Єдиний унікальний номер 448/456/23
Провадження № 1-кп/448/117/23
В И Р О К

Іменем України

15.06.2023 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська матеріали кримінального провадження №0000675 від 02.12.2022р., про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва; зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.201 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в тому, що він у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, але не пізніше вересня 2022 року, перебуваючи на книжковому ринку в районі станції метро «Почайна» у м. Києві, познайомився із особою на ім`я ОСОБА_6 , обмінявшись при цьому з ним номерами телефонів.

У подальшому, у ході спілкування ОСОБА_3 та особи на ім`я ОСОБА_6 йому стало відомо, що вказана особа проживає у Республіці Польща, і так само як і ОСОБА_3 цікавиться та колекціонує старовинні монети та книги.

Надалі, у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, але не пізніше листопада 2022 року, особа на ім`я ОСОБА_6 за допомогою месенджера «Telegram» (номер мобільного телефону НОМЕР_1 ) зв`язалась із ОСОБА_3 (номер мобільного телефону НОМЕР_2 ) та повідомила, що знайшла та придбала в Україні дві старовинні книги. Крім того, ОСОБА_6 зазначив, що на даний час знаходиться в Республіці Польща та попросив ОСОБА_3 , щоб той забрав вказані книги у продавця і зберігав у себе, поки ОСОБА_6 не приїде в Україну, щоб їх забрати.

Наприкінці листопада 2022 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , за попередньою домовленістю із особою на ім`я ОСОБА_6 , поїхав маршруткою Київ-Бровари до м.Бровари Київської області, де в парку імені Тараса Шевченка (розвилка вулиць Київської та Ярослава Мудрого), під лавкою знайшов ключ від камери схову в магазині «АТБ» (м.Бровари, вул.Київська, 170, Київська область). У подальшому, ОСОБА_3 , діставшись вказаного магазину «АТБ», в одній із камер схову забрав дві старовинні книги та завіз їх додому за адресою: АДРЕСА_1 .

У період 2-3 грудня 2022 року у ході спілкування за допомогою меседжера «Telegram» ОСОБА_3 (номер мобільного телефону НОМЕР_2 ), перебуваючи у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , надіслав особі на ім`я ОСОБА_6 (номер мобільного телефону НОМЕР_1 ) фото та відео із вказаними книгами.

3 січня 2023 року під час чергового спілкування особа на ім`я ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_3 , що найближчим часом у неї не виходить приїхати в Україну, щоб забрати книги, у зв`язку чим вони домовились, що ОСОБА_3 привезе книги ОСОБА_6 в Польщу приблизно після 10 січня 2023 року.

10 січня 2023 року ОСОБА_3 , діючи умисно, перебуваючи у себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи та достеменно розуміючи, що дві книги, які попросила його перевезти з України в Республіку Польща особа на ім`я ОСОБА_6 , належать до стародруків та мають культурну цінність, з метою приховування від митного контролю та унеможливлення виявлення вказаних книг контролюючими органами при їх переміщенні через митний кордон України, особисто помістив дві книги у валізу, а саме під підкладку, яку застебнув на блискавку, а зверху приховав своїми особистими речами - верхнім одягом та білизною.

11 січня 2023 року ОСОБА_3 , продовжуючи виконання свого злочинного умислу, направленого на контрабанду культурних цінностей, за допомогою мережі інтернет відшукав на онлайн-платформі для пошуків автомобільних попутників «Блаблакар» авто, яке прямує у м. Львів.

11 січня приблизно о 23 год. 00 хв. ОСОБА_3 дістався до Львівської області та поселився у готелі «Статус» за адресою: с.Малехів, вул.Київська, 6, Львівська область, де і заночував до ранку 12 січня 2023 року.

12 січня 2023 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_3 автобусним маршрутом дістався у с.Шегині Яворівського району Львівської області для перетину митного кордону з України в Республіка Польща.

12 січня 2023 року о 12 год. 15 хв. ОСОБА_3 , який рухався у напрямку вихід з України в Республіку Польща у пішому порядку, прибув у зону митного контролю МП «Мостиська» Львівської митниці.

Цього ж дня, у зоні митного контролю на території митного поста «Мостиська» за адресою: с.Шегині, Яворівський район, Львівська область, під час проходження митного контролю громадянином України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у дорожній валізі, яку він перевозив з собою, виявлено та вилучено дві книги, які знаходились під підкладкою на дні валізи, застебнутою на блискавку та зверху прикладені верхнім одягом та білизною, таким чином були приховані від митного контролю.

Зазначені книги, вилучені під час митного огляду від 12.01.2023 року, належать до стародруків, які в свою чергу, належать до культурних цінностей, що мають історичне, художнє, етнографічне та наукове значення

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.15-ч.1 ст.201 КК України, - тобто у вчиненні закінченого замаху на контрабанду культурних цінностей, тобто у їх переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

13.03.2023 року між прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст.ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з одного боку та підозрюваним ОСОБА_3 , з другого боку, з участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з умовами угоди обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.15- ч.1 ст.201 КК України і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі підозри у судовому провадженні, а також сприяти розслідуванню обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, виявленню та припиненню інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень. Також, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину), даних про особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем свого проживання; обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання ним (обвинуваченим) своєї вини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, і наслідків вчинення злочину у кримінальному провадженні, сторони узгодили про призначення ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.15-ч.1 ст.201 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Окрім цього, сторонами узгоджено звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, на підставі ст.75 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого та наполягав на затвердженні вказаної угоди, оскільки жодних порушень закону під час її підписання не було, вказана угода укладена добровільно без будь-якого примусу, міра покарання відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, наслідки її укладання та затвердження були роз`ясненні всім учасникам провадження.

Прокурор ОСОБА_4 також не заперечував проти укладення угоди про визнання винуватості, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердив в суді, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав обвинувачення в повному обсязі та погодився на призначення вказаного покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Як відомо із змісту п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.1 ст.201 КК України, який у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину. Свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 визнав беззастережно. У даному кримінальному провадженні потерпілий участі не бере.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

Також судом перевірено угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку її укладення, та КК України, в тому числі щодо узгодженої міри покарання, підстав для відмови в її затвердженні не встановлено.

З огляду на вищенаведене, заслухавши думку сторін про можливість затвердження угоди, суд приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості, укладену 13.03.2023 року між прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, а саме покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Щодо питання встановлення іспитового строку та покладення обов`язків із числа регламентованих ст.76 КК України, то суд враховує, що статтею 75 того ж Кодексу передбачено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

З огляду на наведене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_3 іспитовий строк тривалістю в один рік із покладенням на нього обов`язків, регламентованих п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме - періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти їх про зміну місця проживання, роботи, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Згідно з ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до положень ч.1 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.1 ч.2 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Спеціальна конфіскація, відповідно до положень п.2 і п.3 частини першої статті 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне до речових доказів (наступних предметів у вигляді культурних цінностей - двох старовинних книг, що згідно висновку експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл.пров. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України №4481 від 28.02.2023р. належать до стародруків, які передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів ГУ СБ України у м.Києві та Київській області, на підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України, - застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави.

Долю інших речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України, а саме мобільний телефон марки «Redmi Note 4» сірого кольору із сім-карткою № НОМЕР_2 , котрі передані на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , - вважати повернутими законному володільцю, тобто ОСОБА_3 .

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, прокурор з клопотанням про обрання запобіжного заходу обвинуваченому до суду не звертався, підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373-376, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000675 від 02.12.2022р. укладену 13.03.2023 року між прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15-ч.1 ст.201 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України культурні цінності - дві старовинні книги, що згідно висновку експерта Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.Засл.пров. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України №4481 від 28.02.2023р. належать до стародруків, які передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів ГУ СБ України у м.Києві та Київській області - в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у власність держави.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Redmi Note 4» сірого кольору із сім-карткою № НОМЕР_2 , котрий знаходяться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_3 , - вважати повернутими законному володільцю, тобто ОСОБА_3 .

Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_3 - не обирати.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом (Кримінальним процесуальним кодексом України), набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1