Справа № 158/1785/23 Провадження №11-сс/802/396/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 серпня 2023 року задоволене клопотання слідчої СВ ВП № 1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_10 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до закінчення строку досудового розслідування, тобто до 04.09.2023 включно, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник оскаржує її з мотивів незаконності. Стверджує, що обраний його підзахисному запобіжний захід є надто суворим. Посилається на те, що ОСОБА_7 є інвалідом ІІ групи, має діагноз: психоорганічний синдром, експлозивний варіант з частими декомпенсаціями виражених афективно-поведінкових розладів з елементами агорафобії, лікувався на стаціонарному лікуванні більше десяти років, а тому потребує постійного нагляду. Вказує, що підозрюваний піклується про трьох неповнолітніх дітей та двох батьків похилого віку. Тому просить судове рішення скасувати і постановити нове, яким застосувати до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, підозрюваного і його захисника, які апеляцію підтримали у повному обсязі та просили скасувати рішення слідчого судді і застосувати щодо ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, прокурора, який апеляційну скаргу заперечив і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, пояснення слідчого, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід - тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вказані вимоги закону при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 слідчим суддею дотримані.

На думку суду апеляційної інстанції, продовжуючи підозрюваному винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.

У кримінальному провадженні № 0000324 від 03.06.2023 ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Постановою керівника Луцької окружної прокуратури ОСОБА_11 від 28 липня 2023 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 04.09.2023 включно (а.п.6-9).

Таким чином, слідчий суддя підставно продовжив підозрюваному ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід у межах строку досудового розслідування, тобто до 04.09.2023 включно.

Тому, не зазначення слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі про часткове задоволення клопотання слідчого не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, адже строк тримання під вартою правильно визначений в межах строку досудового розслідування.

Апеляційний суд вважає, розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Слідчим суддею у достатній мірі встановлені підстави для продовження підозрюваному виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, яке за ступенем тяжкості належить до категорії особливо тяжких злочинів.

Крім того, апеляційний суд вважає, раніше заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати, оскільки підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та родичів потерпілої, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 розлучений, не працює, тобто не має міцних соціальних зв`язків.

Як убачається із довідки про склад сім`ї підозрюваного, він проживає разом зі своїми батьками (а.п.75) та має на утримання троє дітей (а.п.76-78), які разом з ним не проживають.

Таким чином, з урахуванням ступеня та обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим та прокурором під час судового розгляду провадження, та виключить можливість вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи захисника про те, що ОСОБА_7 є інвалідом ІІ групи, має діагноз: психоорганічний синдром, експлозивний варіант з частими декомпенсаціями виражених афективно-поведінкових розладів з елементами агорафобії, лікувався на стаціонарному лікуванні більше десяти років, хоча і мають місце, проте не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків та не є безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого.

Крім того, вказані твердження про наявність у підозрюваного наведеного вище діагнозу не свідчать про неможливість перебування ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятора, оскільки відсутні відповідні медичні документи щодо неможливості утримання ОСОБА_7 в умовах слідчого ізолятора.

Що ж стосується доводів сторони захисту про відсутність обґрунтованої підозри, то вони не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються доказами, які долучені до матеріалів клопотання.

Так, обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України підтверджується протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 03.06.2023 (а.п.10-11), протоколом огляду місця події (а.п.12-17), постановою про визначення та приєднання речових доказів до кримінального провадження (а.п.18-20), показаннями потерпілої ОСОБА_12 (а.п.21-25) та показаннями підозрюваного ОСОБА_13 (а.п.30-33), протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_13 (а.п.34-39).

Показаннями потерпілої та підозрюваного ОСОБА_13 про обставини вчинення кримінального правопорушення та активні дії ОСОБА_7 під час розбійного нападу повністю спростовуються доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 з урахуванням наявного у нього діагнозу, боїться виходити на вулицю.

Отже, посилання в апеляційній скарзі захисника на можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є необґрунтованими та суперечать положенням КПК України, а тому не можуть бути взяті судом апеляційної інстанції до уваги.

Тому законні підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, на переконання апеляційного суду, відсутні.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, суд апеляційної інстанції не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 02 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді