Номер провадження: 11-сс/813/933/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.05.2023 року про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту в кримінальному провадженні №0000257 від 24.02.2023 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Тетіїв Тетіївського району Київської області, громадянина України, одруженого, працюючого на посаді начальника 61 військового мобільного госпіталю військово-медичного клінічного центру Південного регіону, ВОС 9001013 (в/ч НОМЕР_1 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України,

встановив:

В провадженні СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000257 від 24.02.2023 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, за обставин викладених в клопотанні слідчого.

12.05.2023 року ОСОБА_8 затриманий в порядку ст.208 КПК України як особа підозрювана в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, цього ж дня постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 кримінальне діяння в кримінальному провадженні перекваліфіковано з ч.3 ст.368 КК України на ч.3 ст.369-2 КК України.

Також 12.05.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, поєднаного із вимаганням такої вигоди.

В цей же день, старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 звернулась до слідчого судді з погодженим прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 373 (триста сімдесят три) розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1001132 (один мільйон одна тисяча сто тридцять дві) грн.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, а в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків: переховування від органу досудового розслідування та суду; знищення, приховання або спотворення документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; здійснення незаконного впливу на свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

Оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 12.07.2023 року, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: не залишати цілодобово вказане місце мешкання; прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не відлучатися з м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними, експертами, іншими особами, визначеними слідчим, у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри, наявність ризику, передбаченого ст.177 КПК України, а саме можливого незаконного впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні, однак констатував, що слідчим та прокурором не доведено необхідність обрання найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючого ризику. Врахувавши особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, стан здоров`я, позитивні характеристики за місцем проходження служби, а також те, що є раніше не судимим, слідчий суддя дійшов висновку, що достатнім запобіжним заходом для підозрюваного, який забезпечить виконання покладених на нього обов`язків буде цілодобовий домашній арешт, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 373 (триста сімдесят три) розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1001132 (один мільйон одна тисяча сто тридцять дві) грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Прокурор стверджує, що слідчим суддею не в повній мірі оцінені обставини кримінального провадження, не враховано тяжкість злочину та доведеність встановлених ризиків, не враховано особу підозрюваного та безпідставно обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, який не зможе, на думку прокурора, забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

До початку апеляційного розгляду, прокурор ОСОБА_6 надав копію постанови заступника Генерального прокурора України ОСОБА_11 від 17.05.2023 року про визначення (заміну) групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000257 від 24.02.2023 року, відповідно до якої процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні покладено на прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, зокрема прокурора ОСОБА_6 .

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_9 особі, яка її подала, на підставі п.2 ч.3 ст.399 КПК України, з посиланням на те, що апеляційна скарга подана не уповноваженою особою, оскільки на момент проведення обшуку було відомо, що ОСОБА_8 є військовим, та постановою від 17.05.2023 року було змінено процесуальних керівників у кримінальному провадженні.

Колегією суддів відмовлено в задоволенні клопотання захисника про повернення апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, оскільки остання подана уповноваженою особою прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 , в межах тих повноважень, які діяли на час подання ним апеляційної скарги та на час звернення із клопотанням про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , в межах його повноважень, що підтверджується витягом з ЄРДР, відповідно до якого прокурор ОСОБА_9 мав статус процесуального керівника в даному кримінальному провадженні.

Також захисником ОСОБА_7 подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін ухвалу слідчого судді.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 та просив її задовольнити; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та при обранні відносно особи запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 181, 183 КПК.

Згідно ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК.

Відповідно до ст. 181 КПК домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Статтею 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, чи відмову в ньому, та застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, на даній стадії досудового розслідування, вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому злочину та наявність певного ризику, передбаченого ст.177 КПК.

Слідчий суддя також врахував обставини, передбачені ст.178 КПК, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим; особу підозрюваного та міцність його соціальних зв`язків, зокрема те, що він є раніше не судимим, має місце реєстрації та постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем несення служби.

Одночасно слідчий суддя встановив, що прокурором та слідчим не доведено наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді триманням під вартою та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому, слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як такого, що забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст.194 КПК.

Доводи прокурора про існування потреби застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, апеляційний суд визнає непереконливими, з огляду на таке.

Поведінка підозрюваного після застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, зокрема той факт, що органом досудового розслідування та прокурором не було зафіксовано порушень підозрюваним умов домашнього арешту, свідчать про відсутність у підозрюваного мети переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підозрюваний ОСОБА_8 особисто з`явився до суду для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилося питання про застосування найсуворішого запобіжного заходу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що під час апеляційного розгляду прокурор не надав суду доказів реального існування заявлених в клопотанні ризиків, які б вказували на те, що застосований до підозрюваного оскарженою ухвалою запобіжний захід у виді домашнього арешту, не забезпечує на даний час виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що незважаючи на те, що ризики можливих спроб підозрюваним здійснення впливу на свідків у кримінальному провадженні повністю не виключаються, але вони, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, який має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, є раніше не судимим, позитивно характеризується, та недоведеністю органом досудового розслідування та прокурором, що підозрюваний в будь-який спосіб заважав кримінальному провадженню після обрання відносно нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є настільки мінімізованим, що свідчить про непереконливість доводів прокурора щодо існування підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд не погоджується з доводами прокурора про неврахування слідчим суддею наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, оскільки оскарженою ухвалою підтверджується, що слідчим суддею визнано доведеним ризик можливого здійснення незаконного впливу підозрюваного на свідків у кримінальному провадженні, та є таким, що може бути нівельований застосуванням запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Інші ризики слідчим суддею визнано не доведеними.

Доводи прокурора про не врахування слідчим суддею того, що ОСОБА_8 є військовослужбовцем, та без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може вчинити інші кримінальні правопорушення в умовах воєного стану колегія суддів визнає безпідставними, оскільки прокурор не зміг надати раціонального пояснення яким чином підозрюваний ОСОБА_8 , перебуваючи за ухвалою слідчого судді під цілодобовим домашнім арештом, може з`являтися до військової частини та вчинити інші злочини.

Прокурор повідомив суду, що фактів порушення підозрюваним ОСОБА_8 обраного щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, органом досудового розслідування та прокурором не зафіксовано.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що необхідність обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого Конституцією України, кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, на даний час прокурором не доведена.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відповідає вимогам кримінального процесуального закону та ґрунтується на матеріалах справи.

На думку апеляційного суду, такий запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного на даній стадії досудового розслідування та створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, з її правом на свободу.

Будь-яких порушень норм КПК під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскарженої ухвали, не встановлено.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржене рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене відповідно до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.05.2023 року , якою підозрюваному ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0000257 від 24.02.2023 року за ч.3 ст.369-2 КК України, обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4