ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2389/23 Справа № 205/8703/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2023 задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 31 липня 2023 року включно.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, тяжкість покарання, що йому загрожує, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не має джерела доходу, що свідчить про можливість повторного вчинення ОСОБА_6 корисливих злочинів для підтримання свого існування, не має постійного офіційного місця роботи, не одружений, не має на утриманні дітей, тобто відсутні соціальні важелі впливу, що можуть утримати його за місцем мешкання.

До того ж, суд послався і на те, що ОСОБА_6 вже порушував запобіжний захід у вигляді застави. За вказаних обставин, дійшов висновку про доведенність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема, переховувавння обвинуваченого від суду, вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.

Разом з цим, суд зваживши на те, що потерпілі та деякі свідки, вже допитувалися під час судового провадження, однак всі докази, в тому числі й письмові матеріали кримінального провадження на теперішній час не досліджені, що може обумовити повторний допит свідків та потерпілих у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що ризик незаконного впливуна потерпілих та свідків у кримінальному провадженні також є доведеним.

Враховуючи викладене, а також дані про особу обвинуваченого, його вік, соціальні зв`язки, суд першої інстанції прийшов до висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не спроможні забезпечити належне виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник Довгаль СМ. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги адвокат, посилається на те, що ризики, на наявність яких послався суд першої інстанції, на даний час втратили свою актуальність, оскільки в судовому засіданні вже допитані потерпілий і ключові свідки, зокрема і поліцейські. До того ж, адвокат зазначає, що потерпілий ОСОБА_8 взагалі не вказав на обвинуваченого, як на особу яка вчинила злочин, а допитаний судом другий потерпілий ОСОБА_9 не вбачав підстав для продовження обвинуваченому такого запобіжного заходу.

Разом з цим, захисник вважає безпідставним посилання суду на наявність ризику вчинення обвинуваченим інших корисних злочинів з огляду на те, що ОСОБА_6 раніше був засуджений за вчинення корисливих злочинів, осікльки прокурором не було наведено доказів того, щоб ОСОБА_6 ухилявся від судового розгляду чи перешкоджав йому в межах іншого провадження, яке перебуває на розгляді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. До того ж, апелянт зазначає, що обвинувачений має матір, перебуває у цивільному шлюбі, а відсутність офіційного місця роботи слід розцінювати як тимчасовий фактор.

Позиції учасників провадження.

В судовому засіданні захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу та просили ухвалу суду скасувати і постановити нову, якою змінити запобіжний захід щодо обвинуваченого на більш м`який.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Частиною 5 статті 199 КПК України, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000930 від 10.10.2021, щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України. В межах цього провадження ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2022 щодо ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

02.06.2023 прокурором було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , з тих підстав, що на цей час ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, яке було задоволено оскаржуваною ухвалою.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними вищенаведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України для запобігання яким продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним, й доводи скарги захисника про те, що ризики у провадженні є недоведеними, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Так, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом враховано, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочинів, може переховуватися від суду.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у випадку визнання їх винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Також судом першої інстанції на підтвердження існування ризику переховування було враховано і те, що ОСОБА_6 не має постійного офіційного місця роботи, не одружений та не має на утриманні дітей, й те, що ОСОБА_6 вже порушував запобіжний захід у вигляді застави, що додатково обумовлює існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

Разом з цим, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Щодо наявності ризику незаконного впливу на потерпілих свідків та перешкоджання кримінальному провадженню, апеляційний суд зазначає, що при встановленні наявності вказаного ризику слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні підтверджується тим, що судовий розгляд кримінального провадження ще не закінчено, а потерпілі хоча і допитані, однак письмові докази не досліджені, тому може виникнути необхідність у повторному ї допиті, а тому обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на волі може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів.

Не заслуговують на увагу і доводи сторони захисту про відсутність ризику повторного вчинення ОСОБА_6 корисливих злочинів для підтримання свого існування, враховуючи, що обвинувачений раніше засуджений за вчинення корисливого злочину, не має джерела доходу.

Отже, на цей час, вказані ризики не зменшились та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод обвинуваченої, адже як встановлено судом

При цьому, матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Посилання захисника на те, що суд належним чином не врахував того, що обвинувачений ОСОБА_6 має матір, перебуває у цивільному шлюбі заслуговують на увагу, а вказані обставини не можуть бути самостійною підставою для скасування вірного по суті судового рішення.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження в межах, необхідних для вирішення питання в порядку ст. 331 КПК України та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись статтями 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2023 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3