Провадження № 1-кп/344/1208/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноград Коломийського району Отинійської територіальної громади Івано-Франківської області, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 заволодів чужим майном шляхом обману, вчиненим повторно та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки за наступних обставин.

Так, в листопаді 2020 року у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. З метою реалізації свого протиправного умислу, поєднаного з метою незаконного заволодіння коштами потерпілих, шляхом обману, маючи навички роботи із комп`ютерною технікою та інтернет-ресурсами, з використанням електронно-обчислювальних машин (надалі - ЕОМ), створив сторінку в соціальній мережі «Instagram» за посиланням: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке час від часу змінював на « ІНФОРМАЦІЯ_3 », та на якій розмістив завідомо недостовірні публікації про продаж речей, та не мав наміру скеровувати покупки після оплати товару потерпілими. Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілих, ОСОБА_4 отримав в AT «A-банк» банківську карту із номером № НОМЕР_2 , та банківську платіжну картку в AT «Ощадбанк» із номером: № НОМЕР_3 . Вказані банківські платіжні картки використовував для заволодіння грошовими коштами потерпілих, надаючи їх реквізити для перерахування грошових коштів за нібито придбані ними товари.

28 листопада 2020 року неповнолітня дочка ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зайшовши до всесвітньої мережі загального доступу «Інтернет», у соціальній мережі «Instagram» побачила рекламу із сторінки користувача з ім`ям « ОСОБА_7 » з метою придбання светру жовтого кольору з принтом на замовлення, перейшла за посиланням на публікацію, в якій зазначалась інформація про продаж одягу та залишила повідомлення про намір придбання жіночого светру жовтого кольору. Побачивши у соціальній мережі «Instagram» повідомлення ОСОБА_6 у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на заволодіння її грошовими коштами, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, ОСОБА_4 , не маючи наміру продавати жіночий светр жовтого кольору з принтом на замовлення, під час листування в соціальній мережі «Instagram» повідомив ОСОБА_6 , що за обраний товар необхідно перерахувати грошові кошти у сумі 700 гривень на банківську платіжну картку, емітовану в AT «А-банк» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , і після надходження грошових коштів товар буде відправлено на адресу доставки, вказану клієнтом. Того ж дня, 28 листопада 2020 року, будучи введеною в оману ОСОБА_4 щодо продажу жіночого светру жовтого кольору з принтом на замовлення, ОСОБА_6 попросила свою матір - ОСОБА_5 переказати грошові кошти за нібито придбаний товар на банківську карту вказану в повідомленні. Таким чином 28 листопада 2020 року ОСОБА_5 через мобільний додаток «Приват 24» добровільно перерахувала на банківську платіжну картку № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 700 гривень, однак ОСОБА_4 обраний товар потерпілій не відправив, а отриманими грошовими коштами заволодів та розпорядився на власний розсуд, таким чином завдавши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 700 гривень.

Також, 29 листопада 2020 року ОСОБА_8 , зайшовши до всесвітньої мережі загального доступу «Інтернет», у соціальній мережі «Instagram», побачила рекламу із сторінки користувача з ім`ям « ОСОБА_9 » з метою придбання жіночих кофт в кількості дві штуки, перейшла за посиланням на публікацію, в якій зазначалась інформація про продаж жіночих кофт та вибрала товар, а саме: жіночі кофти сумарною вартістю 650 гривень, які мала намір придбати, і залишила повідомлення про намір придбати описаний жіночий одяг. Побачивши у соціальній мережі «Instagram» повідомлення ОСОБА_8 у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на заволодіння її грошовими коштами, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілої, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно та повторно, не маючи наміру продавати вказаний товар, під час листування в соціальній мережі «Instagram», ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 , що за обраний товар необхідно перерахувати грошові кошти в повному обсязі в сумі 650 гривень на банківську платіжну картку АТ «А-банк» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 і після надходження грошових коштів товар буде відправлено на адресу доставки, вказану потерпілою. Того ж дня, 29 листопада 2020 року, будучи введеною в оману ОСОБА_4 щодо продажу жіночого одягу, ОСОБА_8 добровільно перерахувала зі своєї банківської карти на банківську платіжну картку № НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 650 гривень, однак ОСОБА_4 вказаний товар потерпілій не відправив, а отриманими грошовими коштами заволодів та розпорядився на власний розсуд, таким чином завдавши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 650 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю та беззастережно, підтвердив всі без винятку викладені в обвинувальному акті обставини заволодіння майном ОСОБА_5 та ОСОБА_8 через соціальну мережу «Instagram» шляхом обману та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки. У вчиненому щиро каявся, всі завдані збитки він потерпілим добровільно відшкодував та просив суворо його не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самим обвинуваченим. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу та дають можливість вирішити долю речових доказів. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами; дані про особу винного; його молодий вік; стан здоров`я; його майновий стан; він не працює; неодружений; на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває; раніше не судимий, а також відсутність будь-яких претензій у потерпілих.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Крім цього, в досудовій доповіді Коломийського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області про обвинуваченого зазначено про середній рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Виправлення ОСОБА_4 на думку органу пробації без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з встановлення іспитового строку 2 роки, потерпілих, яка викладена в їх письмових заявах, та обвинуваченого, який просив суворо його не карати, а також враховуючи дані про особу винного, який критично ставиться до вчиненого, суд, виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності покарання, вважає, що ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 190 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Крім цього, з урахуванням викладених вище обставин та особи обвинуваченого, до якого у потерпілих немає будь-яких претензій, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні судом не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ: мобільний телефон марки Apple Iphone 11 IMEI НОМЕР_4 , IMEI НОМЕР_5 , з сім-картою НОМЕР_6 із встановленим кодом доступу до мобільного телефону «1234» (постанова слідчого від 16 вересня 2022 року), - повернути ОСОБА_4 за належністю.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя ОСОБА_10