Номер провадження: 11-сс/813/1459/22
Справа № 496/865/22 1-кс/496/1717/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 15.09.2022

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про арешт майна.
Накладено арешт на автомобіль марки «HUNDAI TUKSON» сірого кольору, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , із застосуванням заборони відчуження, який належить на праві власності ОСОБА_7 ; а також стартовий пакет оператора ВФ Україна з наліпкою на якій наявний номер НОМЕР_3 ; сім-картку ВФ Україна із зазначеним на ній номером № НОМЕР_4 (6); сім-картку ВФ Україна із зазначеним на ній номером № НОМЕР_5 (6), із застосуванням заборони відчуження користування, розпорядження.
В обґрунтування накладення арешту слідчий суддя вказав, що вказане майно відповідає критеріям речового доказу, та накладення арешту необхідно з метою збереження речових доказів та запобігання ризикам його відчуження.

Доводи та вимоги апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 просить ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль марки «HUNDAI TUKSON» сірого кольору, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт вказаного майна.

Зазначає, що власник автомобіля ОСОБА_7 не повідомлявся слідчим суддею про день, час та місце розгляду клопотання слідчого про арешт майна, не був присутнім в судовому засіданні 15.09.2022 та копія ухвали слідчого судді від 15.09.2022 йому не направлялась. Вказану ухвалу направлено засобами електронної пошти на запит представника ОСОБА_7 лише 07.10.2022, тому зважаючи на те, що апеляційна скарга представником ОСОБА_7 подана 11.10.2022, 5-и денний строк на оскарження ухвали ним не пропущений.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на незаконність ухвали слідчого судді про накладення арешту на автомобіль, власником якого є ОСОБА_7 , зважаючи на те, що ОСОБА_7 не є підозрюваним або обвинуваченим у кримінальному провадженні, а тому до його майна не може бути застосована ані конфіскація, ані спеціальна конфіскація майна, вказаний автомобіль не є предметом скоєння злочину, тому не може бути підданий арешту.

Позиції сторін

Під час апеляційного розгляду прокурор у провадженні ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

ОСОБА_7 та його представник в судове засідання не з`явились про день, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Неприбуття в судове засідання власника майна та його представника відповідно до приписів ч.1 ст. 172, ч.1 ст. 405 КПК не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, позицію прокурора, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

1)Щодо строку на апеляційне оскарження

Згідно вимог ч. 2 ст.395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Так, у поданій апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 вказує на те, що ухвала слідчого судді від 15.09.2022 ОСОБА_7 не направлялась, вказану ухвалу направлено засобами електронної пошти на запит представника ОСОБА_7 лише 07.10.2022.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 не повідомлявся слідчим суддею про день, час та місце розгляду клопотання слідчого про арешт майна, не був присутнім в судовому засіданні 15.09.2022 та копія ухвали слідчого судді від 15.09.2022 йому не направлялась.

Тобто, за наведених обставин, враховуючи, що доказів на підтвердження того, що скаржник отримав копію ухвали раніше ніж 07.10.2022 немає, а тому слід прийти до висновку, що строк визначений ч. 3 ст. 395 КПК України для оскарження ухвали слідчого судді представником ОСОБА_7 не пропущений, зважаючи на подачу ним апеляційної скарги 11.10.2022.

2)Щодо доводів та вимог апеляційної скарги

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про незаконність арешту майна, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Ухвала слідчого судді наведеним вимогам закону у повній мірі відповідає.

З доданих до клопотання матеріалів вбачається, що слідчим відділом Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області розслідується кримінальне провадження №0000057 від 29.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
Зокрема 29.01.2022 о 20:38 до чергової частини Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що 27.01.2022 приблизно о 23:00 годині четверо невідомих чоловіків в масках та рукавичках, через вхідні двері проникли до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де застосувавши силу відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виразилась у закручуванні рук, та відносно його матері ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка виразилась в поштовхах, від якого остання впала на диван, при цьому тілесних ушкоджень нікому завдано не було, та заволоділи грошовими коштами в сумі 20000 гривень, 400 доларів США, системним блоком, після чого з місця скоєння злочину зникли. Слідчими заходами встановлено, що в селі Маяки встановлено камери відеоспостереження на головних вулицях села, які ведуть до місця скоєння кримінального правопорушення.
В ході огляду відеозаписів з камер відеоспостереження встановлено маршрут пересування автомобіля марки «HUNDAI TUCSON» сірого кольору р.н. НОМЕР_6 , а саме помічено на камерах відеоспостереження, які розташовані по вулиці Гастело до місця скоєння правопорушення 27.01.2022 о 20 годині 15 хвилин.
Також встановлено, що вищезазначений автомобіль покинув місце скоєння злочину та рухався в сторону КП «Два стовпи», де 27.01.2022 приблизно о 23 годині 57 хвилин зафіксовано на камерах відеоспостереження із системою розпізнавання номерних знаків «Гепард», а саме ВН811700.
Згідно отриманої облікової картки №297900705 від 02.06.2021 та відповідно до витягу пошукової системи «Цунамі» власником автомобіля марки «HUNDAI TUCSON» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_6 , VIN-код НОМЕР_1 , являється ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_7 .
На підставі ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області 12.09.2022 проведено обшук вказаного автомобіля марки за адресою: місто Одеса, вулиця Ільфа та Петрова, 14, в ході якого вилучено: автомобіль марки «HUNDAI TUKSON» сірого кольору, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; стартовий пакет оператора ВФ Україна з наліпкою на якій наявний номер НОМЕР_3 ; сім-картку ВФ Україна із зазначеним на ній номером № НОМЕР_4 (6); сім-картку ВФ Україна із зазначеним на ній номером № НОМЕР_5 (6).
Відповідно до постанови слідчого від 12.09.2022 року, цей автомобіль та стартовий пакет оператора ВФ Україна визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000057 від 29.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.
12.09.2022 слідчий СВ Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області звернувся до слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області із клопотанням про накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів, оскільки вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК, могло бути використане як засіб вчинення злочину та зберегти його сліди.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя виходив з наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про незаконність цього рішення, відсутність підстав для арешту автомобіля, який належить ОСОБА_7 , колегія суддів вважає їх безпідставними.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження .
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Вказане узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Перевіряючи ухвалу слідчого судді на дотримання вищевказаних вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Згідно з клопотанням, 27.01.2022 близько 23 годин в с. Маяки Одеського району невстановленими особами вчинено тяжкий злочин відкрите викрадення майна ОСОБА_11 (грабіж), за попередньою змовою групою осіб , з проникненням у житло, із застосуванням до ОСОБА_11 та його матері ОСОБА_12 насильства, яке не було небезпечним для життя та здоров`я потерпілих.
За версією досудового розслідування, на місце вчинення злочину, нападники прибули на автомобілі марки «HUNDAI TUKSON» сірого кольору, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 та на ньому ж залишили місце вчинення злочину з викраденим майном.
Таким чином, вказаний автомобіль відповідає критеріям ст. 98 КК України, оскільки використаний як засіб вчинення злочину та міг зберегти його сліди.
Аналіз клопотання слідчого про накладення арешту на майно, дає підстави для висновку, що це клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить правові підстави, у зв`язку з якими потрібно накласти арешт на майно.
Доводи апелянта стосовно відсутності правових підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно, спростовується доданими до клопотання доказами, з яких вбачається наявність підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Колегія суддів погоджується з доводами клопотання, що з огляду на наведені слідчим та встановлені досудовим розслідуванням обставини, вищезазначений автомобіль має суттєве значення для встановлення важливих обставин під час досудового розслідування.
Окрім того, слідчий, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно, є забезпечення збереження речових доказів.
Слідчим суддею об`єктивно встановлено ризики щодо цього автомобіля, а саме можливості його відчуження, з метою приховування слідів злочину й доведено необхідність виконання завдання арешту майна, а саме запобігання можливості таких ризиків.
Оцінюючи доводи апелянта про відсутність доказів причетності ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя, суд на цій стадії провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Завдання слідчого судді полягає в тому, щоб дослідити ті обставини, про які органу досудового розслідування відомо на цей час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для втручання в права та інтереси відповідних осіб.
При цьому, арешт на майно з метою збереження речових доказів, може бути накладено незалежно від того, чи пред`являлась підозра у вчиненні злочину (ч. 3 ст. 170 КПК).
Отже, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя при розгляді клопотання в повній мірі з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, тому ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою.
Вирішуючи питання доцільності заборони відчужувати автомобіль слідчий суддя, виходячи з обставин провадження, а також необхідності втручання в права та інтереси власника майна, прийшов до обґрунтованого висновку, що накладення арешту на це майно, шляхом заборони його відчуження, що не призведе до будь-яких негативних наслідків, які б переважали інтереси держави й буде відповідати завданням кримінального провадження, а таке втручання у права та інтереси власника майна є виправданим.
При цьому, власник арештованого майна не позбавлений права звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, передбаченому абз.2 ч.1 ст.174 КПК України, в якому визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали, колегією суддів не встановлено.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 418, 419, 422 КПК України

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 15.09.2022 про накладення арешту на автомобіль марки «HUNDAI TUKSON» сірого кольору, VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , із застосуванням заборони відчуження, який належить на праві власності ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4