Справа № 346/2/23
Провадження № 1-в/346/35/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні зали судових засідань суду, клопотання засудженого про зарахування у строк відбуття ним покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років, призначеного йому вироком Київського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року, строку з 01 лютого 2022 року по 27 квітня 2022 року, як строку попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

по кримінальному провадженню №0004474, в якому ОСОБА_4 вироком Святошинського районного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 та ч.2 ст.187 КК України, а вироком Київського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років, з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності,

а сторонами даного судового провадження є: засуджений: ОСОБА_5 , прокурор: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 представники ДУ "Коломийська виправна колонія №41": ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и в:

До суду, із вказаним клопотанням звернувся засуджений, тож поставлене перед судом питання суд розглядав з його ініціативи.

Аргументи учасників.

Позиція засудженого. У період з 01 лютого 2022 року по 27 квітня 2022 року, він перебував у місцях попереднього ув`язнення, а тому, на підставі Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26 листопада 2015 року №838-VIII, він має право на зарахування йому у строк покарання призначеного судом, вказаного періоду часу, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Позиція прокурора та представника колонії. Події, які відбулись із засудженим у цей період, не підпадають під дію вказаного закону, а тому його положення не поширюються на засудженого. І як наслідок у задоволенні клопотання слід відмовити.

Оцінка суду щодо обставин та доказів.

Вироком Святошинського районного суду м.Києва від 25 лютого 2021 року, по кримінальному провадженню №0004474, ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 та ч.2 ст.187 КК України та призначено покарання у виді: 3 років позбавлення волі; 4 років 6 місяців позбавлення волі; із застосуванням статті 69 КК України 6 років 5 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна, відповідно. А на підставі статті 70 та 71 КК України, тобто за сукупністю злочинів та сукупністю вироків, йому було призначено остаточне покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна. А також, вирішено строк відбуття покарання рахувати з дня його фактичного затримання: 06 листопада 2017 року, а на підставі частини 5 статті 72 КК України зараховано у строк відбування ним покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання: 06 листопада 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, до набрання вироком законної сили, якщо запобіжний захід не буде змінено. Але суд змінив йому запобіжний захід до вступу вироку в законну силу з тримання під вартою на домашній арешт (а.с.10-24 Частини І особової справи засудженого: копія вироку).

Проте вироком Київського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року, вказаний вище вирок було скасовано в частині призначеного ОСОБА_11 покарання, з постановленням у цій частині нового вироку. Зокрема, апеляційний суд призначив йому за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 6 місяців; за ч.2 ст.187 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності. А на підставі статті 70 та 71 КК України, тобто за сукупністю злочинів та сукупністю вироків, йому було призначено остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності. А також, на підставі частини 5 статті 72 КК України зараховано у строк відбування ним покарання строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 06 листопада 2017 року по 25 лютого 2021 року включно. Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання в ході звернення вироку до виконання (а.с.25-29 Частини І особової справи засудженого: копія вироку).

10 грудня 2021 року, до Рокитнянського РВ НП України у Рівненській області було направлено розпорядження про виконання вироку Київського апеляційного суду (а.с.8-9 Частини І особової справи засудженого: копія супровідного листа та розпорядження).

01 лютого 2022 року, ОСОБА_5 був затриманий працівником поліції на підставі вказаного вироку (а.с.1-3 Частини І особової справи засудженого: протокол затримання).

02 лютого 2022 року, ОСОБА_5 був доставлений до Державної установи "Рівненський слідчий ізолятор" (а.с.3,11 Частини ІІ особової справи засудженого: розписка та повідомлення).

А 27 квітня 2022 року, ОСОБА_5 був доставлений до Державної установи "Полицька виправна колонія (№76)" (а.с.15 Частини ІІ особової справи засудженого: повідомлення).

Отже, зважаючи на встановлені судом обставини, які підтверджуються вказаними доказами суд констатує, що у період з 01 лютого 2022 року по 27 квітня 2022 року, ОСОБА_5 дійсно був позбавлений свободи, оскільки на виконання вироку суду, що набрав законної сили, про призначення йому покарання у виді позбавлення волі, спочатку його було затримано працівником поліції, а потім він перебував у слідчому ізоляторі.

Оцінка суду щодо права засудженого.

Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26 листопада 2015 року №838-VIII, на який посилається засуджений діяв у період з 24 грудня 2015 року по 20 червня 2017 року.

І дійсно, частина 5 статті 72 КК України, цим законом була викладена у такій редакції (щодо дотичних до справи положень закону): "5. Зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі" (абзац 1 частини 5). "У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження." (абзаци 6-11 частини 5).

Закон, у такій редакції, діяв у період з 24 грудня 2015 року по 20 червня 2017 року. Але засуджений просить його застосувати до подій, що мали місце у період з 01 лютого 2022 року по 27 квітня 2022 року, хоча злочини у вчиненні яких його було визнано винуватим він вчинив у період з 22 травня 2017 року по 17 червня 2017 року (а.с.10-24 Частини І особової справи засудженого: копія вироку), тобто у період дії вказаного закону, який потім було змінено.

Тож, у першу чергу суд відзначає, що в силу положень частини 2 статті 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв саме на час вчинення цього діяння. Проте частина 2 статті 5 КК України передбачає, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Отже, частина 5 статті 72 КК України, в редакції Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26 листопада 2015 року №838-VIII, на який посилається засуджений і який діяв у період з 24 грудня 2015 року по 20 червня 2017 року, дійсно може бути застосований і до нього.

Але за цим законом, у строк попереднього ув`язнення, який рахувався один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, включався тільки такий строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

А встановлені судом обставини прямо вказують на те, що ОСОБА_5 був затриманий працівником поліції не у порядку параграфа 2 (затримання особи без ухвали слідчого судді, суду) Глави 18 КПК України (що відповідає пункту а) частини 5 статті 72 КК України), не у порядку статті 190 КПК України - затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання (що відповідає пункту б) частини 5 статті 72 КК України), а також під вартою у слідчому ізоляторі засуджений тримався не у порядку статті 196 КПК України (що відповідало би пункту в) частини 5 статті 72 КК України), а у порядку виконання вироку, тобто на підставі норм та засад Кримінально-виконавчого кодексу України.

Перебування ОСОБА_12 у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи, у заявлений ним період часу (що відповідало би пункту г) частини 5 статті 72 КК України), а також перебування ним у цей же період часу в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження (що відповідало би пункту (ґ) частини 5 статті 72 КК України), ним не доведено. І встановлені судом обставини такого не підтверджують.

Тож, зважаючи на викладене, суд не має підстав для того аби зарахувати ОСОБА_11 , у строк призначеного йому Київським апеляційним судом покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років, періоду з 01 лютого 2022 року по 27 квітня 2022 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

І тому, у задоволенні його клопотання суд відмовляє у повному обсязі.

Отже, зважаючи на викладене та керуючись статтями 1-33,36,42,43,84-99,342-372,375-376,392-395,532-539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання засудженого: ОСОБА_4 про зарахування у строк відбуття ним покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років, призначеного йому вироком Київського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року, строку з 01 лютого 2022 року по 27 квітня 2022 року, як строку попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - відмовити повністю.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено 10 травня 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1