провадження № 1-кс/753/2818/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянини України, з неповною середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого (в силу ст. 89 КК України), підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003297 від 19.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП в місті Києві Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №за №0003297 від 19.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває вказане кримінальне провадження.

ОСОБА_4 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Зважаючи на існування ризиків, визначених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий просить застосувати до такого підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вважаючи, що лише пропонований запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного з підстав його дієвості до нього, його особи. Ризики обґрунтовує тяжкістю покарання, що спонукатиме підзрюваного до втечі з метою уникнення від покарання, незаконного впливу на потерпілого й свідків, а відсутність офіційних джерел доходів, спонукатиме його до вчинення іншого, нового злочину, зокрема, пов`язаного з крадіжкою чужого майна.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважав його обґрунтованим та просив задовольнити, зважаючи на існування вказаних ризиків згідно ст.177 КПК України. Вважав, що підозрюваний може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, вживати заходів до незаконного впливу на потерпілого й свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний та його захисник заперечили щодо застосування пропонованого слідчим найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою, зважаючи на відсутність обумовлених ризиків, які слідчим, на думку захисника, не обгрунтовані уцілому.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до такого клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у його розгляді, зокрема, міркування прокурора щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, думку підозрюваного, його захисника, проаналізувавши надані сторною обвинувачення докази підозри, у їх сукупності, з наданою до клопотання підозрою, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, у вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) в умовах воєнного стану.

Матеріальний збиток вчиненим злочином діями підозрюваного потерпілому завдано у розмірі 5 000 грн.

Обгрутнованість підозри щодо ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, на даній стадії підтверджується такими доказами:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення чи іншу подію,

-протоколом допиту потерпілого;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілому;

-протоколами допитів свідків;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку;

-протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України;

-рапортами працівників поліції та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Описана у клопотанні слідчого фабула злочину у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, у діях ОСОБА_4 .

Підозра щодо ОСОБА_4 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують такого підозрюваного із обумовленим кримінальним правопорушенням.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами обґрунтовано можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування до нього заходів забезпечення кримінального провадження на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

Слід враховувати, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів слідчий суддя визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування, або продовження застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до10 років, що згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

18 серпня 2023 року о 20 годин 40 хвилин ОСОБА_4 затримано в порядку п.2 ч.1 ст.208 КПК України, й 19 серпня 2023 року у межах вказаного кримінального провадження йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також ризику, визначеного п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені в п.1 ч. 1 цієї статті, та є підставою для застосування запобіжного заходу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків - переховуватися від органів досудового розслідування та або/суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасниківцього ж кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоровя підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних звязків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Варто зауважити, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

З урахування сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, тяжкого злочину, який ним вчинений, й в силу характеру вчиненого ним діяння та одночасної потереби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у межах строку досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку про те, що слідчий довів дійсні підстави для застосування запобіжного заходу, проте за відсутності доведеності ризиків, визначених у п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, й за наявності доведеного ризику, визначеного п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, вважає застосувати запобіжний захів у виглід домашнього арешту, й вважає, що такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку вказаного підозрюваного з урахуванням обставин правопорушення, його особи й ролі у вчинні злочину, адже підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вину у якому він попередньо визнає уцілому, щиро розкаюється, й, зважаючи на вчинений ним злочин, усвідомлення наслідків покарання, може вплинути на його процесуальну поведінку - переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

На думку слідчого судді, зважаючи на особу підозрюваного, те що він раніше не судимий в силу статті 89 КК України, період часу домашнього арешту має бути цілодобий, що не порушує норми Європейської конвенції з прав людини та практику Європейського суду з цих питань, а також визнається підозрюваним та його захисником, й уцілому забезпечить виконання ним покладних процесуальних обов"язків.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польші) §43).Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

Обговорюючи питання наявності ризику щодо переховування підозрюваним від органів досудового розслідування й суду, то його існування є цілком ймовірним.

Так, підозрюбваний хоча раніше не судимий в силу ст.89 КК України, проте підозрюється у вчиненні тяжкого злочину,за який передбачено покарання у вигляді позбавлення полі на строк від 7 до 10 років, й усвідомлення наслідків покарання є достатньо вагомими підставами для прийняття спроб уникнути відповідальності.

Натомість таких ризиків, як незаконний вплив на потерпілого й свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінальне правопорушення таким підозрюваним, слідчим не обґрунтовані, й саме посилання на їх наявність не слугують підставою для їх існування, а тому слідчим суддею не враховуються.

Так, ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польші) §43).

Проте, як встановлено із матеріалів клопотання й кримінального провадження, свідки й потертілий на даній стадії досудового розслідування вже допитані. Ймовірність тиску підозрюваним на них є достатньо низькою.

Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (Selcuk проти Туреччини, § 34; Matznetter проти Австрії, § 9).

Відсутність роботи або сім`ї не дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочинів (Sulaoja проти Естонії, § 64).

Обґрунтованість будь-якого строку тримання під вартою, яким би коротким він не був, має бути переконливо доведена владою (Tase проти Румунії, § 40; Castravet проти Молдови, § 33; Belchev проти Болгарії, § 82).

Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, вплив на потерпілого й свідків у кримінальному провадженн, то тяжкість обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення інших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (ibid., § 40).

Враховуючи вказані обставини слідчий суддя вважає, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашеній арешт строком на два місяці забезпечить дотримання таким підозрюваним, зважаючи на його особу, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, вчиненого ним злочину й завданого матеріального збитку, процесуальних обов`язків під час досудового розслідування, з покладенням на підозрюваного передбачених у ч. 5 ст. 194 КПК України низки обовязків, тому клопотання підлягає частковому задоволенню.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як домашній арешт, який є менш суворим, аніж тримання під вартою.

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором (ч.5 ст. 194 КПК України).

Відтак, норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.

Відповідно, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного такі обов`язки.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються (ч.6 ст. 194 КПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців (ч.6 ст. 181 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003297 від 19.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, тобто з 21.08.2023 року до 21.10.2023 року включно у межах строку досудового розслідування.

Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, залишати житло за адресою міця проживання:АДРЕСА_1 ,цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду, й покласти на нього наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду,

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

-уникати спілкування з потерпілим, свідками у цьому кримінальному провадженні.

За наслідками застосованого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був затриманий 18.08.2023 року о 20 год. 40 хв., звільнити з-під варти негайно.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до суду апелційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: