01.05.2023 Провадження по справі № 1-кп/940/51/23
Справа № 940/1246/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

представника потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві кримінальне провадження № 0000087 від 13.07.2022 року за обвинуваченням :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. П`ятигори Тетіївського району Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, невійськовозобов?язаного, в силу ст. 89 КК України є таким, що не має судимості,-

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.02.2015 року ОСОБА_4 є батьком малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та згідно рішення Тетіївського районного суду Київської області від 29.03.2019 року у справі № 380/177/19 та виданого на його підставі виконавчого листа він зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_8 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі частини з усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.02.2019 року і до повноліття дитини, проте, він, достовірно знаючи про необхідність виплати аліментів, грубо порушуючи обов`язки щодо необхідності утримання малолітньої доньки, які покладені на нього, як на батька, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, ігноруючи вимоги Тетіївського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУМЮ (м.Київ) про необхідність виконання аліментних зобов`язань і попередження про притягнення до кримінальної відповідальності, маючи умисел, направлений на невиконання вказаного судового рішення, у період часу з 04 лютого 2019 року по 31 грудня 2019 року та з 01 січня 2021 року по 01 грудня 2022 року злісно ухилився від сплати аліментів на утримання своєї дитини, а саме: без поважних причин офіційно не працював, не вживав заходів для офіційного працевлаштування, не звертався у місцевий центр зайнятості з приводу постановки його на облік, протягом тривалого часу, працюючи у фізичних осіб-підприємців і приватних осіб і маючи тимчасовий заробіток, з метою ухилення від сплати аліментів не повідомляв у державну виконавчу службу відомості про місце своєї роботи та приховував фактичні доходи, упродовж вказаних періодів 8 разів здійснив сплату аліментів, однак сума сплачених коштів не покривала розміру поточного місячного нарахування, в результаті чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини в сумі 65 178 гривень, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів. Загальний борг по сплаті аліментів у ОСОБА_4 станом на 01.12.2022 року становить 68 388 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, ствердив суду обставини його вчинення, встановлені під час досудового розслідування, пояснивши, що не сплачував щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі встановленому рішенням суду, оскільки має іншу сім`ю, певний період часу не міг працевлаштуватися, проте в центр зайнятості в пошуках роботи не звертався, розмір заборгованості визнає, але на даний час її не сплатив. Заявлений потерпілою цивільний позов про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень визнав повністю.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що обвинувачений, відповідно до рішення суду зобов?язаний сплачувати на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання дочки, проте останній за період 04 лютого 2019 року по 31 грудня 2019 року та з 01 січня 2021 року по 01 грудня 2022 року рішення суду не виконував, ухиляючись від сплати аліментів, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 68 388 гривень. Підтвердила суду, що на даний час заборгованість обвинуваченим не сплачена. Просила задовольнити заявлений потерпілою цивільний позов про стягнення моральної шкоди в повному обсязі, посилаючись на викладені у ньому обставини заподіяння потерпілій моральної шкоди та призначити обвинуваченому максимальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 164 КК України.

Суд, приймаючи до уваги те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення, а також, з?ясувавши чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз?яснивши, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення цілком доведена і його дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 164 КК України, як умисні дії, що виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, не одружений, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра Тетіївської ЦРЛ, не сплатив заборгованості, а також обставини, що пом?якшують і обтяжують покарання.

Як пом`якшуючі його вину обставини, суд враховує визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд не встановив.

Враховуючи всі обставини по справі, а також те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає, достатнім призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді 120 ( сто двадцяти) годин громадських робіт.

Вирішуючи заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов, суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до вимог статті 129 цього Кодексу за результатами розгляду позову суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно положень ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв?язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Із показань обвинуваченого в судовому засіданні вбачається, що він визнає завдану моральну шкоду в повному обсязі, а тому суд вважає, що заявлений цивільний про стягнення моральної шкоди підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

По справі встановлено, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_8 була завдана моральна шкода, яка виразилася в душевній травмі, психологічних стражданнях, викликаних протиправною, умисною поведінкою обвинуваченого, спрямованою на невиконання судового рішення, позбавлення малолітньої дитини щомісячних платежів на її утримання.

З урахуванням характеру, обсягу, тривалості душевних страждань потерпілої ОСОБА_8 , викликаних внаслідок ухилення обвинуваченого від сплати аліментів на утримання малолітньої дитини, а також враховуючи визнання обвинуваченим завданої моральної шкоди в повному обсязі, суд вважає, що позов про стягнення моральної шкоди підлягає до задоволення.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 373-376 Кримінального процесуального кодексу України суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання ч.1 ст. 164 КК України у виді 120 (сто двадцяти) годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 10 000 (десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя : ОСОБА_1 .