Провадження № 1-кс/686/5800/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування скарги вказує, що 28.06.2023 ОСОБА_3 звернулася до Хмельницького РУП із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Однак станом на дату подання скарги відомості до ЄРДР не внесено, з чим скаржниця не погоджується.

Просить зобов`язати уповноважених осіб Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області внести до ЄРДР відомості за заявою від 28.06.2023 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та розпочати досудове розслідування.

Скаржниця в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд скарги у її відсутності, вимоги скарги підтримує у повному обсязі.

Уповноважена особа Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явилася, однак відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно із ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом. Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 28.06.2023 ОСОБА_3 звернулася до Хмельницького РУП із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Указала, що 14.06.2021 вона набула право власності на нежитлове триповерхове приміщення загальною площею 670,7 м2 і нежитлове двоповерхове приміщення з підвалом загальною площею 714,2 м2, що розташовані за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 257, загальною вартістю понад 400 000 гривень.

Однак, арбітражний керуючий ОСОБА_4 , призначений ухвалою Господарського суду Хмельницької області у справі №924/1351/20 розпорядником майна колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів", вступив в злочинну змову з головою правління КП «Агрофірма «Проскурів» ОСОБА_5 та на підставі підроблених договорів фактично захопили приміщення, що розташовані у м. Хмельницькому по вул. Кам`янецькій, 257, власником яких є ОСОБА_3 , створюють видимість ніби-то законності перебування даних приміщень у власності КП «Агрофірма «Проскурів».

Повідомляла, що відповідно рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2020 у справі №924/884/19, яке набрало законної сили, рішення Наглядової ради від 11.07.2019, яким відсторонено від виконання обов`язків генерального директора ПАТ "Проскурів" та призначення тимчасово виконуючим обов`язків генерального директора ПАТ "Проскурів" ОСОБА_6 , аналогічно як і рішення від 03.12.2018, прийнято неправомочним складом Наглядової ради ПАТ "Проскурів".

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.07.2021 у справі №560/1239/21, яке набрало законної сили, скасовано реєстраційну дію №3010389 від 15.07.2019 щодо зміни керівника ПАТ «Проскурів» на ОСОБА_6 .

За таких обставин договір безоплатного користування (позички) майна від 01.08.2019, який ніби-то укладено між ПАТ «Проскурів», в особі т.в.о. генерального директора ОСОБА_6 та агрофірмою «Проскурів», в особі голови правління ОСОБА_5 про передачу у безоплатне користування (позичку) цілісного майнового комплексу, є незаконним.

Постановою Верховного Суду від 10.11.2021 у справі №924/881/20 відмовлено у задоволені позову про визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Проскурів» від 28.11.2020, де було прийнято рішення про зміну статуту та керівництва ПАТ «Проскурів».

Таким чином, Верховним Судом підтверджено правомірність обрання нового складу керівництва ПАТ «Проскурів» та повного припинення повноважень ОСОБА_7 .

Водночас, арбітражний керуючий ОСОБА_4 за попередньою змовою з головою правління КП «Агрофірма «Проскурів» ОСОБА_5 , на підстав підроблених договорів, незаконно заволодівши приміщеннями, розташованим по вул. Кам`янецькій, 257, що належать ОСОБА_3 на законних підставах, намагаються розпоряджатись та розпоряджаються незаконно набутим майном під час процедури банкрутства.

Заява ПАТ «Проскурів» була зареєстрована у Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області 28.06.2023 за № 394/Б та у подальшому направлена начальнику сектору дізнання ВнП № 1 Хмельницького РУП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_8 для приєднання до ЄРДР 0000943 від 20.08.2021.

У діях голови правління КП «Агрофірма «Проскурів» ОСОБА_5 та арбітражного керуючого ОСОБА_4 вбачали ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, а саме привласнення або розтрата майна, вчинені повторно за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах.

Положеннями частини 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Ч. 1 ст. 191 КК України встановлює кримінальну відповідальність за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, якщо вони вчинені у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Отже, об`єктивна сторона даного складу злочину полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Однак, звертаючись із заявою про злочин, ОСОБА_3 не зазначає жодних обставин, які б свідчили про привласнення чи розтрату чужого майна, вчинену арбітражним керуючим ОСОБА_4 за попередньою змовою з головою правління КП «Агрофірма «Проскурів» ОСОБА_5 .

Уважаючи приміщення, яке розташоване за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 257, своїм майном, ОСОБА_3 разом із тим указує, що зазначені у заяві про злочин особи створюють видимість законності перебування даних приміщень у власності КП «Агрофірма «Проскурів», тим самим фактично стверджуючи про право власності (не сумісної і не часткової) кількох осіб на одне майно.

Окрім того, незаконність захоплення приміщень за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 257 обґрунтовує тим, що на її думку, договір безоплатного користування (позички) майна від 01.08.2019, укладений між ПАТ «Проскурів» в особі т.в.о. обов`язків Генерального директора товариства ОСОБА_6 та агрофірмою «Проскурів» в особі Голови правління ОСОБА_5 є підробленим, оскільки рішенням Господарського суду від 24.02.2020 констатовано неправомочність складу Наглядової ради ПАТ «Проскурів», яка своїм рішенням від 11.07.2019 призначила т.в.о. обов`язків Генерального директора товариства ОСОБА_6 , а отже останній призначений незаконно та не мав права укладати договори від імені ПАТ «Проскурів», які виходячи із викладеного, на думку представника скаржника, є підробленими.

Із викладеного слідує, що приміщення, про захоплення яких заявляє скаржниця, перебувають у користуванні КП «Агрофірма «Проскурів» на підставі укладеного договору безоплатного користування (позички) майна.

П. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України врегульовано, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є правочини. До них відносяться різного роду договори (купівлі-продажу, дарування тощо). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Жодних об`єктивних даних, які би свідчили про привласнення та/або заволодіння приміщеннями за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 257 з боку КП «Агрофірма «Проскурів», у заяві про злочин не наведено.

Твердження скаржниці про перебування приміщень у власності КП «Агрофірма «Проскурів», яке в свою чергу намагається розпорядитися ними, не ґрунтується на нормах законодавства, оскільки за змістом ч. 1 ст. 827 ЦК України у разі укладення договору позички річ передається однією стороною іншій лише у безоплатне строкове користування, а правомочністю розпоряджання майном володіє лише власник (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Аргументи скаржниці у тій частині, що договір безоплатного користування (позички) майна від 01.08.2019, укладений між ПАТ «Проскурів» в особі т.в.о. обов`язків Генерального директора товариства ОСОБА_6 та агрофірмою «Проскурів» в особі Голови правління ОСОБА_5 є підробленим, оскільки рішенням Господарського суду від 24.02.2020 констатовано неправомочність складу Наглядової ради ПАТ «Проскурів», яка своїм рішенням від 11.07.2019 призначила т.в.о. обов`язків Генерального директора товариства ОСОБА_6 , а отже останній призначений незаконно, а укладені ним від імені ПАТ «Проскурів» договори - незаконні та підроблені, слідча суддя відхиляє.

Так, укладення договору від імені товариства особою, рішення щодо призначення якого у подальшому судом визнано недійсним як таке, яке прийнято із порушенням законодавства (у даному випадку Закону України «Про акціонерні товариства»), на переконання слідчого судді, не свідчить про підробку договору, укладеного представником від імені юридичної особи до моменту ухвалення судом указаного вище рішення, а є підставою для ініціювання позову про недійсність договору з огляду на приписи статей 92, 203, 215 ЦК України.

Відповідно до статті 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів і загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Окрім того, Верховний Суд України у справі № 6-62цс16 від 27 квітня 2016 року виснував, що з урахуванням статті 98 ЦК України та з огляду на приписи статей 92, 203, 215, 241 ЦК України рішення загальних зборів учасників товариства є актами, що зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання відносин у різних питаннях діяльності товариства і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Таким чином, у разі визнання судом недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, воно є недійсним з моменту його прийняття.

Проте для визнання недійсним договору, укладеного виконавчим органом товариства (директором) з третьою особою, з підстав порушення цим органом установленого обмеження повноважень щодо представництва, не має самостійного юридичного значення сам по собі той факт, що згодом визнано недійсним у судовому порядку рішення загальних зборів учасників товариства про обрання (призначення) виконавчого органу, згідно якого виконавчий орган діяв на момент укладення договору. Такий договір може бути визнаний недійсним із зазначених підстав у тому разі, якщо буде встановлено, що сама третя особа, контрагент юридичної особи за договором, діяла недобросовісно і нерозумно. Тобто третя особа знала або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могла не знати про обмеження в повноваженнях виконавчого органу товариства.

Отже, недійсність рішення наглядової ради, яким призначено на посаду т.в.о. Генерального директора ОСОБА_6 , не тягне автоматичну недійсність та/або незаконність укладених ним від імені товариства договорів, а тим паче не є підставою для уважання їх підробленими.

Таким чином, заява не містить конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій за відповідною статтею Кримінального кодексу України.

У даному випадку між сторонами наявний спір, який має вирішуватися у порядку цивільно- правового чи господарсько-правового судочинства.

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Керуючись статтями 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя