Справа № 466/6763/21
Провадження № 1-кп/466/184/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру за матеріалами кримінального провадження, що зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0000642 від 20.07.2021р. відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Львівської області, Бродівського району, с. Заболотці, громадянина України, українця, раніше не судимого, інваліда другої групи загального захворювання, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за фактом вчинення суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.2 ст. 296 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , 22.05.2021р., , близько о 05:30 год., знаходячись поблизу будинку № 4Б по вул. Грінченка у м. Львові, навпроти магазину «Жжук», на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли у результаті словесного конфлікту, що переріс у шарпанину, маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , наніс останньому кулаками своєї правої та лівої руки, декілька ударів в ділянку голови, від чого останній впав на землю. Не припиняючи свої злочинних дій, ОСОБА_5 наніс стопою своєї правої ноги у взутті, декілька ударів в ділянку голови потерпілого ОСОБА_9 , чим відповідно до висновку експерта №128/2021 від 05.07.2021, спричинив наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно - мозкова травма, забій головного мозку, хронічні двобічні субдуральні гематоми в тім`яних ділянках парасагітально, злами стінок лівих етмоїдальних граток; два рубці в цільній ділянці голови, синець нижче мочки лівого вуха та синець на спині зліва. Вказані тілесні ушкодження утворилась від дії тупих предметів або при ударі до таких, могли виникнути 22.05.2021 року внаслідок нанесення ударів руками та ногами. Травма голови відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу.

Також ОСОБА_5 , 22.05.2021р., близько 05:30 год., діючи з хуліганських мотивів та явної неповаги до суспільства, установлених норм поведінки, нехтуючи елементарними правилами моральності та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, перебуваючи в громадському місці, діючи за попередньою змовою з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, перебуваючи на вулиці, поряд із будинком №4Б на вул. Грінченка у м. Львові , наніс ОСОБА_9 кулаками своєї правої та лівої руки, декілька ударів в ділянку голови, від чого останній впав на землю. Не припиняючи свої злочинних дій, ОСОБА_5 наніс стопою своєї правої ноги у взутті, декілька ударів в ділянку голови потерпілого ОСОБА_9 , чим відповідно до висновку експерта №128/2021 від 05.07.2021, спричинив наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно мозкова травма, забій головного мозку, хронічні двобічні субдуральні гематоми в тім`яних ділянках парасагітально, злами стінок лівих етмоїдальних граток; два рубці в цільній ділянці голови, синець нижче мочки лівого вуха та синець на спині зліва. Вказані тілесні ушкодження утворилась від дії тупих предметів або при ударі до таких, могли виникнути 22.05.2021 року внаслідок нанесення ударів руками та ногами, травма голови відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила суд застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. У задоволенні цивільного позову просила відмовити.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру , ОСОБА_5 , в судовому засіданні фактично визнав свою провину у скоєнні суспільно небезпечних діянь, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України . Пояснив, що приблизно о 05 год. , 22.05.21 , біля магазину, що на вул. Грінченка у м. Львові, зустрів своїх знайомих - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з якими раніше навчався в одній школі. Останні вживали алкогольні напої та й йому запропонували приєднатись. Він відмовився. До них приєднався ще один їх спільний знайомий , ОСОБА_12 . Через деякий час він побачив, як до ОСОБА_10 підійшов потерпілий, ОСОБА_13 і між ними почалась шарпанина. В суть конфлікту він не вникав, а продовжував спілкуватись зі своїми знайомими. В подальшому, конфлікт розпочався між ОСОБА_14 та потерпілим ОСОБА_15 . Між ними раптово виникла бійка , вони впали на землю і боролись. В момент, коли ОСОБА_16 почав кричати, що ОСОБА_17 , який сидів та ньому в ході бійки , його кусає, ОСОБА_18 підійшов і обороняючи ОСОБА_11 , хотів ногою вдарити ОСОБА_19 в плече , щоб скинути з товариша. Проте в цей час потерпілий підняв голову , що була схилена до ОСОБА_11 та удар ногою потрапив йому в лице, від чого ОСОБА_17 впав. Інших ударів потерпілому він не завдавав. Помітивши, що ОСОБА_20 погано, він особисто викликав швидку допомогу. Разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_21 вони надавали потерпілому першу медичну допомогу, дочекались приїзду лікарів. У судовому засіданні ОСОБА_5 заперечив вимоги по заявленому цивільному позову. Вказав, що його мати відшкодувала спричинену шкоду. Крім нього, удари потерпілому наносили і інші учасники конфлікту, відносно яких розглядається окрема справа , де також заявлений позов.

Законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 , також не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора , з врахуванням висновку експертів про необхідність застосування щодо її сина примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги. Крім того зазначила, що просить відмовити у задоволенні цивільного позову,так як вона відшкодувала потерпілому ОСОБА_7 10 000 грн.

Захисник ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. У задоволенні цивільного позову просив відмовити з підстав, наведених у відзиві .

Потерпілий ОСОБА_7 , будучи допитаним у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_9 - його син, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя незважаючи на те, що син був інвалідом, він неофіційно працював на ринку « Краківський « , де продавав поліетиленові пакети, допомагав продавцям фізично. 22.05.21 р., зранку, син також пішов на роботу і батько чекав його вдома. Проте син не повернувся, а згодом потерпілий дізнався про те, що його син потрапив до реанімаційного відділення лікарні швидкої медичної допомоги , оскільки його сильно побили. Про обставини нанесення тілесних ушкоджень синові він дізнався пізніше. Сторонні люди розповіли, що на сина напало четверо осіб. Першим його бив ОСОБА_22 , з ними були ОСОБА_23 , ОСОБА_18 та ОСОБА_16 . Син намагався втекти від нападників, проте його наздогнали і били. Вказані особи в неділю , на наступний день, приходили в лікарню, просили вибачення та казали, що допоможуть оплатити лікування. Згодом 2 тис. грн. на лікування сина йому передала мати ОСОБА_24 , а ОСОБА_22 дав 1 000 грн. Внаслідок отриманих травм син довго лікувався в стаціонарі, потім вдома. Потерпілий, як батько пережив сильний стрес, моральні страждання. Причин бити його сина не було, оскільки той був доброю людиною, інвалідом внаслідок перенесеної операції на головному мозку з дитинства. Натомість його жорстоко побили , внаслідок чого він тривалий час взагалі не міг говорити, а на папері іноді писав що йому потрібно. Сам він не пам`ятав хто його побив . Через деякий час його син помер від серцевого нападу . Йому, як батькові, спричинили великі моральні страждання. Він звернувся з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_5 та його законного представника 71 248 грн. 17 коп. у відшкодування матеріальної шкоди та 200 000 грн. моральної шкоди. Матеріальна шкода полягає у тому, що син з моменту злочину та до смерті не міг працювати та отримувати заробітну плату за період з 22.05.21 по 03.08.21 . Крім того за час лікування сина ним витрачено багато коштів на придбання ліків . Витрачені також кошти на поховання сина . Відтак, просив задовольнити цивільний позов та врахувати , що дійсно у відшкодування шкоди ОСОБА_6 передала йому 10 тис. грн., про що він дав письмову розписку. Вказана сума складається з тих 2 тис. грн., які йому були передані в період перебування його сина в лікарні та ще 8 тис. грн. він отримав у день написання розписки.

Захисник потерпілого в судовому засіданні просив задовольнити в повному обсязі цивільний позов на підставі доказів, представлених в розпорядження суду. Проти застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, не заперечує.

Обставини щодо суспільно небезпечного діяння, які викладені у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 підтверджуються окрім показань самого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_7 , показаннями свідків, наданими безпосередньо суду.

Так, свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що точної дати він не пам`ятає, проте в травні 2021 року він зустрівся зі своїми друзями - ОСОБА_14 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та вони вживали спиртне поблизу зупинки та неподалік цілодобового магазину « Первак», що на вул. Грінченка. Вже під ранок, десь приблизно о 04 год., на зупинці він побачив потерпілого, з яким неодноразово до цього в них виникали сварки. ОСОБА_28 він знав з дитинства , так як вони проживали в одному районі. Конфлікти до цього виникали із-за того, що потерпілий ходив по району і показував свої статеві органи , чим лякав дітей та жінок. Побачивши в той день ОСОБА_19 ,під впливом випитого алкоголю, свідок почав до нього кричати, а потім підбіг до потерпілого та сказав, що не хоче бачити його в районі. Оскільки жодної відповіді на звернення не почув, то один раз вдарив його і відійшов. Коли потерпілий пішов в бік базару, за ним побіг ОСОБА_29 . Що між ними відбувалось, свідок чітко не бачив. Помітив лише, коли вони обоє впали на землю і штовхались В цей час до них підбіг ОСОБА_31 та почав бити потерпілого по голові ногами. Тоді свідок побіг до них та почав розбороняти, але потерпілий не вставав , був в крові і лише хрипів. Побачивши стан ОСОБА_28 , ОСОБА_32 викликав швидку допомогу. Коли приїхали лікарі, яких вони дочекались, вони повідомили що потерпілий був п`яний і впав. Вони з ОСОБА_33 допомогли завантажити ОСОБА_19 в машину швидкої допомоги , а ОСОБА_18 стояв через дорогу від місця події і дивився.

Допитаний в ході розгляду судового провадження в якості свідка ОСОБА_34 повідомив, що 22.05.2021 він випивав з ОСОБА_35 . Через деякий час до них підійшов ОСОБА_18 зі своїм колегою, та запропонували ще випити. Близько 06 години , в цей день , поблизу йшов ОСОБА_36 . У них давно були неприязні відносини, оскільки останній ображав його матір нецензурними словами. Так як свідок з друзями були напідпитку, вони вирішили вияснити стосунки з потерпілим. Спершу до нього підійшов ОСОБА_22 і після словесної перепалки, дав потерпілому ляпаса по лицю і відійшов. Коли ж свідок підійшов до потерпілого, той вдарив його кульком по голові, із-за чого почалась бійка. Вони шарпались та двоє впали та бетонне покриття дороги . В цей час до них підійшов ОСОБА_18 та почав ногами наносити ОСОБА_37 удари по обличчю та в інші ділянки голови . Після кількох ударів він зупинився та відійшов. Свідок побачив, що потерпілий почав хрипіти . Щоб він не задихнувся, свідок намагався витягнути його язик , але ОСОБА_17 вкусив його за палець. Хто викликав швидку допомогу, свідкові не відомо. Коли приїхали лікарі потерпілий був ще при свідомості і він з ОСОБА_38 допоміг перенести ОСОБА_28 в машину швидкої допомоги.

Свідок ОСОБА_39 , за клопотанням прокурора був виключений з числа осіб, що підлягають допиту в ході розгляду провадження , в зв`язку з тим, що його явку не може бути забезпечено.

Окрім того, обставини вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечних діянь, які полягають у завданні тяжких тілесних ушкоджень та хуліганстві , також підтверджуються і письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду, а саме:

дорученням начальника ВП № 4 СВ ЛРУП ГУНП у Львівські області про проведення досудового розслідування від 20.07.2021р. (т. 2, а.с. 4), у кримінальному провадженні № 0000642, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 296 КК України;

повідомленням прокурору від 20.07.2021р. слідчого СВ ВП № 4 ЛРУП ГУНП у Львівській області (т. 2 а.с. 5) про початок досудового розслідування у к/п № 0000642;

витягом є ЄДРСР від 22.05.2021р. (т.2, а.с.13), згідно якого 21.05.2021 у ВП №4 ЛРУП ГУНП у Львівській області надійшло повідомлення зі служби «102» за звернення ТП № 3 про те, що 06:25 був доставлений гр. ОСОБА_9 , 1980 р.н., який лежав на вулиці без свідомості. Діагноз: САК, заінтубований, на седації, не до нейрохірургічної корекції, без скелетних травм забій головного головного мозгу, госпіталізований в реанімаційне відділення;

протоколом огляду місця події від 22.05.2021р. (т.2, а.с. 15), за адресою: м. Львів, вул. Грінченка, 4б, де навпроти магазину «Жжук» було виявлено медичну маску та недопалки, а також фототаблицею до даного протоколу (т.2 а.с. 18);

протоколом огляду місця події від 22.05.2021р. (т.2, а.с. 24), за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука, 9, а саме в кабінеті № 12 лікарні ЛШМД, де було виявлено та вилучено речі потерпілого ОСОБА_9 ;

заявою ОСОБА_5 від 24.05.2021р. (т.2., а.с. 29) про добровільну видачу свого одягу , в якому він перебував по вул. Грінченка, 4б в м. Львові 22.05.2021р. в період часу з 05 год. по 06 год.;

висновком експерта № 584 від 24.05.2021р. (т.2, а.с. 33), згідно якого, в ОСОБА_5 виявлені садна на правій кисті, які утворились від дії тупих предметів, при контакті з такими, могли виникнути 22 травня 2021 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Судово-медичних даних, про утворення саден у ОСОБА_5 внаслідок дії власної руки або при падінні з висоти власного росту, немає. У ОСОБА_5 , після заподіяння йому тілесних ушкоджень, залишилась здатність до активних дій (бігати, ходити, повзати). ;

повідомленням медзакладу - КНП КЛШМД від 24.05.2021р. (т.2, а.с. 34) про те, що гр. ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КНП КЛІІІМД м. Львова з 22.05.2021 по теперішній час з діагнозом : ВЧМТ. Забій головного мозку важкого ступеню. Гостра субдуральна гематома білатерально. Травматичний САК. Перелом основи черепа;

протоколом огляду речей - DVD-R диску з відеозаписом з камер спостереження магазинів , що по вул. Грінченка в м. Львові, на яких відображені події, що мали місце 22.05.2021р. (т.2.а.с. 38, 39);

ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25.05.2021р. у кількості 4 шт. (т.2. а.с.44, 49, 54, 59), якими накладено арешт на речові докази у справі, а саме: речі, які 24.05.2021 отримані на підставі заяви ОСОБА_5 про добровільну видачу від 24.05.2021, а саме: макасини синього кольору фірми «Лакоста», штани синього кольору фірми «Скіні фіт» із ременем чорного кольору, футболка синього кольору фірми «Лакоста», олімпійка чорного кольору фірми «Дівідед», кепка чорного кольору фірми «Адідас»., речі, які 22.05.2021 отримані на підставі заяви ОСОБА_25 добровільної видачі, а саме: кросівки чорного кольору з оранжевими вставками та білою підошвою фірми «Найк Аірмакс», безрукавка чорного кольору фірми «Moneler», кофта з капішоном фірми «Air Jordon», джинси темно-синього кольору фірми «Pull&Bear», речі, які 22.05.2021 вилучені в ході огляду місця події, а саме: взуття чорного кольору, куртка чорного кольору, олімпійка зеленого кольору фірми «Пума», сорочка у клітинку, райтузи та труси темного кольору, речі, які 22.05.2021 вилучені в ході огляду місця події, а саме: медична маска чорного кольору, три недопалки сигарет, два з яких «Мальборо» та один «Собраніє», речі, які 22.05.2021, отримані на підставі заяви ОСОБА_40 про добровільну видачу, а саме: кросівки чорного кольору фірми «Адідас», куртку оливкового кольору фірми «FJALL RAVEN», кофту сірого кольору фірми «POLO», джинси темно-синього кольору;

висновком експерта № 593 від 25.05.2021р. (т.2 а.с. 67) , згідно якого в ОСОБА_40 виявлені садна і рана на правій кисті та синець на правому плечі, які утворились від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею, могли виникнути 22 травня 2021р., як вказує потерпілий, та відносяться до легкого тілесного ушкодження. Судово-медичних даних, про утворення тілесних ушкоджень у потерпілого внаслідок одноразового падіння з висоти власного росту, немає. У ОСОБА_40 залишалась здатність до активних дій після заподіяння йому ушкоджень (бігати, ходити, повзати);

висновком експерта № 594 від 25.05.2021р. (т.2 а.с. 74) , згідно якого в ОСОБА_25 тілесних ушкоджень не виявлено;

листом КНП ЛОР «Львівський обласний центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф» від 27.05.2021р. (т.2 а.с. 105) про те, що 22.05.2021р. о 05:50 год., до вказаного закладу поступив виклик екстреної медичної допомоги № 111, за адресою: АДРЕСА_2 , на вулиці, з приводу: «чоловік, не реагує/побили», для надання екстреної медичної допомоги невідомому громадянину. Згідно картки виклику швидкої медичної допомоги (Ф.109/о) № 111 від 22.05.2021 року: виклик здійснював - перехожий. Виклик здійснювався з мобільного номера телефону.НОМЕР_1. о 05:51 год;

висновком експерта № 128/2021 від 25.05.2021р. (т.2, а.с. 122) про те, що згідно з медичною картою стаціонарного хворого , лікарями КНП КЛШМД м. Львова гр. ОСОБА_9 , 1980р.н., було встановлено клінічний діагноз: «ВЧМТ. Забій ГМ. Хронічні двобічні субдуральні гематоми в тім`яних ділянках парасагітально (10.06. - видалення хронічної субдуральної гематоми в лівих лобно-тім`яно-скроневих відділах). Травматичний САК. Злами стінок лівих етмоїдальних граток». Крім цього, під час проведення судово-медичної експертизи при огляді у потерпілого було виявлено два рубці в чільній ділянці голови, синець нижче мочки лівого вуха та синець на спині зліва. Вказані тілесні ушкодження утворилась від дії тупих предметів або при ударі до таких, могли виникнути 22.05.2021 року внаслідок нанесення ударів руками та ногами, при обставинах вказаних у постанові. Травма голови відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу. Синець на спині відноситься до легкого тілесного ушкодження. Беручи до уваги характер та локалізацію виявлених у гр. ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, можна вважати, що вони не могли утворитись при падінні;

висновком судово-психіатричного експерта № 86 від 14.07.2021р. (т.2, а.с. 125), згідно якого ОСОБА_5 страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу з частими загостреннями, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Не здатний самостійно реалізовувати своє право на захист та не здатний правильно сприймати обставини, які мають значення по справі та давати по них відповідні покази. В період інкримінованих йому дій, ОСОБА_5 також страждав хронічним психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу з частими загостреннями, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_5 не здатний правильно сприймати обставини, які мають значення по справі та давати по них відповідні покази. У ОСОБА_5 відбулись зміни в емоційному стані, індивідуально- і психологічних проявах, структурі особистості, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його, як особистості . Дані зміни структури особистості могли вплинути на його поведінку під час і інкримінованих дій.

В розумінні ст. 84 КПК України не є доказами винуватості ОСОБА_5 досліджені в ході судового розгляду :

висновок експерта № 970/2021-ім від 08.07.2021р. (т.2, а.с. 139), згідно якого в крові ОСОБА_9 , антигени А, в і Н та ізогемаглютиніни анти-А, анти-В не виявлені, тому висловитись про групову приналежність крові не можливо;

висновок експерта № 826/2021-ім від 26.05.2021р. (т.2, а.с. 143), згідно якого кров ОСОБА_25 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном , анти-В та ізосерологічною системою АВ0;

висновок експерта № 825/2021-ім від 26.05.2021р. (т.2, а.с. 146), згідно якого кров ОСОБА_5 відноситься до групи 0 з ізогемаглютиніном , анти-А, анти-В та ізосерологічною системою АВ0;

висновок експерта № 827/2021-ім від 26.05.2021р. (т.2, а.с. 149), згідно якого кров ОСОБА_40 відноситься до групи АВ та ізосерологічною системою АВ0;

висновок експерта № 974/2021-ім від 14.07.2021р. (т.2, а.с. 152), згідно якого, на підставі даних судово-медичного дослідження речових доказів встановлено: у слідах на речах ОСОБА_25 крові не виявлено;

висновок експерта № 973/2021-ім від 13.07.2021р. (т.2, а.с. 156), згідно якого, на підставі даних судово-медичного дослідження речових доказів встановлено: у слідах на речах ОСОБА_40 крові не виявлено;

висновок експерта № 971/2021-ім від 12.07.2021р. (т.2, а.с. 160), згідно якого, на підставі даних судово-медичного дослідження речових доказів встановлено: у слідах на сорочці (об`єкт №1), на трусах (об`єкт №2), на підштаниках (рейтузах) (об`єкт №3), на штанах з ременем (об`єкт №4), на парі туфель (об`єкти №№5,6), на олімпійці (об`єкт №7) та на куртці (об`єкт №8) - речах вилучених з місця подїі - лікарні ЛШМД м. Львова - крові не виявлено;

висновок експерта № 1031/2021-ім від 15.07.2021р. (т.2, а.с. 164), згідно якого кров ОСОБА_9 відноситься до групи А з з ізогемаглютиніном анти-В та ізосерологічною системою АВ0;

висновок експерта № 364/2021ц 26.07.2021р. (т.2, а.с. 167), згідно якого, на внутрішній поверхні вилученої з місця події медичної маски, виявлено клітини плоского епітелію, статева належність не встановлена. Крові та слини не виявлено;

висновок експерта № 365/2021ц 26.07.2021р. (т.2, а.с. 170), згідно якого, із врахуванням належності крові потерпілого ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_5 та наданих на дослідження вилучених з місця події недопалків, встановлено наступне: в слідах слини на недопалках сигарет виявлено клітини плоского епітелію, антиген А ізосерологічної системи АВО, статева належність клітин не встановлена, через відсутність ядер. Отже, дані недопалки сигарети викурені будь-якою особою, кров /слина якої відноситься до групи А (ІІ). Не виключається можливість паління даних сигарет як потерпілим ОСОБА_9 , так і ОСОБА_25 , ОСОБА_14 . Даних про те, що досліджувані недопалки сигарет викурені підозрюваним ОСОБА_5 не отримано;

висновок експерта № 972/2021ц 23.07.2021р. (т.2, а.с. 174), згідно якого, у слідах на штанах, на правій мокасині, речах ОСОБА_5 виявлена кров людини та антигени А,Н, за ізосерологічною системою АВО, що можуть походити від будь-якої особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В зі супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО, в тому числі як від ОСОБА_9 так і від ОСОБА_25 . У слідах на олімпійці, на футболці, на ремені, на кепці - речах ОСОБА_5 , крові не виявлено,

Вказані документи не встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження . Відтак, в силу дії ст. 124 КПК України, витрати за проведення вказаних експертиз не підлягають стягненню у даному провадженні.

З висновку експерта № 302 від 28.04.2023р. (т.3, а.с. 57), наданого суду на виконання ухвали від 03.11.2022р., вбачається, що на даний час ОСОБА_5 перебуває у стані ремісії хронічного психічного захворювання у формі шизоафективного розладу. У час інкримінованого правопорушення, ОСОБА_5 перебував у стані загострення встановленого хронічного психічного захворювання, тому не міг правильно сприймати обставини, які мають значення для справи, відповідно він не здатний на даний час надавати об`єктивні покази щодо подій, які мали місце 22.05.2021р. В період інкримінованих йому дій ОСОБА_5 страждав хронічним психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу з частими загостреннями, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Питання осудності (обмеженої осудності) не відноситься до компетенції судово-психіатричної експертизи. З моменту проведення судово-психіатричної експертизи від 26.04.2022р. простежується значна позитивна динаміка змін психічного стану ОСОБА_5 до рівня ремісії встановленого шизоафективного розладу. Відповідно, на даний час, за своїм психічним станом ОСОБА_5 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

ОСОБА_5 03.06.2021р. (т.2, а.с. 102 ) було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України.

Крім того обвинувальний акт щодо ОСОБА_40 та ОСОБА_25

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, на даний час перебуває на розгляді Шевченківського районного суду м. Львова , в зв`язку з виділенням матеріалів в окреме провадження .

Дослідивши у судовому засіданні зібрані у кримінальному провадженні докази, суд вважає, що вони повністю узгоджуються між собою і доводять вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.2 ст. 296 КК України, про які зазначено у клопотанні прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 своїми діями, які виразились у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Крім того ОСОБА_5 скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, що виразилось у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), за попередньою змовою групою осіб.

Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він не працює, раніше не судимий, характеризується за місцем мешкання посередньо, перебуває на обліку у лікаря-психіатра із діагнозом - шизоафектний розлад, депресивний тип, має інвалідність ІІ групи у зв`язку з розладом психіки , на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, хворіє на ряд медичних захворювань.

В процесі розгляду справи, за ухвалою суду від 12.01.2022р. проведено судову психіатричну експертизу № 91 від 26.04.2022р. , згідно висновку якої, ОСОБА_5 страждає хронічним психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу з частими загостреннями, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_5 не здатний самостійно реалізовувати своє право на захист та не здатний правильно сприймати обставини, які мають значення по справі та давати по них відповідні покази. Питання осудності не відноситься до компетенції судово-психіатричної експертизи. В період інкримінованих йому дій, ОСОБА_5 також страждав хронічним психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу з частими загостреннями, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. 3 моменту проведення судово-психіатричної експертизи від 14.07.2021р. простежується позитивна динаміка змін психічного стану ОСОБА_5 . Відповідно, на даний час, за своїм психічним станом він потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення до психіатричного закладу із звичайним режимом.

Крім того, за ухвалою суду від 03.11.2022р. проведено додаткову комплексну судову психолого-психіатричну експертизу, згідно висновку якої (№ 302 від 28.04.2023р.), на даний час ОСОБА_5 перебуває у стані ремісії хронічного психічного захворювання у формі шизоафективного розладу. У час інкримінованого правопорушення, ОСОБА_5 перебував у стані загострення встановленого хронічного психічного захворювання, тому не міг правильно сприймати обставини, які мають значення для справи, відповідно він не здатний на даний час надавати об`єктивні покази щодо подій, які мали місце 22.05.2021р. В період інкримінованих йому дій ОСОБА_5 страждав хронічним психічним захворюванням у формі шизоафективного розладу з частими загостреннями, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Питання осудності (обмеженої осудності) не відноситься до компетенції судово-психіатричної експертизи. З моменту проведення судово-психіатричної експертизи від 26.04.2022р. простежується значна позитивна динаміка змін психічного стану ОСОБА_5 до рівня ремісії встановленого шизоафективного розладу. Відповідно, на даний час, за своїм психічним станом ОСОБА_5 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Відповідно до ст. 18 КК України суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Згідно зі ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Визнавши доведеним, що особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 513 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Судом встановлено, що за своїм психічним станом ОСОБА_5 під час вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, в даний час перебуває у стані ремісії хронічного психічного захворювання у формі шизоафективного розладу, тож потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Враховуючи наведене, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 підлягає задоволенню, оскільки останній вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності і до нього можливо застосувати примусові медичні заходи у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку , згідно з висновком судово-психіатричного експерта, оскільки за своїм психічним станом та характером вчиненого суспільно небезпечного діяння він не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Визначаючи тип психіатричного закладу у відповідності до ст. 94 ч. 1 КК України, суд виходить не тільки з психічного стану неосудного (характеру та тяжкості захворювання), а й ураховує тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності психічного хворого для себе та інших осіб.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 надійшло на розгляд до суду 27 липня 2021 року. На той час потерпілим у провадженні було визнано ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно лікарського свідоцтва про смерть за № 819/21 від 03.08.2021 причиною смерті стала атеросклеротична хвороба серця ( т. 1 а.с. 30) . Тобто, настання смерті потерпілого не перебуває у причинно - наслідковому зв`язку з нанесенням йому тілесних ушкоджень в ході подій , що мали місце 22.05.2021 р.

Батько потерпілого, ОСОБА_7 звернувся до суду 28.09.2021 р. з клопотанням залучення його до участі в справі в якості потерпілого. 21.10.21 року ним було подано цивільний позов, відзив на який подано цивільним відповідачем 26.11.2021 року. Як визнано сторонами в ході судового розгляду, цивільний позов було заявлено ОСОБА_7 і в процесі розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_40 та ОСОБА_25 .

Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, несе інша фізична або юридична особа, визначена законом.

Частиною 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, а якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

При цьому, ч. 1 ст. 1186 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується.

Частиною 2 статті 1186 ЦК України визначено, якщо шкоди було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

Як вбачається з матеріалів провадження, цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілим заявлено як до законного представника (матері) ОСОБА_5 , - ОСОБА_6 так і до самого ОСОБА_5 .

При цьому, як встановлено судом, ОСОБА_5 , під час вчинення суспільно-небезпечного діяння перебував в стані неосудності, тобто не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, а відтак не несе відповідальності за спричинену шкоду. Тобто позовні вимоги , заявлені до ОСОБА_5 не підлягають до задоволення.

Зі змісту частини першої статті 62 КПК випливає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Враховуючи, що ОСОБА_6 достовірно була обізнана про психічний розлад ОСОБА_5 , про що вона не заперечувала і сама, надаючи показання суду, тож цивільну відповідальність за шкоду, завдану внаслідок вчинення ним суспільно небезпечного діяння може нести його законний представник - мати ОСОБА_6 . Крім того, згідно висновку лікарської комісії закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом 1 чи 11 групи внаслідок психічного розладу за № 638 від 10.03.2021 ОСОБА_5 потребує постійного стороннього догляду, проживає разом з матір`ю - ОСОБА_6 . Остання згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12-ААА є інвалідом третьої групи загального захворювання.

В обґрунтування заявлених позовних вимог потерпілим зазначено, що матеріальна шкода полягає у відшкодуванні в порядку ст. 1195 ЦК України заробітку ( доходу ) , втраченого ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності , розмір якого становить 14 444 грн. за період з 22.05.до 03.08.2021 ; витрат на лікування та поховання сина , що становлять 56 804 грн. 17 коп. , що в загальному становить 71 248,17 гривень.

Також позивач просить відшкодувати моральну шкоду в розмірі 200 000 грн. Моральна шкода, на думку потерпілого, полягає у душевних стражданнях, які він переніс за період лікування сина, переживаючи за його стан в медичному закладі. Крім того, вважає, що причиною смерті сина є не те, що він хворів та був визнаний в зв`язку з цим інвалідом третьої групи, а саме нанесені йому тілесні ушкодження та стрес.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною п`ятою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29-30).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (параграф 32 рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Хірвісаарі проти Фінляндії»)).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, проте зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Suominen v. Finland» («Суомінен проти Фінляндії») від 1 липня 2003 року, № 37801/97, пункт 36).

Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland» («Гірвісаарі проти Фінляндії») від 27 вересня 2001 року). Залишення без уваги ключових доводів сторони є прямим порушенням загальної вимоги про справедливість розгляду.

Враховуючи вищевикладене, в процесі повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Позивачем, представництво якого здійснював професійний адвокат , не надано жодних доказів на підтвердження того, що йому спричинено злочином матеріальну шкоду.

Так, як встановлено в судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_9 на момент скоєння відносно нього кримінального правопорушення, був інвалідом 3 групи загального захворювання, відтак отримував пенсію по інвалідності. Даних про те, чи був потерпілий працездатним та в якій мірі, в розпорядження суду не надано. Відсутні і докази на підтвердження того , чи призначались лікуючим лікарем медикаменти , квитанції на придбання яких представлені стороною позивача, на період лікування потерпілого від наслідків отриманих в ході кримінального правопорушення ушкоджень .

Також, як зазначалось вище, відсутні дані про те, що існує причинно-наслідковий зв`язок між подією злочину та настанням смерті потерпілого ОСОБА_9 , тому немає підстав для стягнення коштів, затрачених ОСОБА_7 на поховання сина.

Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Згідно ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно із статтею 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року вказано, що процесуальне правонаступництво у справах за позовами про відшкодування моральної шкоди не допускається. Тобто, позивач за цивільним позовом не може ставити вимоги про відшкодування моральної шкоди саме по факту спричиненої моральної шкоди його синові. Що ж стосується вимог про моральні страждання, які переніс позивач в процесі проведення лікування сина, то згідно розписки про отримання коштів, такі були відшкодовані законним представником ОСОБА_5 у розмірі 10 тис. грн. що стверджується розпискою від 25.10.22 року. Вимоги про відшкодування моральної шкоди заявлені також позивачем до інших учасників події, що обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення відносно сина потерпілого.

Відтак, відсутні підстави для задоволення цивільного позову.

Питання про речові докази суд вважає за необхідне вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 на даний час не обирався. До скасування підлягає арешт, накладений в ході проведення досудового розслідування щодо речей ,які належать ОСОБА_41 . Доля інших речовий доказів буде вирішуватись в ході розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_42 та ОСОБА_43 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 372, 376, 392, 395, 513, 516 КПК України, суд ,-

постановив :

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У задоволенні цивільний позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - відмовити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25.05.2021р. на речі, які 24.05.2021 отримані на підставі заяви ОСОБА_5 про добровільну видачу , а саме: макасини синього кольору фірми «Лакоста», штани синього кольору фірми «Скіні фіт» із ременем чорного кольору, футболка синього кольору фірми «Лакоста», олімпійка чорного кольору фірми «Дівідед», кепка чорного кольору фірми «Адідас».

Речові докази:

- макасини синього кольору фірми «Лакоста», штани синього кольору фірми «Скіні фіт» із ременем чорного кольору, футболку синього кольору фірми «Лакоста», олімпійку чорного кольору фірми «Дівідед», кепку чорного кольору фірми «Адідас» - повернути ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1