Messenger», «Facebook», «Instagram», печаток та штампів, які використовувались в ході злочинної діяльності, грошових коштів здобутих злочинним шляхом, інших предметів та документів, які можуть мати значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні.

У подальшому 11.08.2023 органом досудового розслідування проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено вищевказане майно ОСОБА_5 та членів його родини.

Постановою слідчого від 14.08.2023 вилучене майно ОСОБА_5 визнано речовими доказами, у зв`язку з тим, що воно містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 15.08.2023 накладено арешт на вищевказане майно ОСОБА_5 . Своє процесуальне рішення щодо необхідності накладення арешту на майно ОСОБА_5 слідчий суддя обґрунтував тим, що таке майно є речовими доказами вчинення злочину, передбаченого ст. 190 КК України та метою збереження речових доказів.

За твердженням заявника ОСОБА_5 перебуває у даному провадженні у процесуальному статусі свідка та не має жодного відношення до можливої незаконної діяльності компанії «ЄABTOTRADE», а також до можливого шахрайського заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

22.08.2023 ОСОБА_5 разом із адвокатом ОСОБА_4 надано слідчому документи (довідки про доходи, довідки форми ОК-7 та ОК-5, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, виписки по банківським рахункам), якими підтверджується законність походження вилучених грошових коштів. Також у цей же день ОСОБА_5 разом із адвокатом ОСОБА_4 повідомлено слідчому, що вилучена комп`ютерна техніка, носії інформації та мобільні телефони не містять на собі відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки таке майно використовувалась ОСОБА_5 виключно в особистих та робочих цілях.

Крім того, у цей же день ОСОБА_5 разом із адвокатом ОСОБА_4 надано слідчому документи, які підтверджують походження вилученої круглої печатки ТОВ «Альфа-Лізинг Україна» () із написом «Для документів». Зокрема, дана печатка використовувалась у законній господарській діяльності товариства та була передана ОСОБА_5 на зберігання, відповідно до наказу товариства № 6/21 від 04.03.2021, як керівнику відповідного структурного підрозділу товариства. Під час проведення 11.08.2023 обшуку у квартирі ОСОБА_5 останнім було надано слідчому доступ до вилученої комп`ютерної техніки, носіїв інформації, телефонів та повідомлено паролі доступу до них.

Отже, заявник вважає, що наведені обмеження порушують право особи на мирне володіння своїм майном та призводить до невиправданого обмеження права власності ОСОБА_5 , оскільки наявними матеріалами кримінального провадження підтверджується законність походження вилучених грошових коштів, а також те, що інше вилучене майно не містить слідів кримінальних правопорушень, які досліджується у кримінальному провадженні

Заявник вважає, що слідчий суддя та слідчий (прокурор) при вирішенні питання про арешт майна не дотрималися вимог КПК України, внаслідок чого слідчий суддя дійшов до помилкових та передчасних висновків про необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_5 .

Також заявник вказує на невірні, на його думку, висновки наведені в ухвалі слідчого судді про те, що відповідно до постанови слідчого вилучені грошові кошти та інше майно, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, заявник звертає увагу на те, що вилучені у ОСОБА_5 готівкові грошові кошти в іноземній валюті, які на даний час арештовані, отримані останнім за результатом здійснення повністю законної діяльності. Таким чином, заявник вважає, що відсутні підстави для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу.

Заявник зазначає, що слідчим суддею арештовано грошові кошти ОСОБА_5 в сумі 22 450 доларів США (згідно з офіційним курсом НБУ складає 820 951,6 гривень) та 7 170 євро (згідно з офіційним курсом НБУ складає 284 089,74 гривень), що майже у 5,6 разів більше ніж розмір майнової шкоди, заподіяної потерпілим. Отже, заявник вважає, що накладений арешт на майно ОСОБА_5 не відповідає принципу співрозмірності між обмеженням права власності особи та суспільними і публічними інтересами.

Представник ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та просив таке задовольнити.

Слідчий подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, згідно якого в межах кримінального провадження №0000476 від 17.06.2022 11.08.2023, на підставі відповідної ухвали слідчого судді, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 . В ході даного обшуку вилучено речі та предмети, зокрема мобільні телефони, сім-картки, банківські карточки, комп`ютерну техніку, грошові кошти та інші предмети, які 14.08.2023 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а 15.08.2023 на них накладено арешт ухвалою слідчого судді. На даний час тривають огляди вилучених предметів з метою встановлення осіб причетних до вчинення злочину, зокрема причетності ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення . З огляду на наведене, слідчий просить відмовити у задоволенні клопотання.

Згідно положень статті 174 КПК України, клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Таким чином, положення процесуального законодавства не містять норм стосовно наявності перешкод для розгляду клопотання про скасування арешту, у разі неявки заявника чи слідчого в судове засідання.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Виходячи з наведеного, підстав для відкладення розгляду клопотання або обставин які зумовлюють неможливість проведення його розгляду не встановлено.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи представника заявника, приходжу до наступних висновків, виходячи наведених нижче доводів та мотивів.

Як наведено вище, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 2 ст. 174 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000476 від 17.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст.190 КК України.

В межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 15.08.2023 року накладено арешт на майно, серед якого, вилучені під час обшуку проведеного 11.08.2023 року за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , банківські картки, скреч-картки операторів мобільного зв`язку, флеш-носій, жорсткий диск, мобільний телефон, кругла печатка, грошові кошти, тобто майно з приводу якого подане клопотання.

Правовою підставою для накладення арешту на зазначене майно було збереження речових доказів.

Як наведено вище, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Згідно постанови КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», відповідальним за зберігання речових доказів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, є слідчий, дізнавач, який здійснює таке провадження. Перевірка стану та умов зберігання речових доказів, правильності ведення документів щодо їх приймання та обліку проводиться щокварталу керівником слідчого підрозділу, підрозділу дізнання. Схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно. Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, які через громіздкість або з інших причин, визначених у Кримінальному процесуальному кодексі України, не можуть зберігатися без зайвих труднощів в обладнаних приміщеннях або в інших місцях зберігання, визначених у пунктах 17-26 цього Порядку, передаються (крім випадків, коли такі речові докази повернуто власникові або передано йому на відповідальне зберігання) за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду торговельному підприємству для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Таким чином, положення чинного законодавства визначають порядок зберігання речових доказів, коло осіб на яких покладено належне їх зберігання та передбачають випадки передачі майна на відповідальне зберігання.

Зазначене вказує на те, що на орган досудового розслідування покладено обов`язок контролю та належного зберігання речових доказів у провадженні і саме він вправі вирішувати питання передачі речового доказу на відповідальне зберігання заінтересованим особам або уповноваженим на виконання вимог закону щодо збереження речового доказу особам.

Згідно положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Оцінюючи доводи заявника про відсутність підстав для застосування арешту на зазначене майно, враховую наступне.

Клопотання та долучені до нього матеріали не містить доводів та доказів які засвідчують та вказують на те, що на даний час у кримінальному провадженні проведено та завершено усі необхідні слідчі та процесуальні дії, зокрема дії щодо перевірки майна на предмет його відношення до кримінального провадження.

Варто також відзначити, що значна частина клопотання містить обґрунтування щодо невиправданості рішення слідчого судді про накладення арешту на майно. Іншими словами заявник фактично просить слідчого суддю надати оцінку ухвалі про накладення арешту, що очевидно не входить до компетенції слідчого судді під час розгляду клопотання про скасування арешту. Тобто заявник фактично просить слідчого суддю виконати функції судді апеляційної інстанції, що є неприпустимим.

Слід також відзначити, що саме клопотання та долучені до нього матеріали не містять жодних даних про апеляційне оскарження наведеної вище ухвали слідчого судді від 15.08.2023 і результати такого оскарження.

Отже, наведені доводи заявника слідчим суддею відхиляються.

Що стосується доводів заявника про непричетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, слідчий суддя виходить з наступного.

Проведення обшуку та вилучення речових доказів проводилось саме з метою перевірки наведених обставин і очевидним є те, що для обґрунтованого висновку про причетність чи непричетність особи до кримінального правопорушення не достатньо лише її показів про це. Такі обставини повинні перевірятись на підставі сукупності відповідних доказів здобутих в межах кримінального провадження.

Варто також відзначити, що обсяг майна та його характеристики, зокрема те, що таке майно може містити значний обсяг інформації (ноутбуки, мобільні телефони, цифрові носії) в сукупності з даними про час вилучення такого майна (менше місяця назад) вказують на те, що органу досудового розслідування об`єктивно необхідний певний проміжок часу для дослідження відповідних доказів та співставлення їх між собою.

Крім того, оцінюючи доводи заявника щодо доцільності скасування арешту майна, також враховую час з моменту вилучення майна (11.08.2023), що з огляду на характер кримінального провадження, а саме розслідування фактів незаконного заволодіння значною сумою грошових коштів потерпілих, обсягу слідчих та процесуальних дій у провадженні, не можна вважати «тривалим» або «надмірно тривалим».

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання виходить з того, що втручання у право власності повинно не лише бути законним і переслідувати за фактами та у принципі «законну мету» «відповідно до загальних інтересів», але також має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між вжитими заходами та метою, яку прагнули досягти будь-якими заходами, застосованими державою, у тому числі заходами, спрямованими на здійснення контролю за користуванням майном фізичної особи. Ця вимога виражена у понятті «справедливий баланс», який має бути встановлений між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Факти які розслідуються, зокрема їх наслідки (значна шкода потерпілим), свідчать про те, що на даний час і на даному етапі досудового розслідування таке втручання у право власності особи є справедливим, правомірним, адекватним та пропорційним.

В свою чергу, доводи заявника про те, що розмір вилучених грошових коштів перевищує відомий йому розмір шкоди самі по собі не можуть свідчить про відсутність необхідності накладення арешту на це майно. Так, орган досудового розслідування в інтересах збереження таємниці досудового розслідування може не повідомляти фігурантами кримінального провадження про інших потерпілих або про весь розмір ймовірної шкоди. Більше того, розмір встановленої шкоди може змінюватись протягом часу проведення досудового розслідування. Крім того, наявність у певної особи законних джерел доходів сама по собі також не доводить відсутність незаконних прибутків.

Зазначені вище мотиви вказують на те, що в ході розгляду клопотання не здобуто належних доказів які свідчать про те, що обставини які стали підставою для накладення арешту на даний час відсутні, а в процесі досудового розслідування перевірені усі факти з приводу необхідності дослідження яких застосовувався відповідний захід забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як наведено вище, згідно ч. 1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення за клопотанням, враховую те, що аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що застосування до ухвал слідчого судді про накладення або скасування арешту положень, які регламентують загальні вимоги щодо судового рішення можливо лише з врахуванням особливостей стадії досудового розслідування, яка є відмінною від судового розгляду. Отже, розглядаючи подане клопотання, враховую положення КПК України щодо дотримання меж, які не розкривають таємницю досудового розслідування, а також практику ЄСПЛ, який у своїх рішеннях зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку про відсутність законних підстав для скасування арешту та задоволення клопотання на даному етапі досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 170 - 174 КПК України,

постановив:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1