Березівський районний суд Одеської області
22.12.2022
Справа № 494/446/20
Номер провадження 1-кп/494/75/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 р. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

у присутності:

прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, із неповною середньою освітою, працюючого по найму у приватних осіб, розлученого, на утриманні нікого не маючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , та проживаючого по АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України не маючого судимості,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

в с т а н о в и в:

18 березня 2020 р., приблизно о 18:30 год., більш точний час органом досудового розслідування встановити не виявилось можливим, по вул. Центральній в с. Ставкове Березівського району Одеської області, між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 виникла сварка, яка продовжилася на вул. Виноградній с. Ставкове Березівського району Одеської області.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, обвинувачений підняв з землі дерев`яну палицю, довжиною 60 см, яка лежала неподалік від нього, та діючи умисно, протиправно, завдав один удар даною палицею по лівій ключиці потерпілого, від якого той впав на землю. У продовження своїх протиправних дій обвинувачений завдав ще один удар палицею в область лівої руки потерпілого.

Своїми умисними діями обвинувачений, згідно з висновком експерта, спричинив потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді розриву лівого ключично-акроміального зчленування, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений винним себе у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, фактичні обставини заподіяння ним потерпілому тілесних ушкоджень підтвердив у повному обсязі. Пояснив суду, що дійсно вчинив інкриміноване йому правопорушення, шляхом зазначеним прокурором, але потерпілий його спровокував так як направив йому в обличчя струю з газового балону. Після вчиненого дерев`яну палицю зі своїми відбитками віддав працівникам поліції. Жалкував про вчинене та щиро каявся.

З урахуванням показань обвинуваченого у судовому засіданні, державний обвинувач звернувся до суду із клопотанням про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, згідно положень ч.3 ст.349 КПК України, про що представник потерпілого не заперечувала.

Суд вважає, що всі учасники судового розбору правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніхто не оспорює, немає сумнівів у їх добровільності позицій.

Також суд вважає за необхідність роз`яснити учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права на оскарження в апеляційному порядку обставин справи, що ніхто не оспорює.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідки, передбачені у ст.121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, що згідно до положень ч.4 ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Призначаючи міру покарання суд, відповідно п.3 ч.1 ст.65 КК України, враховує: особу винного, суспільну небезпеку вчиненого, обставини, що пом`якшують і обтяжують вчинене.

Враховуючи особу винного суд приймає до уваги те, що він не маючий судимості, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, працює по найму у приватних осіб, не має осіб на утриманні.

Як обставини, що пом`якшують покарання згідно ст.66 КК України, суд враховує, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують вчинене згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети не тільки кари, а й виправлення засуджених, а також

запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Також, суд враховує положення ч.2 ст.65 КК України та вважає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Отже, на думку суду, призначення покарання у виді позбавлення волі, але без ізоляції від суспільства, буде найбільш дієвим заходом для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також, до обвинуваченого слід застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, встановлених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Суд приходить до такого висновку враховуючи особу винного, ступінь тяжкості вчиненого ним, умови його життя, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та його відношення до вчиненого кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст.370-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винними за ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням. Випробувальний строк визначити у один рік.

Під час випробувального строку покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів визначити в порядку ст.100 КПК України.

На вирок може бути подана апеляція на протязі 30 (тридцяти) діб з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок вважати набравшим законної сили після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у разі оскарження після набрання чинності ухвали апеляційного суду.

Суддя: _______________________________________ -