В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд)

у складі головуючої судді ОСОБА_1 одноособово,

за участю

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2022 за № 0000027 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ), уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205-1 Кримінального кодексу (далі КК) України,
у с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 в другій половині жовтня 2021 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка діяла в інтересах невстановленої групи осіб, пропозицію щодо перереєстрації за грошову винагороду ТОВ «СЄВТОР» () в інтересах третіх осіб з метою використання реквізитів ТОВ «СЄВТОР» () для оформлення нереальних фінансово-господарських операцій та без подальшої участі ОСОБА_5 у діяльності товариства.
Усвідомлюючи протиправний характер таких дій, ОСОБА_5 з корисливих мотивів, з метою отримання грошової винагороди у загальній сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Чернігівська, буд. 38/7, точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 15.11.2021, передав невстановленій особі, копію паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Святошинським РУ ГУ МВС України в м. Києві від 30.10.2007 та картку фізичної особи платника податків про присвоєння ідентифікаційного номеру НОМЕР_1 .
При цьому, на підставі наданих ОСОБА_5 особистих документів, невстановленою слідством особою, яка діяла в інтересах невстановленої групи осіб, підготовлено документи, необхідні для його призначення на посаду директора ТОВ «СЄВТОР» () та щодо придбання (купівлі) частки в статутному капіталі зазначеної юридичної особи та інші документи, які відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15.05.2003 № 755-IV (далі - Закону) подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи.
Так, згідно пункту 1 статті 24 Закону визначено, що для проведення державної реєстрації юридичної особи засновник (засновники) або уповноважена ними особа повинні особисто подати державному реєстратору (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення або в разі подання електронних документів подати опис, що містить відомості про надіслані електронні документи, в електронній формі) такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації юридичної особи; примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) рішення засновників або уповноваженого ними органу про створення юридичної особи у випадках, передбачених законом; два примірники установчих документів (у разі подання електронних документів - один примірник); документ, що засвідчує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації юридичної особи. У разі подання електронних документів для проведення державної реєстрації юридичної особи підтвердженням внесення плати за проведення державної реєстрації юридичної особи є примірник електронного розрахункового документа, засвідченого електронним цифровим підписом; інформацію з документами, що підтверджують структуру власності засновників - юридичних осіб, яка дає змогу встановити фізичних осіб - власників істотної участі цих юридичних осіб.
Пункт 9 статті 24 Закону визначає, якщо документи для проведення державної реєстрації юридичної особи подаються засновником юридичної особи, державному реєстратору додатково пред'являється його паспорт. Якщо документи для проведення державної реєстрації юридичної особи подаються особою, уповноваженою засновником (засновниками) юридичної особи, державному реєстратору додатково пред"являється її паспорт та надається документ, що засвідчує її повноваження або в разі подання електронних документів документ, що засвідчує повноваження цієї особи, в електронній формі залучається до документів, передбачених частинами першою - сьомою цієї статті.
У подальшому, 08.11.2021 року ОСОБА_5 перебуваючи в офісі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за адресою: м. Київ, вул. Чернігівська, буд. 38/7, усвідомлюючи протиправний характер запропонованих йому дій, покладену на нього відповідальність та передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, не маючи на меті прийняття жодної участі у веденні фінансово-господарської діяльності ТОВ «СЄВТОР» (код ), у присутності невстановленої слідством особи, підписав документи, які відповідно до Закону необхідно було подати для проведення державної реєстрації юридичної особи ТОВ «СЄВТОР» (код ), підготовлені з використанням його особистих документів невстановленою особою, а саме:статут ТОВ «СЄВТОР» (код ) від 27 жовтня 2021 року до якого внесено неправдиві відомості про: мету діяльності підприємства, щодо одержання прибутку та наступного розподілу між учасниками підприємства;реєстраційну картку про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 08.11.2021 року - проте ОСОБА_5 , усвідомлював що обирається засновником та директором без мети ведення діяльності; рішення єдиного учасника № 27/10/2021 від 27.10.2021 року;
ОСОБА_5 та невстановленій досудовим розслідуванням особі, було достовірно відомо, що фактично фінансово-господарські операції із використанням реквізитів ТОВ «СЄВТОР» не будуть носити реального характеру, а його найменування та організаційно-правова форма буде використовуватись у протиправній діяльності інших суб`єктів господарської діяльності.
Тобто, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив пособництво у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи ТОВ «СЄВТОР» (код ) завідомо неправдивих відомостей, а також пособництво в умисному поданні для проведення такої реєстрації документів, а саме: статут ТОВ «СЄВТОР» (код ) від 27 жовтня 2021 року до якого внесено неправдиві відомості про: мету діяльності підприємства, щодо одержання прибутку та наступного розподілу між учасниками підприємства;реєстраційну картку про внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 08.11.2021 року - проте ОСОБА_5 , усвідомлював що обирається засновником та директором без мети ведення діяльності; рішення єдиного учасника № 27/10/2021 від 27.10.2021 року;
У подальшому невстановлена особа, використовуючи раніше підписані за наведених обставин ОСОБА_5 документи, діючи за попередньою змовою з ним, здійснила проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи ТОВ «СЄВТОР» () про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за № 32 від 08.11.2021 року.
ОСОБА_5 достовірно усвідомлював про відсутність у нього фінансових ресурсів для придбання підприємства ТОВ «СЄВТОР», навиків і досвіду для виконання обов`язків директора та не мав наміру здійснювати після реєстрації ТОВ «СЄВТОР» () фінансово-господарську діяльність в якості директора та засновника.
Вчинивши вказані дії, ОСОБА_5 розумів, що фактично виконувати обов`язки засновника та посадової особи ТОВ «СЄВТОР» наміру не мав та у подальшому їх не виконуватиме, оскільки не мав бажання займатись підприємницькою діяльністю, статутний капітал вказаного товариства не формуватиме, правами засновника та службової особи підприємства не користуватиметься, фінансово-господарською та поточною діяльністю товариства не займатиметься.
Під час підписання зазначених документів ОСОБА_5 розумів, що шляхом підписання сприяв у внесенні завідомо неправдивих відомостей у документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації ТОВ «СЄВТОР» (), проте, діючи з корисливих мотивів, що полягали в отриманні грошової винагороди, вчинив такі дії.
Таким чином, ОСОБА_5 , діючи, за наведених обставин шляхом підписання, вніс завідомо неправдиві відомості у документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи ТОВ «СЄВТОР» ().

Вказаних висновків Суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 , який будучи допитаним в судовому засіданні, у порядку ст. 351 КПК, свою вину у вчиненні цього кримінального правопорушення визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини його вчинення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу, щиро розкаявся у вчиненому.
Указав, що дійсно за наведеного у вироку алгоритму дій сприяв у внесенні завідомо неправдивих відомостей у документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, а також умисному їх поданні для проведення такої реєстрації, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Останній також виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив Суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього кримінального правопорушення, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку,приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205-1 КК України, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, Суд уважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

При кваліфікації дій обвинуваченого Суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Частиною 1 статті 205-1 КК визначено відповідальність за внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості

Відповідно до ч. 5 ст. 27 КК пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, знаряддя чи засоби вчинення кримінального правопорушення, сліди кримінального правопорушення чи предмети, здобуті кримінально протиправним шляхом, придбати чи збути такі предмети або іншим чином сприяти приховуванню кримінального правопорушення.

Статтею 28 КК передбачено, що кримінальне правопорушення визнається таким, що вчинене групою осіб, якщо у ньому брали участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою. Кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним,Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205-1 КК, а саме як пособництво у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також у пособництві в умисному поданні для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, Суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому Суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням того, що за частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Конституційний Суд України в Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004, досліджуючи принцип індивідуалізації юридичної відповідальності, зазначив таке: […]призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.

Згідно з принципом індивідуалізації юридичної відповідальності при призначенні покарання суд має враховувати обставини справи (як ті, що обтяжують, так і ті, що пом`якшують покарання) щодо всіх осіб незалежно від ступеня тяжкості вчиненого злочину […](абзаци сьомий, восьмий підпункту 4.2 пункту 4 мотивувальної частини) .

В рішенні від 15.06.2022 № 4-р(II)/2022 Конституційний Суд України зазначає, що принцип індивідуалізації юридичної відповідальності […]має виявлятись не лише в притягненні до відповідальності особи, винної у вчиненні правопорушення, а й у призначенні їй виду та розміру покарання з обов`язковим урахуванням характеру вчиненого протиправного діяння, форми вини, характеристики цієї особи, можливості відшкодування заподіяної шкоди, наявності обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність.

Відповідно покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації, адже застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.
Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства (див. постанову Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18).
В цій ситуації, обставинами, що пом`якшують покарання є:

? щире каяття, яке полягає у визнанні у суді обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК щодо події кримінального правопорушення, у т.ч. час, місце, спосіб учинення.

Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (див. постанову ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к).

Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених дій та осуд своєї поведінки;

? активне сприяння розкриттю злочину, що виразилось у активному сприянні у встановленні обставин регламентованих ст. 91 КПК;
? вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин - фінансового становища родини, наявність на утриманні вагітної дружини, двох неповнолітніх пасинків, корті усі перебувають на утриманні останнього.
Вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих у цій справі судом визначається як поєднання несприятливих для особи обставин фізичного, матеріального або морального характеру, що негативно впливають на основні умови її життя, заподіюють особі страждання, негативно впливають на її психіку, можуть викликати у неї стан розпачу, надмірну дратівливість, що не сприяє належному здійсненню самоконтролю поведінки, послаблюють волю особи, знижують її опірність негативним умовам, підсилюють роль ситуативних моментів.
Впливаючи на свідомість особи, ці негативні чинники визначають вибір лінії поведінки обвинуваченого, яка знаходячись під впливом відповідних негативних зовнішніх чинників, які здійснюють тиск на свідомість та волю особи, обмежуючи свободу вибору варіанту поведінки, та схиляють до вчинення суспільно-небезпечного діяння.
Крім того, наявність цієї обставини свідчить, на думку суду, про випадковість злочину, про відсутність у винного антисоціальних установок.
Ці обставини установлено судом в т.ч. у світлі таких факторів, як-то: характеризуючих матеріалів у відношенні ОСОБА_5 , а саме: (1) характеристики від 08.11.22 Асоціації футболу України з якої витікає, що останній працює тренером по футболу Спортивного клубу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (вікова група 2009-2010 років народження). В роботі виявив себе, як дисциплінований працівник і кваліфікований тренер. До роботи тренером з 2004 року 17 років виступав, як футболіст за ІНФОРМАЦІЯ_2 , футбольні клуби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », «Печерськ-2», « ІНФОРМАЦІЯ_4 », «Переможець», « ІНФОРМАЦІЯ_5 », Футбольний клуб « ІНФОРМАЦІЯ_6 »; (2) за вагомий внесок у розвиток та пропаганду футболу в мітсі Києві нагороджений грамотою від Департаменту молоді і спорту за 2021 р.; (3) має ліцензію «С» УАФ № 2976, відповідно до якої має право працювати тренером на території Української Асоціації Футболу згідно тренерської конвенції УЄФА (термін дії 31.12.2024); (4) за вагомий внесок у розвиток київського футболу нагороджений від Федерації Футболу м. Києва ювілейною медалю від 07.10.2021 «110 років Київському футболу»; (5) приймав участь у Kyiv Footboll Summit за 05-06.06.2021 відповідно до сертифікату за наведені дати; стан здоров`я винного; складне матеріальне становище, яке не надавало змоги утримувати сім`ю на належному рівні.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не установлено.

Також, Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має місце проживання, стан здоров`я, спосіб життя (див. дані установочної частині цього рішення), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання та застосування норм ст. 75 КК; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 205-1 КК у виді позбавлення волі зі звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 того ж Кодексу та покладенням обов`язків з числа визначених його ст. 76 КК, оскільки Суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Визнаючи тривалість іспитового строку та вид обов`язків визначених ст. 76 КК Суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, тобто визначає їх у обсязі необхідному і достатньому для виправлення терміном на 1 рік, в силу ч. 4 ст. 75 КК.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо Суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого (див. постанову ВС від 10 червня 2020 року в справі № 161/7253/18), що власне і має місце, в цій ситуації, при застосуванні наведеного судом покарання щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення при застосуванні в т.ч. норм ст.ст. 75, 76 КК.
У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від його відбування, в цій ситуації, в ключі характеристик особи, вчинюваного злочину, поведінки після, Суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, сприймалося б як жорстоке поводження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, Суд
у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я Оксана БІРСА