Справа №385/1201/22
Провадження №1-кп/385/17/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2023 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гайворон Кіровоградської області матеріали клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000130 від 07.08.2022 року, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вікнина Гайворонського району Кіровоградської області, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого та такого що не навчається, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, неодруженого, не судимого, але який раніше вчинив суспільно небезпечне діяння:

- 25.02.2016 року ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання;

- 05.08.2022 року ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області за вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання,

у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_3 ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

06 серпня 2022 року близько 21:20 год., в умовах воєнного стану як особливого правового режиму, який введено із 05:30 хв. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», надалі неодноразово продовжено, востаннє до 19.02.2023 року, ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом розбиття скляної шибки у вікні незаконно проник до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_7 . Знаходячись в середині будинку, ОСОБА_3 , не усвідомлюючи значення своїх дій та відповідно не маючи можливості керувати ними, таємно викрав грошові кошти у сумі 7000 (сім тисяч) грн. різними купюрами номіналом по 200 грн. та 500 грн., серед речей у шафі. Тримаючи в руках викрадені кошти, ОСОБА_3 побачив, що в цей же момент до будинку зайшла власниця ОСОБА_7 , яка виявила його протиправні дії та почала вимагати повернути їй, погрожуючи викликати поліцію. В свою чергу ОСОБА_3 , для подолання опору потерпілої у безперешкодному заволодінні ним грошових коштів та недопущення її криків на допомогу, вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої, схопивши своїми обома руками за шию, почав здушувати потерпілу, поки остання не замовкла, реально побоюючись за своє життя. Внаслідок застосування зазначеного насильства до ОСОБА_7 , ОСОБА_3 відкрито заволодів грошовими коштами у сумі 7000 (сім тисяч) грн., які поклав до кишені свого карману, та вибіг із будинку, одержавши можливість на вільний розсуд розпорядитися ними. Почувши позаду себе крики потерпілої, він викинув декілька купюр на загальну суму 4600 грн. на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_7 , та залишив місце події у невідомому напрямку.

Таким чином, дії ОСОБА_3 , містять ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, кваліфікованого як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану.

ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав свою вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння, показав, що через вікно заліз до будинку своєї сусідки ОСОБА_8 та викрав грошові кошти, які знаходилися в шафі у валізі. В цей час до будинку зайшла ОСОБА_9 та побачила його, тому він почав її душити. Після чого вибіг з будинку та частину коштів викинув, іншу залиш собі та витратив на власні потреби. Вказав, що під час зазначеної події перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Причетність ОСОБА_3 до вчинення суспільно небезпечного діяння передбаченого ч. 4 ст. 187 КК Українипідтверджується:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.08.2022 року від потерпілої ОСОБА_7 ;

- рапортом старшого інспектора чергового СРПП ВП № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 07.08.2022 року;

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 07.08.2022 року за №0000130 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України;

- протоколом огляду місця події від 06.08.2022 року з фото таблицею, яким зафіксовано огляд домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_7 , та в ході якого виявлено сліди папілярного узору, схожі на пальців рук людини, та вилучено на три прозорі липкі стрічки, упаковані до прозорого полімерного пакету з індивідуальним номером №SUD2020366;

- висновком трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 «Дактилоскопічні дослідження» №СЕ-19/112-22/6391-Д від 22.08.2022 року;

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 22.08.2022 року.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №271 від 30.08.2022 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає помірною розумовою відсталістю зі значними порушеннями поведінки, які вимагають лікувальних заходів (згідно МКХ-10, F-71.1). За своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними. У відношенні інкримінованого правопорушення ОСОБА_3 слід вважати неосудним. Підпадає під дію ст.19 ч.2 КК України. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

Обставини вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено наступне.

Згідно довідки № 36 від 19.08.2022 року виданою КЗ «Гайворонська ЦРЛ» Кіровоградської області ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря психіатра.

Згідно довідки № б/н від 19.08.2022 року виданою лікарем-наркологом ОСОБА_10 . ОСОБА_11 на обліку в лікаря-нарколога неперебуває та за допомогою не звертався.

Відповідно до характеристики від 10.08.2022 року № 280 виданою Червоненським старостинським округом Гайворонської міської ради ОСОБА_3 характеризується негативно. На даний час не працює. В громадських місцях веде себе адекватно.

Згідно ухвали Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 25.02.2016 року, справа № 385/101/16-к, за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, відносно ОСОБА_3 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

Згідно ухвали Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.08.2022 року, справа № 385/654/22, за вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357КК України, відносно ОСОБА_3 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання.

Положеннями статті 503 КПК України визначено дві підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до статті 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення кримінального правопорушення могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру. Не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Відповідно до положень, передбачених ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; 3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Таким чином, суб`єктом примусових заходів медичного характеру є три категорії осіб: неосудні, обмежено осудні та осудні суб`єкти, які після скоєння злочину захворіли на психічну хворобу.

Згідно з положеннями ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що така особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Встановивши, що суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення не було вчинено або вчинено іншою особою, а також якщо не доведено, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, суд постановляє ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру та закриває кримінальне провадження.

Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру може бути закрито судом, якщо неосудність особи на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не була встановлена, а так само в разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу.

Відповідно до ст. 129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на свободу та особисту недоторканість), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Пункт 1 «е» даної статті, передбачає законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг. Стосовно утримання осіб, які мають психічні розлади (п. 1 "е" ст. 5 Конвенції Суд зазначає, що "їх може бути позбавлено волі або з метою проведення медичного лікування, або у зв`язку з потребами, що вимагає суспільство, або у зв`язку з медичними та суспільними підставами разом... основна причина, чому Конвенція дозволяє позбавити волі осіб, зазначених у п. 1 "е" ст. 5 Конвенції, полягає не тільки в тому, що вони можуть представляти небезпеку для суспільства, а ще й у тому, що їх власні інтереси можуть потребувати їх утримання (п.37. Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року, справа «Горшков проти України», заява №67531/01).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в стані неосудності, який за своїм психічним станом і характером суспільно-небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Із системного аналізу статті 19 КК України вбачається, що неосудність, так само, як і осудність, - юридичне поняття. У зв`язку з цим висновок про осудність чи неосудність особи по конкретній справі робить суд (а в процесі попереднього розслідування - орган дізнання, слідчий чи прокурор), спираючись на результати судово-психіатричної експертизи. Крім того, стан неосудності особи визначається лише на момент вчинення нею суспільно небезпечного діяння. Оскільки неосудний не може бути суб`єктом злочину, він не підлягає кримінальній відповідальності, але згідно з ч. 2 ст. 19 КК України до такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, які не є покаранням.

На час розгляду клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру, відсутні правові підстави для закриття кримінального провадження, відповідно до ч. 5 ст. 513 КПК України. Згідно з вимогами діючого законодавства закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру можливе лише у випадках, передбачених частинами 4 і 5 ст. 513 КПК України - у разі, якщо особа видужала, або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба у застосуванні цих заходів.

На підставі оцінених доказів та висновку і рекомендацій експерта, суд приходить до висновку, що оскільки на час розгляду кримінального провадження ОСОБА_3 не може усвідомлювати значення своїх дій та розумно керувати ними, то це виключає можливість застосування до нього покарання, та приходить до висновку про застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Цивільний позов у справі відсутній.

Процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались.

Речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.19, 92-94 КК України, 395, 512, 513, 516 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора начальника Гайворонського відділу Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування примусових заходів медичного характеру задовольнити.

Застосувати примусовий захід медичного характеру відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вікнина Гайворонського району Кіровоградської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядкуза місцем проживання.

Витрати на залучення експерта для проведення дактилоскопічної експертизи в сумі 1510,24 грн. віднести на рахунок держави.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- 3 сліди пальців рук, які за допомогою прозорої клейкої стрічки вилучено та поміщено на білий аркуш паперу, який упаковано до спеціального пакету № 5457648 та долучено до матеріалів кримінального провадження №0000130від 07.08.2022 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1