УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня2023 року

м. Київ

справа № 207/3106/20

провадження № 51 - 2673 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вироки Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 жовтня 2022 року та Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2023 року щодо нього,

встановив:

За вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 жовтня 2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК, 2001 року, до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 березня 2020 року у вигляді 1 року позбавлення волі і за сукупністю вироків призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК, 2001 року, призначеним покаранням поглинуто покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2021 та призначено ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі, обчислюючи строк покарання з 13 листопада 2020 року.

Рішенням Дніпровського апеляційного суду від 16 січня 2023 року вирок місцевого суду скасовано в частині призначення покарання.

Ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2021 року, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 березня 2020 року та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 7 місяців.

В решті вирок місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону засудженим не дотримано, оскільки, посилаючись на порушення кримінального процесуального закону, ОСОБА_4 у касаційній скарзі не навів обґрунтування допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких порушень норм права, які могли б тягнути за собою скасування оскаржуваних судових рішень відповідно до норм, передбачених статтею 438 КПК, з огляду на зміст положень статей 370, 404, 412, 413, 420 цього Кодексу.

Викладені засудженим у касаційній скарзі доводи стосуються, на його думку, неповноти судового розгляду та неправильної оцінки доказів, що не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

З огляду на те, що касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК, вона не надала усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою. При повторному зверненні до Верховного суду скаржнику необхідно зазначити, які саме судові рішення вона оскаржує, із врахуванням вищевказаного.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 без руху і встановити п`ятнадцятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3