ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження № 521/10577/22 щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбаченого за ч.5 ст. 27 - ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

При невідомих обставинах у ОСОБА_7 виник умисел на виготовлення завідомо підробленого офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає право, а саме водійського посвідчення на право керувати транспортним засобом категорії А1, А.

У вересні 2021 року, більш точного часу не встановлено, у невстановленому місці, ОСОБА_7 , реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, замовив у невстановленої слідством особи, за допомогою інтернет - мережі, виготовлення завідомо підробленого офіційного посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 17.09.2021, який видається установою, яка має право видавати такідокументи і який надає право, а саме: водійського посвідчення на право керувати транспортним засобом категорії А1, А, надавши їй власні анкетні дані, зокрема: прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, зразок власного підпису, а також власну фотокартку. В подальшому ОСОБА_7 отримав від невстановленої слідством особи завідомо підроблений документ - посвідчення водія, з метою його використання під час керування транспортним засобом.

Крім того, 13.06.2022, приблизно о 17 годині 37 хвилин, поблизу будинку № 6 по вул. Стовповій в м. Одесі, що знаходиться на території Малиновського району м. Одеси, співробітниками УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 , старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 та рядовим поліції ОСОБА_10 , які перебували при виконанні службових обов`язків та здійснювали патрулювання, було виявлено та зупинено мопед марки «Ямаха», яким керував ОСОБА_7 .

Під час перевірки документів, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 17.09.2021, є підробленим, оскільки він не отримував його в порядку, встановленому Постановою Кабінета Міністрів України № 844 від 16.09.2020 року «Про затвердження зразків бланків технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знаку країни та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», маючи прямий умисел і спеціальну мету - використання завідомо підробленого документа - водійського посвідчення серії НОМЕР_1 від 17.09.2021, пред`явив інспектору 1 роти 1 батальйону полку УПП в Одеській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_11 завідомо підроблений документ посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто використав завідомо підроблений документ.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 заявив про повне визнання своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні та пояснив суду, щомає посвідчення водія категорії В. В зв`язку із тим, що він придбав мопед, для керування яким було потрібне посвідчення водія с відкритою категорією А. В мережі «Інтернет» він знайшов об`яву невідомої особи, яка надавала послуги у виготовленні підроблених водійських прав. Він зв`язався з цією особою, оговорив умови виготовлення підробленого документу, які йому підійшли, після чого через застосунок «Viber» надав цієї особи свої анкетні дані та фотографію. Потім через поштову службу «Нова пошта» він відправив цей особі суму у розмірі 4 000 гривень і через цю службу отримав підроблене посвідчення. Цим посвідченням він користувався з вересня 2021 по червень 2022 року, поки не надав його для перевірки працівникам поліції, які встановили, що воно підроблено. Спеціальне навчання для отримання водійського посвідчення категорії А він не проходив, це посвідчення в реєстраційному центрі він не отримував. У вчиненому кримінальному правопорушення він щиро розкаюється.

Під час судового розгляду, проведеного з дотриманням принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, судом були досліджені докази, джерелом яких були показання свідка, процесуальні документи.

Допитаний під час судового розгляду свідок ОСОБА_12 пояснив, що влітку 2022 року, точну дату він не пам`ятає, він, у складі поліцейського патруля, здійснював патрулювання Малиновського району. На перехресті вулиць Стовпової та Новікова вони помітили особу, яка рухалася на мопеді та попала у яму. Вони під`їхали до нього та спитали, чи все в нього добре. Чоловік відповів, що з ним все горазд, після чого ним було заявлено вимогу пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Отримавши відповідні документи для перевірки, в нього виникли сумніви щодо належності посвідчення водія, про що він склав відповідний рапорт і викликав слідчо-оперативну групу.

На підтвердження обставин, викладених у обвинувальному акті, судом були досліджені письмові докази сторони обвинувачення:

- витяг з ЄРДР №0000243 від 14.06.2022;

- протокол огляду місця події від 13.06.2022 з додатками;

- висновок судового експерта № СЕ - 19/116-22/9390-ДД від 08.07.2022;

В зв`язку із узгодженою позицією учасників судового засідання щодо існування речових доказів та недоцільності їх огляду у судовому засіданні, суд обмежив дослідження цих речових доказів вивченням відповідних постанов органу досудового слідства про визнання речей та документів речовими доказами, а також ухвали слідчого судді про накладення на ці речові докази арешту.

Суд надає оцінку наявним доказам у провадженні, з урахуванням часу їх отримання, процесуального порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи перелічені докази сторони обвинувачення, суд визнає ці докази належними, оскільки вони як прямо, так і непрямо підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Оскільки вищевказані докази обвинувачення були отримані у порядку, встановленому процесуальним кодексом, без порушення норм процесуального закону та без порушення прав і свобод людини, суд визнає ці докази допустимими.

Судовий розгляд даного кримінального провадження, був проведений відповідно до положень ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності. Діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих /розшукових/ дій для встановлення вини чи невинуватості обвинуваченого, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.

Судом врахована також практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, згідно яких Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Аналіз вищенаведених доказів, у їх сукупності, дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні підробленні та використанні підроблених документів випливає із сукупності вищевстановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, що вина обвинуваченого у судовому засіданні доведена повністю.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого у використанні завідомо підробленого документа ґрунтуються перш за все на прямих доказах, якими є покази свідка ОСОБА_12 .

Оцінюючи показання свідка на предмет їх достовірності, суд виходить з того, що події свідок сприймав особисто, показання в суді він надавав с усвідомленням своєї відповідальності за надання завідомо неправдивих показань, показання він надавав вільно, послідовно, логічно, без ознаків нещирості, на питання учасників судового засідання відповідав категорично. Суд також вважає, що показання свідка ОСОБА_12 співвідносяться з іншими доказами, визнаних судом належними та допустимими.

Крім того, суд вважає, що покази свідка не спростовані стороною захисту, та вважає що стороною захисту не надано будь-яких даних, які б негативно впливали на репутацію свідка чи свідчили про наявність неприязних відносин між ним та обвинуваченим, тобто були підставою для оговору обвинуваченого.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України, за ознаками: пособництво у підробленні офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання завідомо підробленого документу.

Оскільки ОСОБА_7 використав завідомо підроблений документ, суд кваліфікує його дії за ст. 358 ч.4 КК України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 50, 65 КК України,зокрема враховує те, що призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути необхідним та достатнім для виправлення і попередження нових злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того, суд враховує дані, які характеризують особу, приймає до уваги, що до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 притягується вперше.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу.

Згідно ст. 124 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні у розмірі 755 гривень 12 копійки за проведення експертних досліджень підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369 -374, 381, 382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст 27 ч.5 - 358 ч.1, ст. 358 ч. 4 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

- за ч.5 ст. 27 - ч.1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень;

- за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_13 покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.

Арешт, накладений на тимчасово вилучене майно ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 15.06.2022, - залишити без змін.

Речові докази зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертизи у сумі 755 гривень 12 копійки.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_14