справа № 619/1223/21
провадження № 1-кп/619/183/23
УХВАЛА

04 вересня 2023 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
обвинуваченоїОСОБА_4
захисникаОСОБА_5
цивільного позивачаОСОБА_6

розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001323 від 03.10.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Свинець Тимського району Курської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

установив:

Органом досудового розслідування встановлено, що постановою Харківського апеляційного суду від 18 квітня 2019 року (справа №619/1488/18, номер провадження №22-з/818/193/19), яке набрало законної сили 18.04.2019, зобов`язано ОСОБА_4 перенести місце розташування присадибної вигрібної ями по АДРЕСА_2 та обладнати її відповідно до вимог чинного санітарного законодавства п.7.10 ДСанПін№ 173 «Про затвердження Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів», п.2.21 та п.2.22 наказу МОЗ України №145 «Про затвердження Державних санітарних норм та правил утримання територій населених пунктів». Водночас, ОСОБА_4 достовірно знаючи про проголошення постанови Харківського апеляційного суду від 18 квітня 2019 року (справа №619/1488/18, номер провадження №22-з 818/193/19), яке набрало законної сили 18.04.2019, в добровільному порядку вимоги суду не виконала, у зв`язку з чим, 07 травня 2019 року Дергачівським районним судом Харківської області було видано виконавчий лист. На підставі указаного виконавчого листа, 21 травня 2019 року старшим державним виконавцем міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції Міжрайонного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_7 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59108044. 28 травня 2019 року державним виконавцем на адресу ОСОБА_4 було направлено рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому знаходилась копія постанови про відкриття виконавчого провадження, яке отримано, ОСОБА_4 08 червня 2019 року. 03 червня 2019 року державним виконавцем був складений Акт про те, що боржником вимоги виконавчого документа не виконано, доступ до повір`я був відсутній, при цьому боржник ОСОБА_4 була повідомлена належним чином. На підставі ст. 63 та ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця від 24 червня 2019 року за невиконання вимог виконавчого документа на ОСОБА_4 накладено штраф у розмірі 5 100,00 грн. 08 липня 2019 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_7 повторно був складений Акт про те, що боржником вимоги виконавчого документа не виконано, боржник під час проведення виконавчих дій був відсутній. Постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_7 від 15.07.2019 за невиконання вимоги виконавчого документа на ОСОБА_4 у виконавчому провадженні № 59108044 накладено штраф у розмірі 3 400 гривень. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. В подальшому, ОСОБА_4 достовірно знаючи про наявність невиконаної постанови Харківського апеляційного суду від 18 квітня 2019 року (справа №619/1488/18, номер провадження №22-з/818/193/19), яке перебуває на примусовому виконанні, діючи умисно, маючи реальну можливість її виконати, вказану постанову Харківського апеляційного суду від 18 квітня 2019 року (справа №619/1488/18, номер провадження №22-з/818/193/19) не виконала.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто в умисному невиконанні судового рішення, що набрало законної сили.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Обґрунтовуючи клопотання захисник посилається на редакцію КК України станом на 28.11.2019, Закону України № 4025 - VI від 15.11.2011, Закону України № 2617-VІІІ від 22.11.2018 відповідно до якої в ч. 2 ст. 12 КК України зазначено, що злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Інкримінований злочин на час розгляду справу у суді є нетяжким, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України (в редакції Законів № 4025-VІ від 15.11.2011, №2617-VIII від 22.11.2018 та станом на 26.07.2023) в якій зазначено, що нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України ( в редакції на 28.11.2019) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі. За злочин, передбачений ч.1 ст. 382 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років. В наступному стаття 49 КК України зазнала змін, і фактично для ОСОБА_4 подовжила термін притягнення до відповідальності, і таким чином значно погіршила становище. У той час зміни ст. 12 КК України навпаки. Зі змісту обвинувального акту ОСОБА_4 ухилялася від виконання рішення суду, достеменно усвідомлюючи, що рішення набуло законної сили 18.04.2019. Отже три роки з моменту вчинення злочину сплили 18.04.2022. Тому вважає, що строк притягнення до кримінальної відповідальності сплив та кримінальне провадження підлягає закриттю.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтримала зазначене клопотання та просила його задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання захисника обвинуваченої та закриття кримінального провадження посилаючись на його необґрунтованість, оскільки відповідно до відповідно до ст. 12 КК України, станом на 28.11.2019(Закон України № 4025-VI від 15.11.2011) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України відносилось до злочинів середньої тяжкості. Відповідно до ст. 49 КК України, тієї ж редакції, станом на 28.11.2019, для звільнення особи від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України мало минути п`ять рокі, які на даний час не сплили.

Цивільний позивач ОСОБА_6 підтримала думку прокурора.

Заслухавши клопотання та думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з таких підстав.

Згідно зі ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Санкція ч. 1 ст. 382 КК України передбачає покарання за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню у виді штрафу від п`ятисот до однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Законом України № 2617-УІІІ від 22.11.2018 (набрав чинності 01.07.2020) внесено зміни до статті 12 КК України, відповідно до якої злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто злочин передбачений ч. 1 ст. 382 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Посилання захисника на застосування до обвинуваченої КК України в редакції станом на 28.11.2019, Закону України № 4025-VI від 15.11.2011, Закону України № 2617-VІІІ від 22.11.2018 суд вважає такими, що не відповідають вимогам закону з таких підстав.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у невиконанні судового рішення Харківського апеляційного суду від 18 квітня 2019 року, яке набрало законної сили 18.04.2019.

Тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, згідно з ч. 3 ст. 12 КК України (у редакції Закону, яка діяла на час вчинення діяння) відносився до злочинів середньої тяжкості, за які передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

В той же час, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (у редакції Закону, яка діяла на час вчинення діяння), особа звільняється від кримінальної відповідальності якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло 5 років у разі вчинення нею злочину середньої тяжкості.

Таким чином, злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, на час його вчинення був злочином середньої тяжкості, на день проведення судового засідання є нетяжким злочином.

Отже посилання захисника на те, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, на час його вчинення відносився до злочину невеликої тяжкості є помилковими, оскільки злочин невеликої тяжкості та не тяжкий злочин не є тотожними.

За таких обставин, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0001323 від 03.10.2019, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України складає п`ять років, який ще не закінчився.

З урахуванням викладеного та зважаючи на ту обставину, що встановлений ст. 49 КК України п`ятирічний строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не сплив, суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України для закриття кримінального провадження та задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 .

Враховуючи викладене та керуючись статтею 49 КК України, статтями 124, 126, ст. 284 ч. 2 п. 1, 285, 286, 288, 314 ч. 3 п. 2, 370, 372 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про закриття провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1