ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/929/23
Провадження №1-кс/477/435/23
УХВАЛА

про арешт майна

05 червня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000295 від 18 листопада 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364-1, частиною першою статті 204 КК України про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2023 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області засобами поштового зв`язку надійшло клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000295 від 18 листопада 2022 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, що було вилучено 10 травня 2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку житла та іншого володіння особи, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , 1974 року народження.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження №0000295, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 18 листопада 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364-1, частиною першою статті 204 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що представники ТОВ «Ойл Ультра» та ТОВ «Ойл Ультра плюс», незаконно транспортують, зберігають з метою збуту та здійснюють збут незаконно виготовлених підакцизних товарів.

10 травня 2023 року в ході проведення обшуку житла та іншого володіння особи, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 , 1974 року народження, яка відповідно до встановлених досудовим розслідування обставин, здійснював та організовував постачання фальсифікованого палива ТОВ «Ойл Ультра», було виявлено та вилучено майно, а саме: документи, грошові кошти та мобільна техніка.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення обшуку, що був здійснений на підставі ухвали слідчого судді може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, прокурор звернувся з даним клопотанням у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно з метою збереження речового доказу.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання без його участі. Крім того, просив долучити до клопотання постанову слідчого від 11 травня 2023 року про визнання речей та документів, що були вилучені в ході проведення обшуків 10 травня 2023 року речовими доказами, а також матеріали НСРД, зокрема протокол від 14 квітня 2023 року про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж.

ОСОБА_5 , яка вважає себе третьою особою, щодо майна, якої вирішується питання про накладення арешту та її представник адвокат ОСОБА_6 , будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явилися, не повідомивши суд про причини неявки. В ході підготовки клопотання до розгляду, адвокат ОСОБА_6 просив надати йому час для ознайомлення з клопотанням та долученими до нього матеріалами для підготовки заперечення.

У свою чергу, слідчий суддя, враховує те, що клопотання слідчого про арешт майна надійшло до Жовтневого районного суду Миколаївської області 15 травня 2023 року та було призначено до розгляду у судовому засіданні із повідомлення усіх учасників судового провадження на 19 травня 2023 року. У зв`язку із зайнятістю слідчого судді в іншому процесі по розгляду клопотання слідчого, судовий розгляд клопотання прокурора про арешт майна 19 травня 2023 року не відбувся, розгляд клопотання відкладено на 24 травня 2023 року, про що повідомлено сторони. 24 травня 2023 року клопотання прокурора про арешт майна у цьому кримінальному провадження було відкладено, через розгляд Миколаївським апеляційним судом питання щодо підсудності Жовтневому районному суду Миколаївської області клопотань про заходи забезпечення кримінального провадження, що подані у цьому кримінальному провадження, через що справа відкладена слуханням на 05 червня 2023 року з повідомленням сторін.

Згідно клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , поданого 30 травня 2023 року, з метою належної підготовки до розгляду цього клопотання та формування своєї позиції, останній просив надати можливість ознайомитися з матеріалами клопотання.

З огляду на викладене, оскільки слідчим суддею з метою забезпечення права особи, стосовно майна якої вирішується питання про накладення арешту, було надано достатньо часу для ознайомлення з матеріалами клопотання, формування своєї позиції та надання пояснень/заперечень з приводу цього клопотання, та останній своїм правом щодо подання відповідних пояснень не скористався, у судове засідання не з`явився, слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання слідчого про арешт майна за відсутності ОСОБА_5 , яка вважає третьою особою, щодо майна, якої вирішується питання про накладення арешту та її представника адвоката ОСОБА_6 , що відповідає положенням частини першої статті 172 КПК України.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Слідчим суддею встановлено, що 18 листопада 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за частиною другою статті 364-1 КК України (кримінальне провадження №0000295) за фактом умисного з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою, такої юридичної особи, своїх повноважень, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним правам та інтересам.

В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000295 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статі 364-1 КК України, здобуто докази, щодо вчинення дій посадовими особами суб`єкта господарської діяльності недержавної форми власності направлених на незаконне придбання, транспортування, зберігання з метою збуту та подальший збут підакцизних товарів, що охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого частиною першої статті 204 КК України, про що 03 квітня 2023 року внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117.

Досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що представники ТОВ «Ойл Ультра» та ТОВ «Ойл ультра плюс», умисно з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, здійснюють використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним правам та інтересам; та незаконно транспортують, зберігають з метою збуту та здійснюють збут незаконно виготовлених підакцизних товарів.

Відповідно до матеріалів клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що керівництво ТОВ «Ойл Ультра», директором та власником якого є ОСОБА_7 , налагодив схему реалізації пального за готівкові кошти з використанням різних видів палива, керосину, домішок та інших хімічних елементів. Так, ОСОБА_7 використовуючи водіїв ТОВ «Ойл ультра плюс» та вантажні автомобілі які належать йому, ОСОБА_8 , та іншим особам, здійснює поставку оливи, керосину та абсорбенту газоконденсатного до належних йому АЗС, де здійснюється змішування зазначених компонентів з метою їх реалізації під виглядом палива дизельного «Євро-5», який таким фактично не являється.

23 грудня 2022 року органом досудового розслідування проведено контроль за вчиненням злочину у формі контрольної закупки, в ході якої на АЗС підконтрольній ТОВ «Ойл Ультра» закуплено рідину з характерним запахом дизельного палива, об`ємом 5 літрів, яку було поміщено до пластикової ємності об`ємом 5 літрів, яка в свою чергу була опечатано пломбою №ХТН А 463507.

Того ж дня, проведено аналогічний контроль за вчиненням злочину у формі контрольної закупки, в ході якого на іншій АЗС підконтрольній ТОВ «Ойл Ультра» закуплено рідину з характерним запахом дизельного палива, об`ємом 5 літрів, яку було поміщено до пластикової ємності об`ємом 5 літрів, яка в свою чергу була опечатано пломбою №ХТН А 463508.

З метою ідентифікації зазначеної рідини 10 лютого 2023 року постановою слідчого призначено дослідження фізико-хімічних показників речовини (рідини), виконання якого було доручено ДП «Державна паливна компанія «МАСМА» Міністерства енергетики України.

Згідно висновку експерта №59 та №60, рідина яка знаходиться в пластиковій ємності з пломбою №ХТН А 463507 та в пластиковій ємності з пломбою №ХТН А 463508 не може бути ідентифікована, як паливо дизельне відповідно до ДСТУ, та є середнім дистилятом.

10 травня 2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку житла та іншого володіння особи, за місцем проживання ОСОБА_4 , 1974 року народження, який здійснював організацію та постачання палива низької якості ТОВ «ОЙЛ Ультра» було виявлено та вилучено майно, згідно переліку.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 11 травня 2023 року, майно, вилучене в ході обшуку житла та іншого володіння особи, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , 1974 року народження, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000295 від 18 листопада 2022 року.

З метою збереження речових доказів, прокурор ОСОБА_3 15 травня 2023 року звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Главою 3 Кримінального процесуального кодексу України унормовано визначення та порядок набуття процесуального статусу сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, а також обсяг їх прав та обов`язків.

Зокрема §5 Глави 3 КПК України визначаються особливості процесуального статусу інших учасників кримінального провадження, до яких законодавцем віднесено і третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, нормами статті 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, наведений перелік прав та обов`язків такої особи, а також визначені обставини, що обумовлюють набуття особою відповідного процесуального статусу.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи положення статті 64-2 КПК України у сукупності з положенням частини третьої статті 170 КПК України, спів ставляючи дані норми з нормами статті 98 КПК України, на майно, що було вилучено у ході обшуку житла та іншого володіння особи, за місцем проживання ОСОБА_4 , 1974 року народження, може бути накладено арешт, за умови відповідності вилученого майна, ознакам, що визначені статтею 98 КПК України.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження формує внутрішнє переконання про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364-1, частиною першою статті 204 КК України, які полягають у незаконній діяльності спрямованій на незаконне придбання та реалізацію підакцизних товарів, а також придбання та реалізацію пального низької якості (фальсифікованого пального).

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що умова накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів за положеннями частини третьої статті 170 КПК не містить таку вимогу її застосування як оголошення підозри у кримінальному провадженні певній особі, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна або вчиненням кримінального правопорушення будь-якого ступеня тяжкості. Про доведеність існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення може свідчити сам факт здійснення за певними фактичними обставинами досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР, та відповідні матеріали цього провадження, у зв`язку з чим слідчий суддя на підставі описаних у клопотанні обставин кримінального правопорушення у сукупності з наданими прокурором матеріалами кримінального провадження та за своїм внутрішнім переконанням дійшов висновку, що за описаних фактичних обставин могло бути вчинено кримінальне правопорушення, передбачене відповідною нормою особливої частини Кримінального Кодексу.

Матеріали досудового розслідування містять достатні відомості вважати, що до вчинення кримінального правопорушення можуть бути причетні посадові особи ТОВ «Ойл Ультра», працівники цього товариства та інші залучені до діяльності цього ж товариства особи.

Відповідно до відомостей, що містять у протоколі про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 14 квітня 2023 року, а також матеріалів отриманих при проведенні досудового розслідування від оперативних працівників УСР в Миколаївській області, ОСОБА_4 є одним із основних фігурантів у кримінальному провадженні, що пов`язане з незаконним виготовленням, придбанням та збутом та реалізацією підакцизних товарів, зокрема дизельного пального низької якості.

Зазначені вище матеріали клопотання у сукупності свідчать про ймовірну його причетність до вчинення дій, що мають ознаки кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 364-1, частиною першою статті 204 КК України.

На даному етапі досудового розслідування триває ряд слідчих дій, встановлюється коло осіб причетних до вчинення злочину, їх роль у придбанні, реалізації підакцизних товарів, а також придбанні та реалізації пального низької якості (фальсифікованого пального).

У відповідності до частини сьомої статті 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (частина перша статті 167 КПК України).

Згідно частини другої статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Слідчим суддею встановлено, що вилучена у ході проведення обшуку житла за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 мобільна техніка, зокрема мобільний телефон «Iphone 7»; ноутбук (Макбук) model A1932; Ipad pro; Ipad serial C9349NHW30 могла бути використана як знаряддя чи засіб вчинення кримінального правопорушення, та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критерію, зазначеному у статті 98 КПК України.

На думку слідчого судді, інформація, яка міститься у зазначених вище телефонах, що були вилучені в ході обшуку житла за місцем проживання ОСОБА_4 , може мати суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, що розслідується (кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину, дані про номери мобільних телефонів, використані під час вчинення злочину, зв`язки між особами, причетними до вчинення злочину, тощо).

Зі змісту клопотання, та доданих до нього матеріалів, зокрема протоколу обшуку від 10 травня 2023 року вбачається, що під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 слідчим також вилучено грошові кошти: 29 купюр по 100 доларів США, 2 купюри по 50 Євро, 1 купюра 500 гривень, 3 купюри по 1000 гривень., 107 купюр по 200 гривень. При цьому, звертаючись із цим клопотанням прокурор просив накласти арешт на вилучене майно, в тому числі й на вищевказані грошові кошти з метою збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає належними доводи прокурора у цій частині, та вважає, що з урахуванням характеру кримінального правопорушення, а саме отримання прибутку від реалізації фальсифікованого пального в тому числі й за готівкові кошти, у особи ( ОСОБА_4 ), яка здійснює безпосереднє постачання пального та отримує грошові кошти за його придбання могли бути грошові кошти, що отримані від цієї діяльності, з огляду на що на думку слідчого судді наявні підстави вважати вилучені грошові кошти речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

З долучених до клопотання матеріалів вбачається достатність підстав, вважати вилучене майно (грошові кошти) засобами та/або знаряддями вчинення кримінального правопорушення, та їх відповідність критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Також, на думку слідчого судді, наявні підстави вважати, що вказане майно могло бути здобуто незаконним шляхом, що може мати своїм наслідком застосування до нього спеціальної конфіскації.

Крім того, зі змісту клопотання та долучених до нього документів, вбачається, що під час проведення обушку житла за місцем проживання ОСОБА_4 слідчим було вилучено документи.

В обґрунтування клопотання слідчий просив накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів на підставі частини другої статті 170 КПК України та звернув увагу на процесуальну необхідність у застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки останнє може містити інформацію на підтвердження факту які незаконної діяльності спрямованої на незаконне придбання та реалізацію підакцизних товарів, а також придбання та реалізацію пального низької якості (фальсифікованого пального).

З огляду на існування сукупності розумних підозр вважати, що інформація яка міститься на вказаних документах, може бути використана як докази під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, зокрема обставин виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення; кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення та зв`язків між такими особами, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України, слідчий суддя також дійшов висновку про відповідність вказаного майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та доцільність накладення на нього арешту.

При цьому, задовольняючи клопотання про арешт вилучених під час обшуку слідчим документів, слідчий суддя враховує те, що завдяки проведенню обшуку слідчим вдалось зафіксувати дані з вилучених документів, однак необхідним є збереження первинних параметрів таких документів з метою можливого проведення експертиз, проте наразі на початковій стадії досудового розслідування складно визначити весь об`єм необхідних слідчих дій та даних, які можливо буде встановити із відомостей, що зафіксовані у відповідних документах.

Встановлені прокурором фактичні обставини кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучене майно відповідає ознакам, зазначеним в статті 98 КПК України.

З огляду на положення частини другої, третьої статті 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому, слідчий суддя вважає належними доводи прокурора, що на даному етапі досудового розслідування існує потреба у накладені арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Щодо строків звернення прокурором до слідчого судді з указаним клопотанням, слідчий суддя враховую наступне.

Так, зі змісту протоколу обшуку від 10 травня 2023 року вбачається, що майно яке було вилучене під час проведення обушку, набуло статусу тимчасово вилученого майна після завершення слідчої дії 10 травня 2023 року.

Згідно абзацу 2 частини п`ятої статті 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

За вищевикладених обставин, клопотання прокурора мало бути подане слідчому судді не пізніше 12 травня 2023 року.

Відповідно до накладної служби поштового відправлення ТОВ «Нова пошта», вказане клопотання направлено органом досудового розслідування 12 травня 2023 року, тобто без пропуску установленого частиною п`ятою статті 171 КПК України 48-годинного терміну.

На переконання слідчого судді, додані до клопотання прокурора матеріали свідчать про наявність правових підстав для накладення арешту, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для забезпечення збереження речового доказу та з метою запобігання можливості його приховування, знищення або перетворення. Прокурором доведено необхідність накладення арешту на майно, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Враховуючи викладене та те, що вилучене в ході обшуку майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі приховування та знищення майна, а тому з метою забезпечення кримінального провадження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення або перетворення тимчасово вилученого майна, задовольняє клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна.

При цьому слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи року частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

З метою збереження речових доказів, накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 10 травня 2023 року в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді від 06 травня 2023 року житла та іншого володіння особи, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , 1974 року народження, а саме:

мобільний телефон «Iphone 7»; ноутбук (Макбук) model A1932; блокнот з чорновими записами; дві картки з написом АЗС ООО «Ранг»; 6 аркушів з написом (декларація про відповідність); Ipad pro; грошові кошти: 29 купюр по 100 доларів США, 2 купюри по 50 Євро, 1 купюра по 500 гривень, 3 купюри по 1000 гривень, 107 купюр по 200 гривень; Ipad serial C9349NHW30; два блокноти з чорновими записами; банківська картка «Ощадбанк»; відтиск з написом «ТОВ «ЕНЕРГО АЛЬТЕРНАТИВА»; ТТН,

із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_9