Провадження № 1-кп/522/2574/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000101 від 26.05.2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Республіки Молдова, громадянки рф, із середньою освітою, незаміжньої, офіційно не працевлаштованої, яка має на утриманні малолітню дитину, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлено, що 25.05.2023 року, приблизно о 14 годин 30 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала біля будинку №26 по вул. Торговій в м. Одесі, де побачила ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у ОСОБА_3 виник злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, 25.05.2023 року приблизно о 14 годині 45 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 прийшовши разом із ОСОБА_4 до квартири останньої, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, звернулась до ОСОБА_4 із проханням передати їй грошові кошти, нібито на отримання посилки від її онучки.

Не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_3 , будучи впевнена в доброчесності її намірів, ОСОБА_4 добровільно передала ОСОБА_3 свої грошові кошти у сумі 5 100 гривень.

Ввівши в оману ОСОБА_4 , ОСОБА_3 заволоділа грошовими коштами останньої, не маючи намір використовувати їх за призначенням, з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, майном потерпілої розпорядилась на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 5 100 грн.

Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винною ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Так, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, є кримінальним проступком.

Положеннями ч. 2, ч. 3 ст. 381 КПК України, передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ч. 2 ст. 382 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно із вимогами ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченої ОСОБА_3 , складену в присутності її захисника - адвоката ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. У даній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченою, її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту без її участі.

Також, в матеріалах кримінального провадження міститься заява потерпілої - ОСОБА_4 , відповідно до якої остання також погоджується із розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Отже, враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідні їх письмові заяви, які додані до обвинувального акту, суд, вивчивши обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку стосовно ОСОБА_6 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження).

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Розглянувши обвинувальний акт, перевіривши долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_7 , захист якої здійснював адвокат - ОСОБА_5 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу винної, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує її особу, яка є громадянкою рф, проживає в м. Одеса, незаміжня, офіційно не працевлаштована, має на утриманні малолітню дитину, відомості про перебування останньої на обліку у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку, в матеріалах провадження відсутні, раніше не судима, та те, що вона обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.

Даних про те, що ОСОБА_3 має на утриманні дітей, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

В обвинувальному акті зазначено, що по даному кримінальному провадженню потерпілій ОСОБА_4 , завдано матеріальну шкоду в сумі 5100 гривень, яку в ході досудового розслідування не було відшкодовано.

Цивільний позов в межах даного кримінального провадження не заявлявся.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд враховує те, що вона щиро розкаялась у вчиненні кримінального проступку.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Санкцією ч. 1 ст. 190 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

Відповідно до абз. 4 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Таким чином, з урахуванням майнового стану обвинуваченої, того факту, що вона офіційно не працевлаштована, суд доходить висновку, що покарання у виді штрафу в даному конкретному випадку буде надмірним тягарем для обвинуваченої та не відповідатиме меті покарання.

Покарання у виді обмеження волі є найбільш тяжким порівняно з іншими видами покарання, передбаченими ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно ст. 56 КК України, громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день. Громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Враховуючи обставини кримінального проступку, особу обвинуваченої, яка офіційно не працевлаштована, має неповнолітню дитину на утриманні, тому виплатити штраф або виконувати виправні роботи не матиме змоги, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 190 КК України, яке суд вважає достатнім для попередження нових злочинів, а саме у виді громадських робіт, оскільки, на думку суду, її виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Підстав, які б перешкоджали призначенню особі саме такого виду покарання у виді громадських робіт, зазначених ч. 3 ст. 56 КК України, судом не встановлено.

Запобіжний захід ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні, не обирався.

Процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз відсутні та цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 50, 56, 65, 190 КК України, ст. 100, 302, 367-371, 373, 374, 376, 381-382, 395, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_3 в даному кримінальним провадженням, не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Судові витрати за вказаним кримінальним провадженням, відсутні.

Речовий доказ:

- CD диск, з одним відео файлом під назвою «video_2023-06-28_17-34-48», формату МР4, розміром 51,2 МБ, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України - вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1