ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3118/22 Справа № 233/6226/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000667 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2022 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Костянтинівка Донецької області, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз:
- 29.07.2021 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію його дій, просить пом`якшити призначене йому покарання застосувавши ст.69 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він є інвалідом ІІ групи, страждає на певні захворювання, його матір пенсійного віку проживає в м. Костянтинівка, який постійно обстрілюють, а також, що він визнав свою вину повністю, щиро розкаявся.

Вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці; на підставі ч.1 ст.71 КК України, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29.07.2021 року, та остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_7 , маючи незняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.
14.10.2021 року, приблизно о 10.00 годині, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 проходив повз будинку АДРЕСА_2 . В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна з домоволодіння за вищевказаною адресою.

Негайно реалізуючи свій злочинний умисел у вищевказаний день та час, ОСОБА_7 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, підійшов до хвіртки, власноруч відчинив механічний запірний пристрій та проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 . Після чого ОСОБА_7 на території домоволодіння пришукав металевий лом, за допомогою якого пошкодив замок на вхідних дверях літньої кухні та, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, повторно вчинив крадіжку вудочки з котушкою загальною вартістю 316,65 грн, яка знаходилась на стінній полиці у приміщенні літньої кухні, а також брухту кольорового металу алюмінію (старий кухонний посуд), загальною вагою 4,2 кг, загальною вартістю 139,99 грн, які знаходились на полиці кухонного гарнітуру у приміщенні літньої кухні, тим самим завдав матеріальну шкоду ОСОБА_8 на загальну суму 456,64 грн.

Далі ОСОБА_7 викрадене майно виніс на подвір`я та почав збирати горіхи на території вказаного домоволодіння. У цей час злочині дії ОСОБА_7 були припинені ОСОБА_9 , який зупинив останнього та викликав поліцію.

Таким чином, ОСОБА_7 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки його злочині дії були припинені ОСОБА_9 , який повідомив про злочин до поліції.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_10 були належним чином повідомлені про дату та час розгляду апеляційної скарги обвинуваченого в суді апеляційної інстанції, шляхом направлення відповідного повідомлення.
Однак, від обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_10 надійшли заяви щодо розгляду провадження у їх відсутність, у зв`язку з чим відповідно до ч.4 ст.405 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність обвинуваченого та захисника, проти чого не заперечував прокурор.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Що стосується виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який має 9 не знятих та непогашених у встановленому законом порядку судимостей, є інвалідом ІІ групи, на обліках в диспансерах м. Костянтинівка Донецької області не перебуває, страждає на низку хронічних захворювань, за місцем проживання характеризується негативно, стійких соціальних зв`язків не має; обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття; обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.
Окрім того, судом взято до уваги досудову доповідь центру пробації, відповідно до якої, рівень ризику вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. для окремих осіб).
Враховуючи те, що обвинувачений, будучи судимим, вчинив кримінальне правопорушення, не відбувши призначене покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 29.07.2021 року, дає підстави колегії суддів вважати обґрунтованим призначення судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання з урахуванням ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки як такому, що на шлях виправлення не став і вчинив новий злочин за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
Апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції враховані обставини, на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, при призначенні покарання, а саме, що він щиро розкаявся, є інвалідом ІІ групи, страждає на певні захворювання, оскільки вказані обставини стали підставою для призначення судом ОСОБА_7 покарання на строк, що є наближеним до мінімального, встановленого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що його матір пенсійного віку проживає в м. Костянтинівка, який постійно обстрілюють, не є обставинами, які можуть знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким.
Крім того, колегія суддів вважає, що вказані обвинуваченим обставини не можуть бути підставами для пом`якшення призначеного йому покарання, враховуючи наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
З урахуванням викладеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, ОСОБА_7 не наведено, а тому підстави для застосування більш м`якого покарання відсутні.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог його апеляційної скарги, вважаючи доводи обвинуваченого не обґрунтованими.
Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2022 року залишити без задоволення.
Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4