Справа № 375/103/22 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3410/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 24 жовтня 2022 року яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чорнобиль Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітнього сина, не працюючого, раніше судимого:

- 23.04.2013 Бородянським районним судом Київської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30.09.2015 умовно-достроково з невідбутим терміном покарання 1 рік 1 місяць 1 день,

- 15.04.2022 Рокитнянським районним судом Київської області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 статті 76 КК України,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 05.12.2021 ОСОБА_8 знаходився за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_2 . Достовірно знаючи, що в сусідньому домоволодінні, а саме домоволодінні АДРЕСА_2 знаходиться дачний будинок в якому на той час не проживали власники, у нього виник умисел на проникнення до зазначеного домоволодіння з метою вчинення крадіжки матеріальних цінностей.

07.12.2021 близько 01 год 00 хв ОСОБА_9 діючи повторно, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, попередньо взявши з собою металеву фомку, прийшов до домоволодіння АДРЕСА_2 . Підійшовши до паркану, зі сторони присадибної ділянки, через не замкнену хвіртку він проник до середини двору та підійшов до господарської будівлі, яка внутрішніми стінами поділена на 4 відділення.

За допомогою металевої фомки ОСОБА_8 зламав навісний замок одного з відділень господарського приміщення та відчинивши вхідні двері проник до його середини, де виявив дві алюмінієві каструлі з кришками об`ємом 5 та 10 л. відповідно, належні ОСОБА_10 . Взявши виявлені каструлі, ОСОБА_8 виніс їх на подвір`я. Після цього ОСОБА_8 за допомогою металевої фомки зламав навісний замок дверей сусіднього відділення господарської будівлі, яка знаходилась за цією ж адресою, та відчинивши вхідні двері проник в його середину, де виявив каструлю з нержавіючої сталі кустарного виробництва із двома ручками без кришки, об`ємом 30 л, належну ОСОБА_10 .. Виявлену каструлю, ОСОБА_8 виніс на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де склавши каструлі одна в одну, взяв їх в руки та відніс до свого місця проживання за адресою АДРЕСА_2 , та залишив зберігатися в господарській будівлі.

В подальшому, викраденим майном ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, а саме продав не обізнаному з їх походженням, ОСОБА_11 .

Згідно з висновком експерта № 148 від 17.01.2022, складеним за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, станом на 07.12.2021 ринкова вартість речей складає:

- каструлі із нержавіючої сталі кустарного виробництва 1997 року об`ємом 30 л, станом на 07.12.2021 з урахуванням зносу складає 583 грн. 33 коп.

- каструлі з алюмінію 2002 року виробництва об`ємом 5 л з кришкою, станом на 07.12.2021 з урахуванням зносу складає 276 грн. 33 коп.

- каструлі з алюмінію 2004 року виробництва об`ємом 10 л з кришкою, станом на 07.12.2021 з урахуванням зносу складає 250 грн.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1109 грн 66 коп.

Вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 24 жовтня 2022 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням вироку Рокитнянського районного суду Київської області від 15.04.2022 року, шляхом часткового складання призначених покарань, у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 , звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Іспитовий строк ухвалено обчислювати, починаючи з 24 жовтня 2022 року.

На підставі п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, зобов`язано ОСОБА_8 , виконувати такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 ухвалено не застосовувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити в частині правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 . Кваліфікувати дії ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважає вирок незаконним у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотним порушенням вимог кримінального процесуального кодексу та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Прокурор звертає увагу, що ОСОБА_8 вчинив крадіжку з господарської будівлі, розташованої на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із чим, стороною обвинувачення в обвинувальному акті його дії кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення.

Проте, суд в оскаржуваному вироку, після дослідження обставин інкримінованого правопорушення, на думку прокурора, прийшов до хибного висновку щодо кваліфікації дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Крім того, порушивши норми закону, що полягли в неправильній правовій кваліфікації дій ОСОБА_8 , суд першої інстанції, на думку прокурора, вийшов за межі висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, та фактично застосував закон, який не підлягав застосуванню.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора, який підтримав апеляційну та просив її задовольнити,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Як вбачається з матеріалів провадження, висновки суду в частині доведеності вини ОСОБА_8 за ч. 3 ст.185 КК України та в частині призначеного йому покарання прокурором не оспорюються, а тому у зазначеній частині вирок в апеляційному порядку не перевіряється.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 408 КПК України підставами для зміни вироку судом апеляційної інстанції є: пом`якшення призначеного покарання, якщо суд апеляційної інстанції визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення, зменшення сум, які підлягають стягненню або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення, в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги прокурора щодо необхідності зміни вироку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, істотним порушенням вимог кримінального процесуального кодексу та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів виходить з наступного.

Так, відповідно до положень ст.374 КПК України у вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, винним у вчинення якого визнається обвинувачений.

З аналізу положень кримінального процесуального закону слідує, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновків їх відповідності.

Відповідно до судової практики, правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно-небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно-небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Частиною 1 статті 337 КПК України передбаченого, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Так, відповідно до ч.3 ст.185 КК України визначено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або якщо завдано значної шкоди потерпілому.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 , 07.12.2021 близько 01 год 00 хв ., діючи повторно, умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, попередньо взявши з собою металеву фомку, прийшов до домоволодіння АДРЕСА_2 . Підійшовши до паркану, зі сторони присадибної ділянки, через не замкнену хвіртку він проник до середини двору та підійшов до господарської будівлі, яка внутрішніми стінами поділена на 4 відділення. За допомогою металевої фомки ОСОБА_8 зламав навісний замок одного з відділень господарського приміщення та відчинивши вхідні двері проник до його середини, де виявив дві алюмінієві каструлі з кришками об`ємом 5 та 10 л. відповідно, належні ОСОБА_10 . Взявши виявлені каструлі, ОСОБА_8 виніс їх на подвір`я. Після цього ОСОБА_8 за допомогою металевої фомки зламав навісний замок дверей сусіднього відділення господарської будівлі, яка знаходилась за цією ж адресою, та відчинивши вхідні двері проник в його середину, де виявив каструлю з нержавіючої сталі кустарного виробництва із двома ручками без кришки, об`ємом 30 л, належну ОСОБА_10 .. Виявлену каструлю, ОСОБА_8 виніс на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , де склавши каструлі одна в одну, взяв їх в руки та відніс до свого місця проживання за адресою АДРЕСА_2 , та залишив зберігатися в господарській будівлі. В подальшому, викраденим майном ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, а саме продав не обізнаному з їх походженням, ОСОБА_11 .

Тобто ОСОБА_8 вчинив крадіжку з господарської будівлі.

Разом з тим, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку, після дослідження обставин інкримінованого кримінального правопорушення, прийшов до хибного висновку щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України, а саме вказав, що дії ОСОБА_8 треба кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

Відповідно до пункту 22 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» , вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке.

Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Під житлом потрібно розуміти приміщення, призначене для постійного або тимчасового проживання людей (будинок, квартира, дача, номер у готелі тощо). До житла прирівнюються також ті його частини, в яких може зберігатися майно (балкон, веранда, комора тощо), за винятком господарських приміщень, не пов`язаних безпосередньо з житлом (гараж, сарай тощо).

Поняття "інше приміщення" включає різноманітні постійні,тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди,призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей(виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення,відокремлена від житлових будівель, тощо).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були допущені помилки , які полягали у неправильній правовій кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 .

Крім того, на думку колегії суддів, судом першої інстанції були допущені істотні порушення кримінального процесуального законодавства, оскільки суд першої інстанції вийшов за межі висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

За наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора щодо допущенного судом першої інстанції істотного порушення вимог КПК України та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вище викладене, вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 24 жовтня 2022 рокущодо ОСОБА_8 підлягає зміні в частині правової кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення, а апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 408, 409, 419 КПК України,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 24 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_8 - змінити.

Кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4