УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000942, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000942, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України, про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 , яке належить йому на праві власності, а саме: 1/2 житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 98,8 кв. м, житловою площею 56,4 кв. м., площею земельної ділянки 800 кв.м., право власності згідно договору дарування, 1-470 від 11.04.2011.

Клопотання мотивоване тим, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000942 від 19.09.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше 14.10.2019 у громадянина України ОСОБА_5 , який мав достатній рівень знань і життєвого досвіду для усвідомлення факту захоплення частини території Донецької області з боку представників терористичної організації «ДНР», виник умисел на вступ до її складу та взяття безпосередньо участі у ній шляхом зайняття посади в одному з т.зв. органів державної влади «ДНР».

Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що діяльність терористичної організації «ДНР» та її структурних підрозділів є незаконною, спрямована на зміну меж території України, призводить до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, добровільно прийняв рішення щодо вступу до окремого структурного підрозділу терористичної організації «ДНР», а саме до т.зв. «Министерство связи ДНР» та надав згоду на призначення його на посаду т.зв. «Директор Департамента по контролю электросвязи и телекоммуникаций».

На зазначеній посаді ОСОБА_5 перебуває по теперішній час.

В подальшому, 16.11.2021 т.зв. «Министром связи ДНР» ОСОБА_6 було видано наказ № 315 від 16.11.2021 «Об утверждении форм отчетности, приложений к ним и разъяснений по их заполнению для операторов телекоммуникаций, осуществляющих деятельность на территории Донецкой Народной Республики».

Одночасно із затвердженням форм звітності та додатків до них вказаним наказом № 315 від 16.11.2021 було затверджено і роз`яснення по їх заповненню.

Всі вказані роз`яснення розроблені та підписані т.зв. «Директором Департамента по контролю электросвязи и телекоммуникаций Министерства связи ДНР» ОСОБА_5 .

Зміст роз`яснень щодо заповнення форм звітності та додатків до них, розроблені та підписані т.зв. «Директором Департамента по контролю электросвязи и телекоммуникаций Министерства связи ДНР» ОСОБА_5 свідчить про те, що ОСОБА_5 , як учасник терористичної організації «ДНР», здійснював активні дії із впровадження та забезпечення функціонування на тимчасово окупованих територіях Донецької області операторів телекомунікацій підконтрольних та підзвітних терористичній організації «ДНР».

Крім вищевикладеного, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду т.зв. «Директора Департамента по контролю электросвязи и телекоммуникаций Министерства связи ДНР», активно сприяє становленню та діяльності на тимчасово окупованих територіях Донецької області незаконно створеного терористичною організацією «ДНР» т.зв. «Министерства связи ДНР» шляхом висвітлення діяльності т.зв. «Министерство связи ДНР» на YouTube-каналі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 »», Telegram-каналі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », інтернет-виданні «Лента новостей ДНР».

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 у коментарі медіа-виданню « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (публікація за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_5 ») повідомив про очікуване покращення надання операторами зв`язку телекомунікаційних послуг в «ДНР» до кінця 2023 року за рахунок встановлення нових базових станцій зв`язку.

31.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав № 345125744 від 04.09.2023, за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі договору дарування, 1-470 від 11.04.2011, зареєстровано право власності на 1/2 житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 98,8 кв. м, житловою площею 56,4 кв. м., площею земельної ділянки 800 кв.м.

Таким чином, слідчий в своєму клопотанні просить, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, накласти арешт на вищезазначене майно підозрюваного ОСОБА_5 .

Також слідчий в своєму клопотанні відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України просив розглянути його без участі власника нерухомого майна та зацікавлених осіб для попередження можливості відчуження вказаного майна.

В судове засідання слідчий не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву, в якій просив здійснити розгляд клопотання без його участі та задовольнити клопотання про арешт майна з підстав у ньому наведених.

Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт не було тимчасово вилучене, то розгляд клопотання відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Так, у провадженні ГСУ СБ України перебувають матеріли кримінального провадження №0000942, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України.

Звернення слідчого з клопотанням про арешт на вказане нерухоме майно зумовлено необхідністю забезпечення подальшої можливої конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому слідчий суддя зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Як убачається з витягу з кримінального провадження № 0000942 від 19.09.2023, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ч. 1 ст. 2583 КК України.

Слідчий в клопотанні порушує питання про накладення арешту на майно, що належить на праві приватної власності підозрюваному ОСОБА_5 , а саме, на: 1/2 житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 98,8 кв. м, житловою площею 56,4 кв. м., площею земельної ділянки 800 кв.м., право власності згідно договору дарування, 1-470 від 11.04.2011.

З матеріалів клопотання вбачається, що 31.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим у відповідності до ч. 1 ст. 42 КПК України останній набув статусу підозрюваного у скоєнні згаданого кримінального правопорушення.

Санкція вищезазначеної статті Кримінального кодексу України, за якою підозрюється ОСОБА_5 , передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

А тому, у разі доведення винуватості ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України, майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваному підлягатиме конфіскації у дохід держави.

Крім того, існують реальні ризики передачі та відчуження вказаного майна, передбачені абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя не знаходить у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно порушень вимог КПК України та чогось очевидно необґрунтованого та безпідставного.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

З огляду на наведене та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000942, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.09.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2583 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яке належить йому на праві власності, а саме, на: 1/2 житлового будинку з надвірними побудовами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 98,8 кв. м, житловою площею 56,4 кв. м., площею земельної ділянки 800 кв.м., право власності згідно договору дарування, 1-470 від 11.04.2011

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1