Справа № 166/648/23 Провадження №11-сс/802/260/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 25 травня 2023 року про часткове задоволення клопотання про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ відділення поліції № 2 (сел.Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 за погодженням із прокурором Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно шляхом позбавлення права володіння, розпорядження та користування, а саме: на вилучені 23 травня 2023 року в ході огляду на ґрунтовій дорозі сполученням с. Стара Гута - с. Кукуріки Ковельського району Волинської області автомобіль марки «Мерседес Бенц 814D», НОМЕР_1 , у вантажному відділенні якого наявні дерев`яні дошки та бруси, дві купюри номіналом 500 грн із серійними номерами А35315086, Х39817013, свідоцтво про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_2 від 02.09.2011 і товарно-транспортну накладну на лісопродукцію.

Ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 25 травня 2023 року вказане клопотання задоволено частково. Накладено арешт на вилучені 23 травня 2023 року дві купюри номіналом по 500 грн із серійними номерами А35315086 та Х39817013 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ними.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що відповідно до ч.1 ст.369 КК України кримінально-караним є пропозиція чи обіцянка службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища. Таким чином, предметом кримінального правопорушення є неправомірна вигода, у даному випадку - грошові кошти у розмірі 1000 грн, на які слід накласти арешт. Однак матеріали клопотання не містять достатніх підстав вважати, що автомобіль із лісодеревиною, товарно-транспортна накладна, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, прокурор оскаржує його з мотивів незаконності Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання про накладення арешту на усе, зазначене у клопотанні майно.

Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляцію і просив скасувати ухвалу слідчого судді та накласти арешт на все майно, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з приписами п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Положення ч.1 ст.167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею при винесенні оскаржуваного рішення вказані вимоги закону дотримані.

Матеріалами провадження стверджується, що 24.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості № 0000199 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

На думку апеляційного суду, накладаючи арешт на року дві купюри номіналом по 500 грн із серійними номерами А35315086 та Х39817013 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ними, слідчим суддею враховано, що зазначене майно відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що воно використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди.

Суд апеляційної інстанції вважає, що стороною обвинувачення доведено, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98, ч.3, ч.5 ст.170 КПК України, та може бути предметом вчинення кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розгляду кримінального провадження, дослідження їх органами досудового слідства та подальшого проведення судових експертних досліджень.

Частина 1 статті 369 КК України передбачає кримінальну відповідальність за пропозицію чи обіцянку службовій особі надати їй або третій особі неправомірну вигоду, а так само надання такої вигоди за вчинення чи невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Отже, неправомірна вигода - це грошові кошти чи інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають чи одержують без законних на те підстав.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що дві купюри номіналом по 500 грн є майном, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно використовувалося для вчинення кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення та відповідає вимогам, зазначеним у ст.98 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про накладення арешту на автомобіль марки «Мерседес Бенц 814D», НОМЕР_1 , у вантажному відділенні якого наявні дерев`яні дошки та бруси, свідоцтво про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_2 від 02.09.2011 і товарно-транспортну накладну на лісопродукцію, на переконання суду апеляційної інстанції, є необґрунтованими.

Відповідно до норм ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Згідно з п.5 ч.2 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а відповідно до п.6 - і наслідки арешту майна для третіх осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» була висловлена правова позиція про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Вимоги ч.ч.1, 2 ст.100 КПК України регламентують, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Оскільки перелічене вище майно, на яке просить накласти арешт прокурор, не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги прокурора.

Істотних порушень норм КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційний суд не вбачає.

Підстави для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 25 травня 2023 року про часткове задоволення клопотання про накладення арешту на майно - без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді