Справа № 305/1675/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/580/21 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_8 на вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 13.10.2021.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, працюючий по найму, із середньою освітою, одружений, несудимий, засуджений:

- за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 20.05.2020 близько 17 год, знаходячись в АДРЕСА_2 , під час словесної суперечки, яка виникла на ґрунті неприязних відносин, умисно завдав удар ногою в живіт ОСОБА_8 , завдавши їй тілесні ушкодження у вигляді синця передньої черевної стінки, які згідно висновку експерта № 61 від 28.05.2020 потягли за собою розлад здоров`я до 6 днів і згідно п. 2.3.5 наказу Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить вирок суду від 13.10.2021 щодо ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження направити на новий розгляд до того ж суду. В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що вирок суду є незаконним і необґрунтованим через істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону. Судове засідання від 13.10.2021 відбулося за її відсутності та в присутності її представника - адвоката ОСОБА_10 , незважаючи, що в попередньому судовому засіданні було прийнято рішення про її допит, однак суд першої інстанції прийняв рішення в справі не допитавши її та призначив обвинуваченому ОСОБА_6 мінімальне покарання, з передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України. У суді вона хотіла довести, що в момент нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , останній штовхнув її, внаслідок чого вона впала на тверде покриття дороги та отримала тілесні ушкодження у вигляді синців передньої поверхні обох колінних суглобів, забоїв обох колінних суглобів, які виникли внаслідок дії тупого твердого предмету по ударному механізму та вкладаються у строк події, яка мала місце 20.05.2020 й відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Ці відомості не знайшли відображення у експертному висновку, а тому вона хотіла просити

-2-

суд допитати в судовому засіданні експерта ОСОБА_11 , яким вона була оглянута після отримання нею тілесних ушкоджень. Вона була позбавлена можливості задати судово-медичному експерту питання щодо відсутності у висновку тих тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки суд не допитав її як потерпілу, проігнорувавши надіслану нею 12.10.2021 заяву про відкладення судового розгляду та всупереч якій провів судове засідання без її участі, помилково вважаючи, що її права не порушені. Про відкладення розгляду кримінального провадження на інший термін просив в судовому засіданні 13.10.2021 і її представник - адвокат ОСОБА_10 . Звертає увагу на невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, через його надмірну м`якість, адже санкцією статті 125, зокрема, частиною 1 передбачено й більш суворі види покарання.

22.07.2022 та 30.08.2023 обвинувачений ОСОБА_6 подав до апеляційного суду письмові клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Судове провадження розглядається за відсутності потерпілої, неявка якої з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що потерпіла належним чином повідомлена про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від неї не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин її неявки.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, думку прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу потерпілої та не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за строками давності, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та підтримали подані клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - в разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим суду і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

-3-

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, суд встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 309/1201/15-к).

Судом першої інстанції встановлено та перевірено апеляційним судом, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України (10.05.2020), за яке передбачене покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року. Тобто, на день розгляду апеляційної скарги минуло понад два роки з дня вчинення ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення (проступку). Протягом цього строку останній не вчинив нового кримінального правопорушення, що свідчить про те, що диференційовані строки давності не переривались.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду ОСОБА_6 оголошувалися у розшук, про що свідчить ухвала Рахівського районного суду Закарпатської області від 18.02.2021.

Системний аналіз чинного законодавства та вимоги п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України свідчать про те, що у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею цього кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Отже, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства чи ухвалами суду про зупинення кримінального провадження, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства чи суду.

Згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду судової палати Касаційного кримінального суду від 18.09.2018, під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи, суд вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, імітація своєї смерті тощо).

-4-

Водночас, згідно з висновком щодо застосування положень ст. 49 КК України, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.04.2021 (справа № 328/1109/19, провадження № 51-5464 кмо 20), перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, котра вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК. У цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років - з часу вчинення кримінального проступку. За таких обставин час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Крім того, до загального строку також зараховується період такого ухилення, а також проміжок часу, що пройшов із дня з`явлення особи із зізнанням або затримання до дня набрання вироком законної сили.

Саме тому зупинення кримінального провадження у зв`язку з розшуком підозрюваного, обвинуваченого саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства чи суду. Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України в такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.

Щодо обставин оголошення місцевим судом ОСОБА_6 18.02.2021 в розшук і зупинення кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Приймаючи таке рішення, суд послався на те, що ОСОБА_6 не з`являвся до суду без поважних причин тричі - 06.11.2020, 22.12.2020 та 18.02.2021, при цьому в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані на підтвердження того, що ОСОБА_6 повідомлений про судовий розгляд належним чином. У них міститься поштові відправлення, які не вручені адресату через його відсутність за вказаною у поштовому відправленні адресою. Інших документів, передбачених статтями 135, 136 КПК України, на підтвердження виклику в судове засідання на вказаний день матеріали кримінального провадження не містять.

Також у матеріалах кримінального провадження відсутні підтверджуючі документи про виклик ОСОБА_6 в судове засідання, призначене на 18.02.2021.

Водночас матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 не містять даних на підтвердження факту саме умисного вчинення ним дій, спрямованих на ухилення від суду, оскільки за адресою, вказаною у поштових відправленнях, які повертались до суду без вручення адресату, обвинувачений вже тривалий час не проживав, що додатково стверджено рапортом поліцейського СРПП Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області, складеного на підставі довідки старости села Чорна Тиса.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження слідує, що місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 на виконання ухвали суду про розшук, було встановлено адресу: АДРЕСА_2 (а. к. п. 33), за якою судові виклики не надсилались.

Указані доводи підтверджуються тим, що обвинувачений ОСОБА_6 , до якого судом не застосовувались запобіжні заходи, надалі з`являвся в судові засідання та був присутній під час оголошення вироку.

Таким чином, колегія суддів встановила, що матеріали кримінального провадження не містять фактичних даних проте, що ОСОБА_6 мав умисел на ухилення від суду.

-5-

Поряд з тим, обвинувачений ОСОБА_6 в суді першої інстанції вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України визнав, а в апеляційному суді не заперечував проти закриття відносно нього кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України із звільненням його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України, про що свідчать подані ним заяви.

За змістом ст. 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі № 425/4506/15-к дотримання умов, передбачених ч. 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому вважає за необхідне клопотання обвинуваченого задовольнити, вирок суду першої інстанції скасувати та звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284, 417 КПК України закрити.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 417, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 13.10.2021 щодо ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК Українискасувати.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України обвинуваченого ОСОБА_13 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, 417 КПК України,- закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді