ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
та сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника заявниці ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 10 листопада 2022 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст судового рішення.

Цією ухвалою, в задоволенні скарги ОСОБА_8 про скасування постанови прокурора Новоселицького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_9 від 01.09.2022 року про закриття кримінального провадження №0003044 від 28.10.2021 року за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 309 КК України - відмовлено.

Доводи апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах заявниці ОСОБА_8 в своїй скарзі з висновками суду першої інстанції не погоджується, вважає, що до вказаних

ЄУНСС №720/2127/22 Слідчий суддя в І інстанції: ОСОБА_10 .
Провадження №11-сс/822/366/22 Суддя - доповідач: ОСОБА_1
Категорія ст. 309 КПК України
висновків суд першої інстанції дійшов внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому ухвала слідчого судді про відмову у задоволені скарги ОСОБА_8 є незаконною та підлягає скасуванню.

Звертає увагу на те, що неосудність або обмежена осудність є юридичними поняттями, тому висновок про можливість застосування до особи положень ст. 19 або ст. 20 КК України у конкретному провадженні робить суд, спираючись на результати судово-психіатричної експертизи.

Проте, як вбачається по тексту оскаржуваної ухвали слідчого судді, надаючи оцінку прийнятому процесуальному рішенню прокурора щодо закриття кримінального провадження, суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 19 та ст. 20 КК України, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про те, що прокурор, на етапі досудового розслідування може визнати особою неосудною та закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Позиції сторін.

В судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_8 ОСОБА_6 , просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою скасувати постанову прокурора про закриття кримінального провадження.

Прокурор та захисник ОСОБА_11 ОСОБА_7 просили апеляційну скаргу сторони захисту залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін, так як судом дотримано вимог кримінального процесуального закону.

Мотиви суду.

Встановивши суть ухвали слідчого судді та з`ясувавши вимоги апеляційної скарги, заслухавши обґрунтування захисника заявниці ОСОБА_8 ОСОБА_6 , міркування прокурора та заперечення захисника ОСОБА_11 ОСОБА_7 щодо заявлених апеляційних вимог, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Так, на досудовому провадженні, відповідно п.4 ч.1 ст. 303 КПК України, може бути оскаржено рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником та ін..

Відповідно до вимог ст. 9 КПК України, зокрема ч.2 - прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закриття кримінального провадження згідно положень Глави 24 КПК є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим/прокурором всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Статтею 284 КПК України визначено підстави з яких кримінальне провадження підлягає закриттю. Згідно з положеннями ч.4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

У свою чергу слідчий суддя, на якого КПК покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої прокурором постанови.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий/прокурор всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи маються передбачені ст. 284 КПК України підстави для його закриття.

При перегляді оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів дослідивши надані матеріали, прийшла до висновку, що слідчим суддею не дотримано зазначених вище вимог.

Як вбачається із направлених матеріалів судового провадження за скаргою представника потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_6 , в провадженні СВ №4 м. Новоселиця СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області перебувало кримінальне провадження №0003044 від 28.10.2021 року за ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 309 КК України відносно ОСОБА_12 ..

Згідно висновку комплексної судово-психіатричної експертизи №76 від 25.07.2022 року, ОСОБА_12 на момент вчинення кримінального правопорушення перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної психічної діяльності у вигляді гострого поліморфного психотичного розладу із симптомами шизофренії, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_11 може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

У зв`язку з чим, 01.09.2022 р. прокурором Новоселицького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_9 було закрито зазначене вище кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, так як встановлено, що ОСОБА_12 на період часу, до якого відносяться інкриміновані йому діяння не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а в теперішній час він може.

Так, ч.2 ст. 19 КК України визначено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному стані, слідчий, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи (ст. 509 КПК України).

Отже, остаточне рішення про неосудність особи приймає тільки суд, виходячи з оцінки не тільки висновку експертів, а й усіх конкретних матеріалів справи (п.3 ППВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 3 червня 2005 р. №7).

Відповідно до прямої вказівки закону особа, яка визнана неосудною, не підлягає кримінальній відповідальності, незалежно від тяжкості вчиненого нею суспільно небезпечного діяння. З іншого боку, такий висновок базується на тому, що в цих діях людини відсутній склад злочину, оскільки відсутній сам суб`єкт злочину. До такої особи на підставі ч.3 ст. 19 КК України можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України. Такі заходи не є кримінальним покаранням, однак, на відміну від звичайного психіатричного лікування, є примусовими і спрямовані як на лікування хворого, так і на охорону суспільства і держави від можливого повторення ним нових суспільно небезпечних діянь (коментар до ст. 94 КК України).

Згідно ч.1 ст. 20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину, через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними.

Зі змісту ст. 20 КК України вбачається, що обмежена осудність (як і осудність та неосудність) визначається тільки щодо часу (моменту) вчинення особою злочину (суспільно небезпечного діяння) і тільки у зв`язку з ним.

Визнання особи обмежено осудною належить виключно до компетенції суду (ст. 20 КК України та ст. 368 КПК України), про що також наголошується у ППВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 3 червня 2005 р. №7.

Досудове розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності, здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими КПК (ст. 504 КПК України). На це звернув увагу ПВСУ, який, враховуючи положення ст. 20 КК України про те, що особа, визнана обмежено осудною, підлягає кримінальній відповідальності, у п.6 вищезазначеної постанови вказав, що справу стосовно такої особи потрібно направляти до суду з обвинувальним висновком, в якому мають міститися дані про психічний розлад цієї особи. Суд, якщо вважатиме за потрібне, може прийняти рішення про застосування примусового заходу медичного характеру, про що зазначає саме в обвинувальному вироку.

Отже, за наведених вище доводів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, надаючи оцінку прийнятому процесуальному рішенню прокурора щодо закриття кримінального провадження, неправильно застосував положення ст. 19, 20 КК України, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про те, що сторона обвинувачення (прокурор), на етапі досудового розслідування може визнати особою неосудною та закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення, відповідно до п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Завданням кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 6 ст. 9 КПК України передбачає, що коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст. 7 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню із винесенням нової ухвали.

На підставі наведеного, керуючись ч.2 ст. 376, 284, 303, 307, 309, ч.3 ст. 407, 422, ч.4 ст. 424 КПК України колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Новоселицького районного суду Чернівецької області від 10 листопада 2022 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Скасувати постанову прокурора Новоселицького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_9 від 01.09.2022 року про закриття кримінального провадження №0003044 від 28.10.2021 року за ст. 15 ч.3 ст. 194 ч.2, ст. 309 ч.1 КК України.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3