УХВАЛА

Іменем України

18 травня 2023 року

м. Київ

справа № 556/2206/22

провадження №51-3008ск23

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянула касаційну скаргу прокурора Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 13 березня 2023 року і

встановила:

за ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від

01 листопада 2022 року замінено засудженому ОСОБА_5 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі строком 3 роки 10 місяці 14 днів. Зараховано період з часу постановлення ухвали до часу прибуття ОСОБА_5 до іншої виправної установи за правилами ст. 72 КК України.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, прокурор ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, разом із клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 13 березня 2023 року у задоволенні його клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 01 листопада

2022 року відмовлено. Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на вищевказану ухвалу суду повернуто особі, яка її подала.

У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_4 просить скасувати ухвалуРівненського апеляційного суду від 13 березня 2023 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, вказує на порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону щодо права на апеляційне оскарження судового рішення. При цьому посилається на те, що строк на апеляційне оскарження ухвали судді від 01 листопада 2022 року пропущений ним з поважних причин, оскільки копію ухвали суду йому видано 29 листопада

2022 року, у зв`язку з чим вважає, що останнім днем подачі апеляційної скарги було 06 грудня 2022 року. Апеляційну скаргу ним було подано 30 листопада

2022 року, тобто у межах встановленого строку на апеляційне оскарження. Однак суд апеляційної інстанції залишив це поза увагою та необґрунтовано повернув апеляційну скаргу. Посилаючись на висновки, визначені у рішеннях ЄСПЛ, вважає таке рішення апеляційного суду незаконним.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України ( далі - КПК України) апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на інші ухвали суду першої інстанції подається протягом семи днів з дня її оголошення.

Крім того, ч. 3 ст. 395 КПК України передбачає, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

За приписами ч. 2 ст. 113 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у строк, установлений КПК України, також міститься у ст. 116 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому такі обставини мають бути підтверджені належними фактичними даними.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Так, про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку з врахуванням того, які саме дані наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження та чи підтверджуються вони відповідними доказами.

Також Суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, апеляційний суд виходив з того, що клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження не ґрунтується на вимогах закону та ним не наведено обставин, які завадили йому подати апеляційну скаргу у строк, передбачений законом.

Апеляційний суд, з посиланням норми КПК України, правильно зазначив, що апеляційна скарга прокурором ОСОБА_4 подана з порушенням семиденного строку, при цьому акцентував, що він був присутнім у судовому засіданні 01 листопада 2022 року, висловлював свою думку стосовно подання та виступав у судових дебатах.

Таким чином, встановивши, що повний текст ухвали суду першої інстанції було проголошено в той же день - 01 листопада 2022 року, у прокурора було достатньо часу для обізнаності з мотивами прийнятого судом рішення та подачі апеляційної скарги вчасно, інших обґрунтованих доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, які б свідчили про наявність інших поважних причин, які перешкодили прокурору вчасно звернутися з апеляційною скаргою, не містить, а тому підстав для поновлення строку колегія суддів не вбачає.

З такими висновками погоджується і колегія суддів Касаційного кримінального суду.

Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена згідно з нормами кримінального процесуального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, в ній наведені належні і достатні мотиви та підстави ухвалення такого рішення.

Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Ураховуючи наведене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

постановила:

відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора Володимирецького відділу Вараської окружної прокуратури

ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 13 березня 2023 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3