справа № 336/6559/22
провадження № 1-кп/336/444/2023
У Х В А Л А

іменем України

12 травня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів обвинуваченим та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000840 від 07 червня 2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України,

за участі:

прокурора: ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

встановив:

12 травня 2023 року до суду від прокурора надійшли клопотання про продовження запобіжних заходів обвинуваченим. Стороною захисту, адвокатом ОСОБА_9 подано клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який.

Прокурор просив продовжити запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , оскільки продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України, визначені в ухвалах слідчого судді, суду при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженні. Прокурор також просив вирішити питання щодо застосування відносно ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у зв`язку з постійними скаргами на погане самопочуття та наявністю хронічних захворювань. Надав до суду клопотання в письмовому вигляді.

Прокурор також просив продовжити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України, визначені в ухвалах слідчого судді, суду при обранні запобіжного заходу та продовженні. Надав до суду клопотання в письмовому вигляді.

В судовому засіданні подані клопотання підтримав та просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_8 , заперечували проти клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважають його необґрунтованим, а заявлені прокурором ризики надуманими та недоведеними, оскільки до клопотання жодних доказів не надано. Захисником заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, оскільки обвинувачений тривалий час перебуває під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_9 , заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважають його необґрунтованим, а заявлені прокурором ризики надуманими та недоведеними. Зазначили, що є всі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки ОСОБА_4 має купу захворювань, і потребує належного медичного лікування, а в умовах слідчого ізолятору йому не можуть належну медичну допомогу, про що до суду надано відповідне клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_10 , заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважають його необґрунтованим, а заявлені прокурором ризики надуманими та недоведеними. Зазначили, що є всі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_11 , заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, вважають його необґрунтованим, а заявлені прокурором ризики надуманими та недоведеними. Зазначили, що є всі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який. Також зазначили, що ОСОБА_6 повідомив суд про зміну місця проживання, а саме останній має намір проживати за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 .

Заслухавши думку учасників процесу, при вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів обвинуваченим та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За змістом ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України, зокрема . 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні, зокрема незаконного заволодіння транспортним засобом, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

Відповідно до клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_3 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, проте з 2017 року в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя на розгляді перебуваються обвинувальні акти щодо ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 раніше судимий, ОСОБА_5 , раніше судимий, ОСОБА_6 раніше не судимий, проте на розгляді Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває обвинувальний акт, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого та нетяжкого злочину.

За змістом ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України про його продовження, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Відповідно до ст. 197, 199 КПК України, за клопотанням прокурора строк тримання особи під вартою може бути продовжений за наявності обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі "Летельє проти Франції" наголосив на тому, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У справі "Амбрушкевич проти Польщі" (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкцією якої передбачено покарання від восьми до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому особливо тяжкий злочин.

Суд вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватись від органів досудового розслідування або суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Також суд вважає, що у кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_3 матиме змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки останній обізнаний про анкетні дані та місце мешкання потерпілого, свідків, які наразі ще не допитані, про це навіть свідчить його поведінка в судових засіданнях.

Перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст.ст. 23, 95 КПК показання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо в судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.

Оскільки наразі лише оголошено обвинувальний акт та визначено обсяг та порядок дослідження доказів, проте не перейшли до допиту потерпілого та свідків, залишається існувати ризик незаконного впливу ОСОБА_3 на свідків та потерпілого, який, на переконання суду, з урахуванням конкретних обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є суттєвим. Потерпілий ще не допитувався.

На теперішній час на розгляді районного суду щодо нього перебуває ряд кримінальних проваджень в тому числі й щодо тяжких злочинів проти життя і здоров`я особи. Маючи статус обвинуваченого за цими провадженнями і перебуваючи під домашнім арештом, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нового умисного особливо тяжкого злочину, що в сукупності свідчить про наявність високого ризику можливості вчинення інших злочинів.

Слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 , у зв`язку з чим є підстави вважати, що заявлені прокурором ризики, які обґрунтовують тримання ОСОБА_3 під вартою, не зменшилися і він, перебуваючи на волі, може продовжити злочинну діяльність.

Саме ці обставини у сукупності із обґрунтованістю підозри і складають ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Судом не встановлено даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. У зв`язку з чим запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 слід продовжити.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд вважає за необхідне, при застосуванні вказаного запобіжного заходу не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства та погрози його застосування.

Крім того, до обвинуваченого обирався домашній арешт, але маючи статус обвинуваченого за цими провадженнями і перебуваючи під домашнім арештом, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нового умисного особливо тяжкого злочину.

Клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який, є необґрунтованим, оскільки наразі судом не встановлено даних про зменшення ризиків.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкцією якої передбачено покарання від восьми до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому особливо тяжкий злочин.

Суд приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватись від органів досудового розслідування або суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

У кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 матиме змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки останній обізнаний про анкетні дані та місце мешкання потерпілого, свідків, які наразі ще не допитані.

Перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст.ст. 23, 95 КПК показання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо в судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.

Оскільки наразі лише оголошено обвинувальний акт та визначено обсяг та порядок дослідження доказів, проте не перейшли до допиту потерпілого та свідків, залишається існувати ризик незаконного впливу ОСОБА_4 на свідків та потерпілого, який, на переконання суду, з урахуванням конкретних обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є суттєвим. Потерпілий ще не допитувався.

Слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , у зв`язку з чим є підстави вважати, що заявлені прокурором ризики, які обґрунтовують тримання ОСОБА_4 під вартою, не зменшилися і він, перебуваючи на волі, може продовжити злочинну діяльність.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. У зв`язку з чим запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити.

ОСОБА_4 неодноразово висловлював скарги на погане самопочуття та вказував, що потребує належного медичного лікування. У зв`язку з чим прокурор вказав на можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, щодо розмір застави покладався на розсуд суду.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням позиції прокурора, ОСОБА_4 та його захисника, враховуючи наявність у обвинуваченого хронічних захворювань, суд вважає за необхідно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави та розмір застави визначити в сумі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720,00 грн., та покласти обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, що на думку суду забезпечить належну поведінку ОСОБА_4 в ході судового розгляду.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкцією якої передбачено покарання від восьми до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому особливо тяжкий злочин.

Суд приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватись від органів досудового розслідування або суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

У кримінальному провадженні існує ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_5 матиме змогу незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки останній обізнаний про анкетні дані та місце мешкання потерпілого, свідків, які наразі ще не допитані.

Перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст.ст. 23, 95 КПК показання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо в судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.

Оскільки наразі лише оголошено обвинувальний акт та визначено обсяг та порядок дослідження доказів, проте не перейшли до допиту потерпілого та свідків, залишається існувати ризик незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків та потерпілого, який, на переконання суду, з урахуванням конкретних обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є суттєвим. Потерпілий ще не допитувався.

ОСОБА_5 є особою підвищеного злочинного впливу, неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, на теперішній час єдиним джерелом доходу є протиправна діяльність, є другом та спільником ОСОБА_3 , який позиціонує себе як «кримінальний авторитет», що в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших злочинів та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , у зв`язку з чим є підстави вважати, що заявлені прокурором ризики, які обґрунтовують тримання ОСОБА_5 під вартою, не зменшилися і він, перебуваючи на волі, може продовжити злочинну діяльність.

Ці обставини у сукупності із обґрунтованістю підозри і складають ризики, передбачені ст.177 КПК, що свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Судом не встановлено даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. У зв`язку з чим запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 слід продовжити.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд вважає за необхідне, при застосуванні вказаного запобіжного заходу не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства та погрози його застосування.

Клопотання адвоката та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який є необґрунтованим, оскільки стороною захисту не доведено, що обвинувачений має постійне місце проживання, оскільки відповідного до обвинувального акту адреса реєстрації в іншій області, місце проживання зазначено в м. Запоріжжя, проте належних доказів постійного місця проживання стороною захисту не надано.

Клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід не підлягає задоволенню.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкцією якої передбачено покарання від восьми до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_6 раніше не судимий, проте на розгляді Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває обвинувальний акт, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого та нетяжкого злочину.

Слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_6 при цьому слідчим суддею було враховано тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 8 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна), також враховано обставини, перераховані у ст.178 КПК України, та характеризуючи матеріали.

Судом не встановлено даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 слід продовжити, проте слід змінити адресу місця проживання, оскільки останній має намір проживати за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 .

Клопотання адвоката та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_6 раніше не судимий, проте на розгляді Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебуває обвинувальний акт, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого та нетяжкого злочину.

Керуючись ст.ст. 181-183, 197, 199, 331, 372 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, щодо обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , на строк 60 днів до 09 липня 2023 року включно, без права внесення застави.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , на строк 60 днів до 09 липня 2023 року включно, без права внесення застави.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , на строк 60 днів до 09 липня 2023 року включно.

Одночасно визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, визначених КПК України у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 214720,00 грн. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (отримувач платежу: ТУ ДСАУ в Запорізькій області, , розрахунковий рахунок UA0001205, Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, призначення платежу: Застава за ОСОБА_4 , номер провадження).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 :

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора, або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади;

- утримуватися від спілкування з обвинуваченим ОСОБА_6 , з потерпілим ОСОБА_12 та свідками у даному кримінальному провадженні.

Термін дії покладених судом обов`язків, у разі внесення застави, визначити до 09 липня 2023 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та суддю Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , строк дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 , строком до 09 липня 2023 року.

Копію ухвали для контролю за поведінкою ОСОБА_6 направити до відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися за межі м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду, що обґрунтовується необхідністю полегшення працівникам поліції профілактичного нагляду за ОСОБА_6 задля недопущення вчинення ним інших кримінальних правопорушень;

- повідомляти прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

В задоволенні клопотань ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу на менш м`який відмовити.

В задоволенні клопотання ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу на більш м`який відмовити.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню, в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її винесення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду, обвинуваченими, які тримаються під вартою-в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Повний текст ухвали складено 12 травня 2023 року.

Суддя: