Справа 381/1699/23 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3479/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої в режимі ВКЗ з Київським СІЗО ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2023 рокуобвинуваченій ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 2 ст. 127 КК України обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 24 червня 2023 року включно.

Рішення суду обґрунтовано тим, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий, потерпілі та свідки ще не допитані, а відтак, обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченої ОСОБА_9 та запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на думку суду, прокурором доведені.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 указано на незаконність оскаржуваної ухвали. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що стороною обвинувачення не доведено жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, апелянт указав, що сторона обвинувачення для обґрунтування ризику переховування від суду безпідставно, на його переконання, послалась лише на тяжкість обвинувачення. Щодо ризику, незаконного впливу на свідків, то стороною захисту зазначено про те, що до початку розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу були вже допитані всі свідки. Твердження сторони обвинувачення про те, що обвинувачена проживає в одному населеному пункті з потерпілими також, на переконання захисту, є безпідставним, оскільки потерпілі проживають в іншому населеному пункті аніж обвинувачена. При цьому, на думку захисту, місцевим судом при розгляді клопотання прокурора було порушено вимоги ст. 178 КПК України, а саме не було враховано дані, що характеризують особу обвинуваченої, та те, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, працевлаштована вихователем у дитячому будинку з 2004 року та з початку повномасштабної війни працює безкоштовно. Просив скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати до обвинуваченої ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з 21.00 до 07.00.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника та обвинуваченої, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 2 ст. 177 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_9 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

У ході судового розгляду, суд першої інстанції визнав доведеним наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України. Оцінивши зазначені ризики, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність обрання обвинуваченій ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином мотивувавши своє рішення. Висновок суду про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини сформульованої у контексті оцінки ризиків неналежної процесуальної поведінки особи, зокрема у рішеннях «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), заява № 45100/98, п. 106, від 08.02.2005 року та «Летельє проти Франції», п. 43, від 26.06.1991 року.

Так, колегією суддів визнається доведеним ризик переховування обвинуваченої ОСОБА_9 від суду. При цьому, указаний ризик, на думку колегії суддів, є значним. Колегія суддів зважає на те, що ОСОБА_9 обвинувачується, у тому числі, у вчиненні тяжкого злочину. Наявність даного ризику стверджується суворістю покарання, яке загрожує обвинуваченій у випадку доведеності її вини у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, що суд зобов`язаний враховувати відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України. При оцінці даного ризику, колегією суддів враховуються конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, поставлених у вину обвинуваченій, а також існування реальної можливості переховування враховуючи ситуацію, яка існує в державі, яка викликана внаслідок військової агресії з боку Російської Федерації. Наведене указує на існування ризику переховування обвинуваченої від суду, що указує на наявність підстав для застосування щодо обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обставини вчинення інкримінованих обвинуваченій ОСОБА_9 кримінальних правопорушень дають підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих.

Наведене у своїй сукупності указує на обґрунтованість висновків суду першої інстанції про існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ст. 177 КПК України, що указує на наявність підстав для застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_9 іншого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, оскільки він не забезпечить належної поведінки останньої під час розгляду кримінального провадження.

Посилання в апеляційній скарзі захисника обвинуваченої ОСОБА_9 на дані про її особу, яка раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, працевлаштована вихователем у дитячому будинку з 2004 року та з початку повномасштабної війни працює безкоштовно, у зв`язку із чим є можливим застосування щодо обвинуваченої запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, на думку колегії суддів, є не у повній мірі обґрунтованим, оскільки наведені дані не можуть самі по собі свідчити про наявність таких обставин, які зможуть усунути існуючі ризики.

Колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» де зазначено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Таким чином, рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

На переконання колегії суддів, таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Наведене указує на відсутність підстав для скасування ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2023 року щодо ОСОБА_9 , у зв`язку із чим колегія суддів вважає за необхідне залишити ухвалу без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2023 рокупро обрання обвинуваченій ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4