Справа № 461/5482/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/520/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду
під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 18 травня 2022 року відносно ОСОБА_7 ,
з участю: прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
встановила:

Вироком Галицького районного суду м.Львова від 18 травня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ст.126-1 КК України, та призначено йому покарання: за ч.1 ст.122 КК України у виді двох років позбавлення волі; за ст.126-1 КК України у виді одного року позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю вищезазначених злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань призначено ОСОБА_7 покарання у виді двох років та шести місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного даним вироком, невідбутої частини покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 17.09.2020 року, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня його затримання, тобто з 14 вересня 2021 року.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у сумі 2000,00 грн..
За вироком суду, ОСОБА_7 в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно, в період з 18.08.2020р. по 06.03.2021р., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв по відношенню своєї матері ОСОБА_10 , з якою він перебував у близьких відносинах, домашнє насильство, яке виражалось в словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, нанесення побоїв та заподіяння тілесних ушкоджень, які викликали у потерпілої побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, та призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої, внаслідок чого ОСОБА_10 виявляє ознаки психічного розладу у виді розладу адаптації - змішаної тривожно-депресивної реакції, яка знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із психотравмуючою ситуацією (домашнє насильство сина), у неї відмічається безсоння, суттєве погіршення самопочуття, пам`яті, втрата зору, розумової та фізичної працездатності, стійкості уваги, виникнення постійного головного болю, підвищення дратівливості, зниження порогу чутливості по відношенню до зовнішніх несприятливих соціально-психологічних подразників, стійке відчуття внутрішнього психологічного дискомфорту, відтак вказані діяння ОСОБА_7 є психотравмуючими для ОСОБА_10 .
Так, 18.08.2020р., приблизно о 00:10 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_10 , а саме: виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, здійснював шарпанину, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої, внаслідок чого було повідомлено працівників поліції, якими припинено протиправні дії ОСОБА_7 та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
За вчинення вищевказаного протиправного діяння постановою Галицького районного суду м. Львова від 15.10.2020р. ОСОБА_7 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
Крім цього, 17.10.2020р., приблизно о 06:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_10 , а саме вчинив скандал, в ході якого наніс удар в область голови без нанесення тілесних ушкоджень останній, а також висловлював словесні погрози в сторону матері, чим вчинив фізичне та психологічне насильство що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої, внаслідок чого було повідомлено працівників поліції, якими припинено протиправні дії ОСОБА_7 та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
За вчинення вищевказаного протиправного діяння постановою Галицького районного суду м. Львова від 23.12.2020р. ОСОБА_7 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
Крім цього, 09.01.2021р., приблизно о 22:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_10 , а саме виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічний тиск, що призвело до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої, внаслідок чого було повідомлено працівників поліції, якими припинено протиправні дії ОСОБА_7 та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП та складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника.
За вчинення вищевказаного протиправного діяння постановою Галицького районного суду м. Львова від 17.02.2021р. ОСОБА_7 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
Крім цього, 03.02.2021р., приблизно о 05:30 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, з мотивів особистих неприязних відносин, наніс своїй матері ОСОБА_10 удари руками в спину, голову, руки, ногами по ногах, спричинивши синці на лівій руці, на ногах, які утворились від дії тупих предметів і відносяться до легкого тілесного ушкодження. Також 03.02.2021р. відносно ОСОБА_7 складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника.
Крім цього, 03.02.2021р., приблизно о 11 год. 40 хв., ОСОБА_7 прийшов за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив вимоги термінового заборонного припису, винесеного 03.02.2021р., а саме порушив зобов`язання на вхід та перебування у місці проживання матері, ОСОБА_10 , внаслідок чого було повідомлено працівників поліції, якими припинено протиправні дії ОСОБА_7 та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.
За вчинення вищевказаного протиправного діяння постановою Галицького районного суду м. Львова від 25.03.2021р. ОСОБА_7 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
Крім цього, 06.03.2021р., приблизно о 03:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_10 , а саме насильство психологічного характеру виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, що призвело психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої, внаслідок чого було повідомлено працівників поліції, якими припинено протиправні дії ОСОБА_7 та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП та складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника.
17.04.2021р. ОСОБА_10 звернулась в Львівське районне управління поліції ГУ НП у Львівській області з письмовою заявою по факту вчинення відносно неї ОСОБА_7 домашнього насильства.
Крім цього, 13.08.2021р. приблизно о 17:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс своїй сестрі ОСОБА_9 , удар ногою у взутті в ліву руку останньої, чим спричинив ОСОБА_9 перелом в нижній третині ліктьової кістки, що відноситься до середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
На вказаний вирок суду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просить змінити вирок суду у частині призначеного обвинуваченому покарання, та призначити ОСОБА_7 за вчинені кримінальні правопорушення покарання у виді обмеження волі на певний строк.
Свої апеляційні вимоги захисник мотивує тим, що оскаржуваний вирок є незаконним, належним чином не мотивованим з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує, що місцевий суд, при наявності пом`якшуючих обставин, відповідних даних про особу обвинуваченого, фактично призначив обвинуваченому максимально можливий строк позбавлення волі. Звертає увагу, що всупереч наведеним у вироку даним, обвинувачений ОСОБА_7 в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав вину повністю та частково визнав пред`явлений до нього цивільний позов. Вказує, що згідно показань обвинуваченого, його агресивна поведінка до потерпілих провокувалась діями самих потерпілих. Захисник наголошує, що ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень на досудовому слідстві та в суді, давав визнавальні покази, вину визнав повністю. Вказує, що ОСОБА_7 у 2020р. розлучився з дружиною, що стало для нього трагедією та вплинуло на його поведінку. Звертає увагу, що при призначенні покарання суд фактично не взяв до уваги наявність на утриманні обвинуваченого двох малолітніх дітей. Зазначає, що до затримання ОСОБА_7 працював. Як вказує захисник, дані обставини є такими, що пом`якшують покарання. Стверджує, що призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого і є для нього суворим. Вважає, що є достатні підстави для застосування до ОСОБА_7 покарання у межах санкції ст.126-1, ч.1 ст.122 КК України, яке не пов`язане з позбавленням волі, а саме обмеження волі, що буде достатнім для його виправлення та запобігання нових злочинів.
При апеляційному розгляді захисник підтримав подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

Прокурор заперечив апеляційні вимоги сторони захисту з огляду на безпідставність таких, та просив залишити подану апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, думку присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.1 ст.122 КК України, за обставин, встановлених судом першої інстанції, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.
З приводу апеляційних доводів захисника щодо призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів враховує таке.
В силу вимог ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зі ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання у цілому.
Згідно матеріалів справи при призначенні ОСОБА_7 покарання місцевим судом у повній мірі враховано, ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, кримінальні правопорушення вчинив під час іспитового строку, що свідчить про стійке небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення, не перебуває на обліку у нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується посередньо, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, а також наявність обставини, яка обтяжує покарання, - вчинення кримінального правопорушення щодо осіб, з якими винний перебуває у сімейних відносинах.
Ураховуючи наведене, на переконання колегії суддів, місцевий суд не порушив загальних засад призначення покарання, встановлених КК України, і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у межах санкцій ст. 126-1, ч. 1 ст. 122 КК України, а саме у виді позбавлення волі на відповідний строк, визначивши йому остаточне покарання на підставі ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України.

На думку колегії суддів, такі висновки місцевого суду з урахуванням обставин цього кримінального провадження відповідають принципам законності, індивідуалізації та справедливості призначення покарання, та колегія суддів не вбачає підстав вважати, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на певний строк є для нього суворим.
Встановлені місцевим судом фактичні обставини кримінального провадження, у сукупності із обставинами та даними про особу обвинуваченого, які враховано місцевим судом при призначенні покарання, свідчать про те, що у даному випадку лише покарання у виді позбавлення волі на певний строк здатне забезпечити досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України, а саме виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 за ст.126-1, ч.1 ст.122 КК України більш м`якого покарання колегія суддів не вбачає.
Відтак, апеляційний суд визнає подану захисником апеляційну скаргу необґрунтованою, оскільки така не містить правових підстав для зміни оскаржуваного вироку у частині призначеного обвинуваченому покарання.
Керуючись ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м.Львова від 18 травня 2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: