Справа № 752/9778/20
Провадження №: 1-кп/752/536/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2023 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження № 0002400, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Херсоні, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта загальна середня, одружений, працевлаштований мерчендайзером у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Акцентіка", раніше судимий за вироком Тернівського районного суду м. Кривий Ріг за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років (відбуте реально),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що у ніч з 07.04.2020 на 08.04.2020 ОСОБА_6 вступив у злочинну змову з невстановленою у ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження (надалі по тексту - фігурант-1), з метою таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до підсобного приміщення, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_3 .

Так, 08.04.2020 після опівночі, але не пізніше 05:00, ОСОБА_6 повторно (будучи раніше судимим та ст. 185 і 186 КК України і маючи непогашену і не зняту судимість), за попередньою змовою групою осіб, а саме: разом фігурантом-1, рухаючись на автомобілі Opel, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , приїхали до вищевказаного домоволодіння, що належало (перебувало у користуванні) потерпілому ОСОБА_8 .

Діючи з корисливих мотивів з метою збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись, що їх дії залишаються непоміченими для оточуючих, ОСОБА_6 та фігурант-1 проникли на територію зазначеного домоволодіння, відкривши ворота та пішли до підсобного приміщення, розташованого всередині огородженої від сторонніх території. Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, шляхом вільного доступу, обвинувачений та фігурант-1 незаконно проникли всередину підсобного приміщення, де виявили чуже майно, а саме: лобзик "Bort" BPS-750, Art. 28104007, серійний номер HF №538-2, ящик з лобзиками, редуктор до газового котла АПОК - 1 вартістю 100,00 грн, батерею рушникосушарки вартістю 530,00 грн та почали переносити це майно з підсобного приміщення до автомобіля Opel, описаного вище.

У цей час власник цього майна - потерпілий ОСОБА_8 помітив ОСОБА_6 та фігуранта-1 на місці вчинення злочину та затримав ОСОБА_6 , а тому останній, вчинивши всі дії, які він вважав за необхідне, не довів свій злочин до кінця з причин, що не залежали від волі, адже був зупинений потерпілим ОСОБА_8 .

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України - замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення та намагався завдати потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 630,00 грн.

З огляду на те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини та кваліфікацію кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті від 19.05.2020 і повністю визнав свою вину, отримавши згоду сторін, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують його особу і стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших, які дозволяють встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження.

У ході допиту в суді ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, надав покази у яких підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені у установчій частині вироку, зокрема у частині способу, дати, часу і місця вчинення злочину. Зокрема обвинувачений повідомив, що у ніч з 07.04.2020 на 08.04.2020 на прохання знайомого йому чоловіка на ім`я ОСОБА_9 поїхав разом з ним на автомобілі Opel, номерний знак НОМЕР_1 , яким до цього постійно користувався цей ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 для таємного викрадення ящику з бронзою. Вова зупинив автомобіль не доїжджаючи до будинку № 9 і вони вночі через ворота огорожі проникли на територію домоволодіння, підійшли до пристройки (сараю), зайшли всередину, де не виявивши ящика з бронзою, а тому стали виносити та переносити до автомобіля інше приладдя. Опис речей, наведений в обвинувальному акті та їх вартість обвинувачений підтверджує. Власник домоволодіння їх помітив, а тому ОСОБА_9 сказав тікати. Він намагався втекти з місця, але потерпілий оглушив його та затримав на місці. Коли прийшов то тями, на місце події прибула поліція, ОСОБА_9 втік. Показання на досудовому розслідуванні надавав, сприяв своїми показами у розкритті злочину. Пояснити собі свій вчинок не може, стидається вчиненого, оцінює свою поведінку негативно.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні та логічні, а тому не викликають сумніву суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже, керуючись внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки у ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Під час судових дебатів сторони оголосили свої міркування щодо міри необхідного покарання, зокрема, прокурор просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із застосуванням приписів ст. 75 КК України, посилаючись на можливість звільнення ОСОБА_6 від відбуття покарання з випробуванням, з установлення іспитового строку, тривалістю 2 роки, та з покладенням на нього обов`язків за ст. 76 КК України. При цьому прокурор зазначила про те, що речі, які стали предметом злочинного посягання, повернуті потерпілому, зауважила про наявність пом`якшуючих обставин - щирого каяття обвинуваченого та активного сприяння у розкритті злочину, просила суд врахувати особу обвинуваченого, риси та фактори, які його позитивно характеризують, наявність судимості.

Захисник у судових дебатах просив суд врахувати повне визнання ОСОБА_6 своєї вини, його щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину, його свідому громадянську позицію як особи, яка з перших днів повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України вступив до сил Територіальної оборони та перебуває у складі Добровольчого формування № НОМЕР_3 територіальної громади міста ІНФОРМАЦІЯ_2, займається волонтерською діяльністю, офіційно працює, одружився та опікується неповнолітньою та малолітньою дитиною своєї дружини.

Обвинувачений у ході судових дебатів і останнього слова зазначив, що провину у скоєному визнав у повному обсязі, усвідомив хибність своїх дій, щиро кається, шкодує про вчинене, просить його суворо не карати, адже він став на шлях виправлення, веде здоровий спосіб життя, має сім`ю, працює та з лютого 2022 року долучений до забезпечення безпеки Києва, перебуває у лавах сил Територіальної оборони.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд враховує позицію сторін, обставин, які пом`якшують покарання за ч. 1 ст. 66 КК України - щире каяття ОСОБА_6 , яке полягає у відвертому особистому осуді своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, визнанні обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення, у тому числі, їх часу, місця, способу учинення, а також активне сприяння у розкритті злочину.Також приймається до уваги особа обвинуваченого, який офіційно працевлаштований, має дійсний контракт з добровольця територіальної оборони з Добровольчим формуванням АДРЕСА_4 , де займається волонтерською діяльністю, є внутрішньо переміщеною особою, на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є осудним, має добрий стан здоров`я, постійне місце реєстрації та проживання, має власну сім`ю, забезпечує дружину і її дітей від попереднього шлюбу, за місцем проживання станом на момент вчинення злочину характеризувався позитивно.

Обставин, що обтяжують покарання за ст. 67 КК України не встановлено.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. При цьому суд знаходить можливість звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням у порядку ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків за п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. На думку суду виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства з огляду на описані вище фактори, які свідчать про позитивні зміни у свідомості та способі життя обвинуваченого, наявність міцних соціальних зв`язків та соціально-позитивний спосіб життя.

Призначаючи покарання, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69, 74 КК України та враховує при цьому, що метою покарання цього має стати перевиховання та виправлення, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Розгляд кримінального провадження проведено за відсутності потерпілого, який завчасно і належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи та за відсутності від нього заперечень щодо можливості проведення судового розгляду за його неявки. Також суд враховує, що предмети злочинного посягання повернуто потерпілому, що доводиться його розпискою.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст. 100 КПК України. При цьому, в порядку ч. 4 ст. 174 КПК України судом скасовується арешт, накладний в межах цього кримінального провадження на вилучене і визнане речовими доказами майно, що мало місце за ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 07.05.2020 № 752/6874/20.

Процесуальні витрати на проведення експертиз за висновком дактилоскопічної експертизи від 22.04.2020 №17-1/1157 в сумі 1307,60 грн покладаються на обвинуваченого.

На підставі, викладеного, керуючись ст. 349, 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, тривалістю 2 (два) роки.

Згідно з приписами ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведеного експертного дослідження за висновком № 17-1/1157 від 22.04.2023 у сумі 1307 (одна тисяча триста сім) грн 60 коп.

Скасувати арешт, накладний за ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 07.05.2020 № 752/6874/20 на транспортний засіб марки Opel Astra, зеленого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Речові докази, а саме:

- автомобіль Opel Astra, зеленого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику, що розташований за фактичною адресою: м. Київ, вул. Канальна, 1 - повернути належному власнику на вимогу.

- газовий редуктор, батерею рушникосушарку залишити у володінні /користуванні/ /розпорядженні потерпілого ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційноїскарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1