Справа № 727/1783/23
Провадження № 1-кп/727/217/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

сторін кримінального судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань 4 обвинувальний акт в рамках кримінального провадження за № 0000122 від 11.01.2023 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м. Чернівці з Чернівецької окружної прокуратури на розгляд скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000122 від 11.01.2023 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України.

За даними реєстрів матеріалів досудового розслідування і відповідної розписки ОСОБА_6 вручено копію обвинувального акту.

Справу передано на розгляд судді, в порядку визначеному ст. 35 КПК України.

Відповідно до ухвали суду від 17.08.2022 року справу призначено до розгляду в підготовче судове засідання.

В засіданні з`ясовано в учасників підготовчого провадження, що угоди між прокурором та обвинуваченим, а також між обвинуваченим і потерпілим про визнання винуватості чи про примирення не укладено. Підстав для закриття або зупинення кримінального провадження немає. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України. Порушень вимог закону, без усунення яких кримінальне провадження не може бути призначено до судового розгляду не встановлено.

Суд, заслухавши думку прокурора, думку потерпілого, а також - обвинуваченого та в його інтересах захисника про можливість призначення наведеного вище кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, вважає можливим призначити до судового розгляду, у відкрите судове засідання кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мотивує доводи клопотання тим, що ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України.

Посилається в клопотанні на те, що відповідності з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, на даний час існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та які виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і такі, що зумовлені необхідністю запобіганням спробам - переховуватися останнього від суду, як на території України, так і за її межами із урахуванням тяжкості вчиненого злочину та передбаченого у разі засудження суворого покарання; - незаконно впливати на потерпілого та свідків, - вчиняти нові кримінальні правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, його соціальних зв`язків. При цьому, звернуто увагу прокурора на те, що ОСОБА_6 , якому під час досудового розслідування було обрано спочатку запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, порушив його та вчинив новий злочин, під час якого був затриманий, внаслідок чого і було змінено щодо ОСОБА_6 запобіжний захід на тримання під вартою.

Заслухавши доводи прокурора, думку потерпілого ОСОБА_4 , які відповідно підтримали клопотання про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу в виді тримання під вартою, а також думку обвинуваченого, відповідно в його інтересах захисника, які заперечували проти заявленого клопотання прокурором та просили обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, при цьому, ОСОБА_6 не заперечував того, що під час обраного йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з роз`ясненням заборони вчинення нових злочинів, він вчинив новий злочин крадіжку, - суд зважає на наступне.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України (справа № 1 28/1-р-2017) від 23.11. 2017 року визначено, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

З огляду на викладене та зважаючи на положення частини другої статті 29 Конституції України, Конституційний Суд України вважав, що слід визначити такі обов`язкові вимоги до правомірного арешту або тримання під вартою: по-перше, арешт чи тримання під вартою має здійснюватися виключно на підставі належним чином вмотивованого рішення суду; по-друге, підстави та порядок застосування цих запобіжних заходів мають бути визначені в законі та повинні відповідати конституційним гарантіям справедливої судової процедури та принципу верховенства права. Право на свободу та особисту недоторканність, як і будь-яке інше право, потребує захисту від свавільного обмеження, для чого вимагається періодичний судовий контроль за обмеженням чи позбавленням свободи та особистої недоторканності, що має здійснюватися у визначені законом часові інтервали. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 Кодексу).

Згідно ч.2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до сплину двомісячного строку, з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд, своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців і дана норма закону, регламентується, виключно порядком дій щодо пропозиції сторонам надати свої клопотання, зокрема клопотання сторони обвинуваченого, захисту.

Статтею 183 ч.1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується, тощо.

Судом встановлено, що 12.01.2023 року, слідчим суддею Першотравневого районного суду м. Чернівці під час досудового розслідування відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, терміном дії до 10.03. 2023 року. Згідно обвинувачення ОСОБА_6 27.01.2023 року вчинив злочин передбачений ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України (а.1-4), був затриманий на місці злочину та 28.01.2023 року відносно останнього змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою, на підставі ухвали слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці (а.с. 8)

20.02.2023 року прокурором ОСОБА_3 ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України.

Законодавцем визначено, щодо обґрунтованості підозри, суд зобов`язаний встановити під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з рішенням ЄСПЛ (за скаргою № 35615/06 від 13.11.2007 року), по справі «Чеботарі проти Молдови», п. 48, «…вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри…». Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі "Чанєв проти України", згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення….. Рішення ЄСПЛ (за скаргою № 26772/95 від 6 квітня 2000 року) по справі «Лабіта проти Італії», п. 152 визначає, що «…відповідно до практики Суду, на питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно…; передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення…». Рішенням, у справі «Москаленко проти України»; визначено, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи і в яких визначено, що суворість покарання, яке може бути призначено…., є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України, ризики, які були враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу до останнього, на даний час не змінилися. Зокрема, із врахуванням з`ясованих обставин по заявленому клопотанню, матеріалів судової справи з обвинувальним актом, останньому пред`явлено обгрунтовану підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, пред`явлена ОСОБА_6 підозра, стороною захисту не оскаржена.

На думку суду наявним є ризики, а саме - переховування ОСОБА_6 від суду; дієвість даного ризику замовлення тяжкістю покарання що загрожує останньому, за вчинення під час військового стану в Україні злочинів; ризик впливу у разі перебування на волі на потерпілих та свідків, які в судовому засіданні безпосередньо допитані не були, натомість адреси місця їх проживання відомі обвинуваченому при ознайомленні з матеріалами завершення досудового розслідування (при виконанні вимог ст.290 КПК України) та ризик вчинення нового кримінального правопорушення, і даний ризик є дієвим, внаслідок того, що раніше ОСОБА_6 , під час досудового розслідування, при обраному йому слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту вже вчинив новий злочин, внаслідок чого йому було змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою.

А отже, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання вказаних вище ризиків.

Судом, при цьому, не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість перебування під вартою обвинуваченого за станом здоров`я чи потреби в отриманні медичної допомоги, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України, наведену вище практику Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , суд вважає за доцільне застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України.

Доводи сторони захисту щодо застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з урахуванням наведених вище ризиків і їх дієвості, сталості і з огляду на відсутність посилання на докази відносно наявності в обвинуваченого сталих соціальних зв`язків, а саме його перебування в шлюбі, наявності на утриманні неповнолітньої дитини, постійного зареєстрованого місця проживання постійного зареєстрованого місця проживання, роботи, є необґрунтованими. Стороною захисту в установленому законом порядку не було до суду подано клопотання про зміну запобіжного заходу відносно його підзахисного.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, враховуючи обставини кримінального провадження, особу ОСОБА_6 суд, вважає, за можливе визначити останньому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Визначаючи розмір застави, відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 182 КПК України, суд бере до уваги обставини кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_6 та вважає за необхідне визначити розмір застави, передбачений п.2 ч.5 ст. 182 КПК України.

Згідно усталеної практики Європейського суду (рішення в справі "Харченко проти України"), при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом має бути розглянута можливість застосування до особи інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Крім цього, застосовуючи до ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент заставодавцем або обвинуваченим, суд вважає, за необхідне, відповідно до ст.194 ч.5 КПК України, покласти на ОСОБА_6 ряд обов`язків.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 21, 31 ч.2, 314 -316; 176-178, 183, 199, 331 ч.3 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000122 від 11.01.2023 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України призначити до судового розгляду, одноособово суддею, у відкрите судове засідання на 30 березня 2023 року на 15.30 год. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Чернівці, залі судових засідань, про що повідомити сторін кримінального судового провадження.

В судове засідання підлягають виклику: сторона обвинувачення прокурор, потерпілий, згідно списку доданого відповідно, до обвинувального акту; сторона захисту захисник в інтересах обвинуваченого та в судове засідання підлягає конвоюванню з ДУ Чернівецький слідчий ізолятор № 33 в суд, через конвойну роту ІТТ ГУНП в Чернівецькій області обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Явку сторін кримінального судового провадження, визнати в судове засідання обов`язковою.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном дії до 60 діб, - до 19 травня 2023 року.

Одночасно, для забезпечення виконання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, визначених КПК України, визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 53 680 грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Чернівці МФО 820172, Держказначейська служба України, м. Київ, код 26311401, ТУ ДСА України в Чернівецькій області, рахунок UA8745.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки: прибувати за кожною першою вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора, суд про зміну свого фактичного місця проживання, утриматися від спілкування з потерпілими та свідками. Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 19.05.2023 року.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній Установі «Чернівецький слідчий ізолятор (№33)» та після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документу, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державній Установі «Чернівецький слідчий ізолятор (№33)» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з-під варти та повідомити усно і письмово суд і прокурора. У разі внесення застави та з моменту звільнення, ОСОБА_6 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, останній зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

В задоволенні клопотання (усно заявленого) стороною захисту про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного зщаходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Копію ухвали вручити стороні обвинувачення та стороні захисту під розпис.

Копію ухвали направити для виконання до ДУ Чернівецький слідчий ізолятор.

Ухвала суду підлягає оскарженню до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1