ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1380/23 Справа № 204/7291/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт. Пантелеймонівка Горлівського району Донецької області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця загальної мобілізації, розвідника 3 розвідувального відділення 3 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_9 , погоджене прокурором Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000306 від 15.05.2023 року, було задоволено та застосовано до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, до 13 липня 2023 року, з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду обґрунтовано тим, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Також слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено, що ОСОБА_10 , який є військовослужбовцем загальної мобілізації, обґрунтовано підозрюється у вчиненні неумисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що призвело до загибелі дитини, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, тож підозрюваний, намагаючись уникнути покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, і запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Судом не встановлено дієвих стримуючих чинників, які б забезпечили належну процесуальну поведінку підозрюваного, а отже застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є недоцільним, та не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України. Ризики ж того, що підозрюваний ОСОБА_10 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий суддя визнав недоведеними.

Враховуючи, що ОСОБА_11 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя визнав за можливе не визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17.05.2023 року та ухвалити нову, за якою підозрюваному ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що визнані судом ризики не обґрунтовані відповідними доказами, а існують як припущення, щодо можливих дій підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки останній не має на меті уникати кримінальної відповідальності, тому як не заперечує обставин ДТП та причетності до вказаного наїзду на неповнолітніх пішоходів. Водночас, підозрюваний є особою, що раніше не судима, гарно характеризується за місцем проживання в АДРЕСА_2 , має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з дружиною та донькою. Як вважає захисник, не знайшли свого підтвердження й намагання підозрюваного ухилятися після лікування у шпиталі від повернення на службу до ЗСУ, на що посилається орган досудового розслідування та суд.

Зазначає, що стороною обвинувачення та судом не врахований стан здоров`я підозрюваного, який потребує постійного догляду та медикаментозного лікування, проживав останній час після повернення зі стаціонарного лікування разом зі своєю дружиною, яка є власницею квартири, за адресою: АДРЕСА_2 , та не заперечує щодо його перебування під домашнім арештом за вказаною адресою.

Вважає, що розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу був проведений слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з порушенням права підозрюваного ОСОБА_8 на захист, оскільки захисник ОСОБА_7 про час та місце розгляду клопотання не був повідомлений, а судове засідання було проведено за участі захисника за призначенням.

Звертає увагу, що судом та органом досудового розслідування було вказано, що ОСОБА_10 зник з місця ДТП, однак не врахований той факт, що він на той момент керував автомобілем, перевозячи на передньому пасажирському сидінні свою неповнолітню доньку, 2015 року народження, яка дуже перелякалась обставин заносу та дорожньо-транспортної пригоди. Підозрюваний, оцінивши на місці ситуацію, не виявивши постраждалих, намагався якомога швидше відвезти свою доньку додому та заспокоїти її, тому як бачив її важкий психологічний стан. Через пошкодження ходової частини автомобіля був змушений залишити його та звернутись за допомогою до знайомого ОСОБА_12 , який підвіз його на своєму автомобілі до поліцейських, що чекали біля АЗС на в`їзді до м. Добропілля Донецької області

На думку апелянта, сторона обвинувачення не довела, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути встановлені ризики, а слідчий суддя застосував запобіжний захід відносно ОСОБА_8 без визначення розміру застави, що є невиправданим, тому як підозрюваний максимально сприяв в розслідуванні правопорушення, надавав покази, приймав участь у всіх слідчих діях та може виконувати покладені на нього обов`язки без порушення зобов`язань.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, яка вважала за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, з наданих матеріалів убачається, що під час судового розгляду слідчий суддя належним чином з`ясував, що слідчими в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Донецькій області, під процесуальним керівництвом Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000306 від 15.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В ході досудового розслідування органами поліції було встановлено, що 15 травня 2023 року о 16:06 год. солдата ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 207, 208 КПК України, та 16 травня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Слідчий суддя дійшов висновку, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, зокрема, протоколом огляду місця події, протоколами допиту свідків та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України об`єктивно існують, оскільки підозрюваний, намагаючись уникнути покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду та незаконно впливати на потерпілого і свідків у даному кримінальному провадженні, а запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ризики ж того, що підозрюваний ОСОБА_10 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення слідчий суддя визнав недоведеними.

Тож, судом не було встановлено дієвих стримуючих чинників, які б забезпечили належну процесуальну поведінку підозрюваного, і для запобігання зазначеним ризикам слідчий суддя визнав за необхідне застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, а тому посилання сторони захисту на безпідставність зазначених слідчим у клопотанні та встановлених судом ризиків не підлягають задоволенню.

Крім цього, у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) Європейський суд з прав людини зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали врахував дані, характеризуючі підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 , і міру покарання, яка передбачена за нього у виді позбавлення волі, та з метою запобігти встановленим ризикам судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, згідно з п.2 ч.4. ст..183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини. Враховуючи, що в результаті вказаної ДТП загинула малолітня дитина, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя в даному випадку цілком обґрунтовано не визначив підозрюваному ОСОБА_8 заставу у вказаному кримінальному провадженню, а тому доводи захисника у цій частині задоволенню не підлягають.

Що стосується посилання апелянта на те, що розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу був проведений слідчим суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з порушенням права підозрюваного ОСОБА_8 на захист, оскільки захисник ОСОБА_7 про час та місце розгляду клопотання не був повідомлений, а судове засідання було проведено за участі захисника за призначенням, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Так, відповідно до ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний вжити необхідних заходів для забезпечення захисником підозрюваного, обвинуваченого, якщо останній заявив клопотання про залучення захисника, якщо участь захисника є обов`язковою або якщо слідчий суддя, суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника.

Як убачається з наданих матеріалів, 17 травня 2023 року за участі в судовому засіданні у режимі відеконференції підозрюваного ОСОБА_8 , а також призначеного йому в порядку ст. 49 КПК захисника ОСОБА_13 суд прийняв рішення застосування до ОСОБА_8 запобіжного заход у виді тримання під вартою, оскільки це питання підлягало негайному вирішенню. При цьому дане рішення переглядається наразі судом апеляційної інстанції, тож, право ОСОБА_8 на захист в даному випадку не було порушено, оскільки запобіжний захід щодо нього було застосовано за участю захисника, а також підозрюваний не був позбавлений права оскаржити відповідне рішення в разі незгоди в апеляційному порядку, яке й було реалізовано захисником ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 .

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4