Справа № 522/2117/23
Провадження № 1-кп/522/917/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000056 від 25.01.2023 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, уродженця м. Тирасполь, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-10.03.2017 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185 КК України до 2 років п/в, звільнився по відбуттю покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 25.01.2023 близько 13 годин 40 хвилин, ОСОБА_3 рухався по вулиці Сегедській у бік вулиці Гагаріна, де біля будинку №6 перебував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Як спосіб заволодіння чужим майном ОСОБА_3 обрав шахрайство шляхом обману через повідомлення неправдивих відомостей.

Так, побачивши ОСОБА_7 , ОСОБА_3 заздалегідь маючи намір на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, не ставлячи до відома ОСОБА_7 про свій злочинний намір, під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінку, підійшов до ОСОБА_7 та висловивши заздалегідь неправдиві відомості попросив у останнього мобільний телефон марки «Redmi Note 8» в корпусі чорного кольору IMEI 1 НОМЕР_1 ; IMEI 2 НОМЕР_2 з сім карткою «ВФ Україна» « НОМЕР_3 » для дзвінка, не маючи на меті його повернути власнику.

В свою чергу ОСОБА_7 , будучи введеним в оману та будучи впевненим в благонадійності та добропорядності ОСОБА_3 , сприйнявши відомості, сказані ОСОБА_3 як правдиві, передав вищевказаний мобільний телефон в руки останнього.

В подальшому ОСОБА_3 , отримавши мобільний телефон в руки, розуміючи, що ОСОБА_7 за ним не слідкує з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись належним потерпілому майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 2500 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та підтвердив суду такі встановлені обставини, а саме, що дійсно 25.01.2023 року, перебуваючи на вул. Сегедській в м. Одесі, попросив у потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон під приводом здійснення телефонного дзвінку, не маючи намір його повертати власнику. У вчиненому розкаявся, просив суд призначити йому справедливе покарання.

Прокурор просив суд визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтвердив, що матеріальний збиток йому відшкодовано шляхом повернення майна, цивільний позов не надавав, просив слухати справу за його відсутності та призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Під час судового засідання, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позицій обвинуваченого та інших учасників судового розгляду. З урахуванням думки прокурора, обвинуваченого, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки він повторно заволодів чужим майном шляхом обману (шахрайство).

У відповідності до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується наступним.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора»: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

Вимога додержуватись справедливості під час застосування кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р.), статті 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначати покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд, при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У вчиненому обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи, на наркологічному обліку не значиться, матеріальний збиток потерпілому відшкодував шляхом повернення майна.

Також суд бере до уваги суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, зміст обвинувачення, яке складається з одного епізоду та те, шо обвинувачений ОСОБА_3 є раніше судимою особою за вчинення корисливого злочину, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, у зв`язку з чим, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 , а також запобігання вчиненню нових злочинів, можливе при призначенні йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Крім того, враховуючи особу обвинуваченого, процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, у зв`язку з завершенням судового розгляду, суд вважає за доцільне до вступу вироку в законну силу обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відомостей про процесуальні витрати суду не надано.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 366-371, 373, 374, 375, 376ttp:/search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2664/ed_2019_01_11/pravo1/T124651.html?pravo=1#2664" title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">, 395, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Початок строку відбування ОСОБА_3 покарання за цим вироком обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

До вступу вироку в законну силу обрати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 год. до 06:00 год., за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та/або у разі оголошеної повітряної тривоги з метою перебування в укритті.

Покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, до вступу вироку в законну силу, а саме:

1) не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Redmi Note 8» в корпусі чорного кольору IMEI 1 НОМЕР_1 ; IMEI 2 НОМЕР_2 з сім карткою «ВФ Україна» « НОМЕР_3 », - вважати переданим власнику ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Речовий доказ: оптичний носій у вигляді СД диску з відеозаписом з камери відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_2 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1