Справа 755/9538/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3125/2023 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

27 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Варва, Варвинського р-ну, Чернігівської обл., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

Крім того, даним вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

Згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року №573/2022 на території України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Так, ОСОБА_9 30 серпня 2022 року, приблизно о 16 годині 40 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Попудренка, 32, побачив раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_10 та в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна потерпілого та він обрав об`єктом свого злочинного посягання мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 8 4/128 GB», що перебував у ОСОБА_10 у зовнішній кишені сорочки. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 умисно, з корисливих мотивів, в умовах дії воєнного стану, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 та вихопив у нього із зовнішньої нагрудної кишені сорочки мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 8 4/128 GB», вартістю 2 700 гривень, почав бігти по вул. Попудренка у сторону станції метро «Чернігівська». У цей момент, потерпілий ОСОБА_10 неодноразово, голосно висловив вимогу до ОСОБА_8 зупинитися та повернути мобільний телефон. Так, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що його злочинні дії несуть відкритий характер, не припинив скоєння кримінального правопорушення та, утримуючи при собі викрадене майно, а саме мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 8 4/128 GB», вартістю 2 700 гривень, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, а саме заклав до ломбарду ПТ «АЙ ТІ Ломбард» за адресою: м. Київ, вул. Андрія Малишка, 15/1.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник, посилаючись на невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, просить вказаний вирок суду змінити, призначити ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст. 186 КК України з урахуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням на 3 роки іспитового строку. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що суд належним чином не врахував при призначенні покарання дані про особу обвинуваченого (не судимий, вік, стан здоров`я), помилково не встановив в його діях наявність щирого каяття та незаконно відкинув наявність активного сприяння розслідуванню злочину. Зокрема, апелянт вказує, що відсутність щирого каяття на думку суду відсутня виключно тільки тому, що обвинувачений не зміг фактично погодитись з кваліфікацією інкримінованого йому діяння, а саме способу викрадення майна. Разом з тим, ОСОБА_8 чітко визнав, що викрав майно, але не зміг пояснити, чи бачив цей процес потерпілий. Отже, обвинувачений саме не не визнав щиро провину, а лише не зміг пояснити спосіб викрадення, а саме, чи таємно він викрадав чи відкрито, при цьому, свою позицію він висловлював щиро з цього приводу, натомість суд помилково врахував дану поведінку як нещирість, при цьому забувши стан психічного здоров`я обвинуваченого. Щодо активного сприяння розслідування злочину, то вказану пом`якшуючу обставину було встановлено під час досудового розслідування прокурором, і тому, на думку захисту, не зрозуміло як вона могла зникнути під час судового розгляду.

Отже, на думку захисника, ОСОБА_8 щиро розкаявся у викраденні майна, активно сприяв розслідуванню злочину, тобто на момент судового розгляду мало бути встановлено судом наявність в його діях трьох пом`якшуючих покарання обставин, враховуючи які та відсутність обтяжуючих обставин покарання, об`єктивним та достатнім покаранням для його виправлення та недопущення вчинення нових злочинів є призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України та звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, за викладених у вироку обставин відповідають фактичним даним кримінального провадження та підтверджуються перевіреними і дослідженими в судовому засіданні доказами, яким в судовому рішенні дана належна і правильна оцінка за визначеними у ст. 94 КПК України критеріями. Такі висновки суду ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, у зв`язку із чим апеляційним судом не перевіряються згідно з правилами ч. 1 ст. 404 КПК України.

За встановлених та викладених судом у вироку фактичних обставин кримінального правопорушення, дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.4 ст. 186 КК України.

Перевіряючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги захисника в частині призначення ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст. 186 КК України з урахуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням на 3 роки іспитового строку, колегія суддів враховує наступне.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Зокрема, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак, перебуває на обліку в лікаря-нарколога з 11.02.2020 року з діагнозом: «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин. Гостра інтоксикація». Обставиною, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав усунення заподіяної шкоди, обставин, що обтяжують покарання судом не встановив. Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, яке є мінімальним, передбаченим санкцією інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, з яким погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. ст. 69, 75 КК України у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Зокрема, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття ОСОБА_8 , оскільки з кваліфікацією інкримінованого йому кримінального правопорушення обвинувачений не погодився та протягом судового розгляду не висловив щирого жалю та не вибачився перед потерпілим. Також судом правильно не встановлено пом`якшуючою обставиною активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, так як ОСОБА_8 на запитання чи біг за ним чоловік, у якого він викрав телефон, вказав, що той нічого не говорив і чи бачив хтось із сторонніх осіб момент злочину, обвинувачений не знає.

У зв`язку з викладеним, доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд помилково не встановив в діях ОСОБА_8 наявність щирого каяття та незаконно відкинув наявність активного сприяння розслідуванню злочину, є безпідставними.

Отже, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання дотримався вимог кримінального закону, врахував всі обставини справи та особу винного, і дійшов висновку, що саме покарання у виді позбавлення волі буде доцільним для профілактики вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, з чим погоджується апеляційний суд, і підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. ст. 69, 75 КК України, як про те просить в апеляційній скарзі захисник, не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_8 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги захисника з приводу суворості призначеного йому покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя Суддя Суддя