Провадження № 11-кп/811/770/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 , представника цивільного відповідача ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 на вирок Франківського районного суду м. Львова від 08.07.2022 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України;

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілих захисника ОСОБА_12 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_13 ,

обвинуваченої ОСОБА_10 ,

встановила:
цим вироком ОСОБА_10 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_10 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Ухвалено стягнути із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 75000 грн.

Ухвалено стягнути із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 75000 грн. та матеріальну шкоду в сумі 109451 грн. 22 коп., а разом 184451 грн. 22 коп.

Ухвалено стягнути із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

Ухвалено стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_8 234000 грн. страхового відшкодування пов`язаного із смертю годувальника - матері ОСОБА_14 ..

Ухвалено стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на користь ОСОБА_9 26000 грн. моральної шкоди завданої смертю матері ОСОБА_14 .

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Вироком суду встановлено, що згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_10 29 жовтня 2021 року об 10 год. 42 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Golf Varіant», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним по вулиці Науковій у м. Львові в крайній лівій смузі для руху в напрямку до вулиці Кульпарківської, при проїзді ділянки поблизу будинку № 96, порушила вимоги Розділу 1 п.1.5; Розділу 2 п.п.2.3 б), д); Розділу 12 п.п.12.3, 12.4; Розділу 18 п. п 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10. 2001 року, які виразилися в тому, що вона керуючи транспортним засобом рухалась із швидкістю не менше 84 90 км/год., тобто з перевищенням максимально дозволеної швидкості на вказаній ділянці дороги, проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод для інших учасників руху з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді автомобілів, які рухалися по сусідніх смугах та перед нерегульованим пішохідним переходом зменшували швидкість і зупинилися, своєчасно, у той час як підсудна ОСОБА_10 не зупинилася перед пішохідним переходом, а продовжувала рух та, як наслідок, здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_14 , котра в цей момент переходила проїзну частину дороги з права на ліво відносно руху автомобіля, в межах нерегульованого пішохідного переходу.

В результаті порушення правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_10 , пішохід ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження, а саме тупу поєднану травму тіла у вигляді: крововиливів в лівій легені; розриву діафрагми; двохмоментного розриву селезінки; переломів поперечних відростків зліва 3,4,5 го поперекових хребців; переломів лонної сідничної, крижової кісток зліва; закритого перелому лівої кульшової западини; обширних крововиливів в м`які тканини тазу, поперекової ділянки та лівого стегна і гомілки; синців на задньо - зовнішній поверхні лівого плеча та на передньо - внутрішньо задній поверхні ділянки лівого колінного суглобу з переходом на ліву гомілку, що призвело до розвитку поліорганної недостатності, від яких 27 листопада 2021 року, перебуваючи на лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» померла.

Прокурор у апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами а строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. В решті вирок суду залишити без змін.

В мотивах апеляційної скарги прокурор покликається на те, що обвинувачена вчинила тяжкий злочин, що спричинив смерть потерпілої, шкода потерпілим не відшкодована у повній мірі. Звертає увагу на тому, що у матеріалах справи відсутні дані про те, що потерпіла працює на роботі, яка пов`язана із керуванням транспортними засобами. З огляду на це, вважає за необхідне призначити їй додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Потерпілий ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами а строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Крім того, просить вирок в частині цивільного позову змінити та стягнути з обвинуваченої на його користь моральну шкоду у розмірі 400000 грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

В доводах апеляційної скарги, потерпілий покликається на те, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про можливість не призначати обвинуваченій додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Вважає, що каяття та вибачення обвинуваченої не були щирими. Звертає увагу на тому, що обвинувачена не відшкодувала шкоду завдану злочином. Зазначає, що обвинуваченою вчинено тяжкий злочин, що спричинив смерть потерпілої. Обвинувачена до вчинення злочину притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості руху. Покликається на те, що внаслідок вчиненого злочину йому завдана моральна шкода, яка виразилась у душевному та психічному стражданні та переживанні. Звертає увагу на тому, що обвинувачена одружена, під час шлюбу подружжям придбано квартиру, вона є особою непохилого віку, а тому її майновий стан дозволяє їй виплачувати моральну шкоду потерпілому.

Потерпіла ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами а строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Крім того, просить вирок в частині цивільного позову змінити та стягнути з обвинуваченої на його користь моральну шкоду у розмірі 500000 грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги потерпілої є аналогічними доводам апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_8 .

Захисник обвинуваченої подав заперечення на апеляційні скарги прокурора та потерпілих, в яких просить залишити їх без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
В мотивах поданих заперечень захисник зазначив, що суд першої інстанції призначив покарання обвинуваченій у повній відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства. Зазначив, що право на керування транспортними засобами обвинуваченій необхідне для безпосереднього виконання своїх професійних обов`язків.

Представник цивільного відповідача ПАТ «СК «Українська страхова група» ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок суду в частині цивільного позову про стягнення з ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_8 234000 страхового відшкодування пов`язаного зі смертю годувальника та стягнення з ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_9 26000 грн. моральної шкоди змінити та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що цивільний позивач ОСОБА_8 не надав документів, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній календарний рік. Зазначені документи, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є обов`язковими для виплати страхового відшкодування. Звертає увагу на тому, що позивач всупереч ст. 33-1 вищевказаного Закону не сприяв страховику в розслідуванні причин та обставин ДТП, а саме: не надав для огляду транспортний засіб, не повідомив страховика про всі відомі обставини та не надав для огляду та копіювання наявні документи щодо ДТП. Зазначає, що відповідно до п. 27.2 ст. 27 27.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2021 року становила 6000 грн. Тому суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з цивільного відповідача відшкодування у зв`язку з втратою годувальника у сумі 234000 грн., натомість повинен був стягнути 216000 грн. Звертає увагу на тому, що померла ОСОБА_14 не мала на утриманні ОСОБА_8 , оскільки сама перебувала на утриманні держави, оскільки отримувала пенсію по інвалідності та державну соціальну допомогу. При вирішенні питання щодо стягнення моральної шкоди на користь потерпілих суд першої інстанції не з`ясував чи перебувала ОСОБА_14 в шлюбі на момент ДТП та наявність у неї дітей. Зазначає, що право на відшкодування моральної шкоди мають ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_8 , а тому відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір моральної шкоди кожному із них не може перевищувати 18000 грн.

Представник цивільних позивачів ОСОБА_12 подав заперечення на вказану апеляційну скаргу, в якій просив залишити ї без задоволення.

У доводах поданих заперечень зазначив, що позивачі законно та обґрунтовано пред`явили цивільний позов у кримінальному провадженні до ПАТ «СК «Українська страхова група». Зазначає, що ОСОБА_8 був на утриманні у потерпілої, а тому погоджується із висновком суду першої інстанції щодо стягнення з ПАТ «СК «Українська страхова група» шкоди, пов`язаної із втратою годувальника. Крім того, вважає правильним стягнення із ПАТ «СК «Українська страхова група» моральної шкоди на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, не заперечив проти задоволення апеляційних скарг потерпілих, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечили проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілих, потерпілих та їхнього представника, які підтримали свої апеляційні скарги, заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та не заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора , дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою поміж іншого зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину.

Колегією суддів встановлено, що вироком Франківського районного суду м. Львова від 08.07.2022 року обвинувачену ОСОБА_10 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Разом з цим, суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку не вказав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину, а зазначив формулювання обвинувачення згідно з обвинувальним актом, оголошеним у судовому засіданні прокурором.
Зазначені обставини, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, є обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому мають важливе значення для встановлення наявності чи відсутності вини обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні, інкримінованого їй злочину.
Крім того, при призначенні обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із звільненням її від відбування такого з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, суд першої інстанції не врахував, що вказаним злочином спричинена смерть потерпілій, що суттєво впливає на її виправлення та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень, як мети покарання, визначеної ст. 50 КК України.
Таким чином, суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодили йому ухвалити законний та обґрунтований вирок та унеможливлює, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, перевірку цих обставин судом апеляційної інстанції, а тому колегія суддів вважає, що вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно ретельно перевірити в судовому засіданні доводи, викладені в апеляційних скаргах, в т. ч. щодо правильності вирішення цивільних позовів потерпілих та ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
апеляційні скарги прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 , представника цивільного відповідача ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 08.07.2022 року відносно ОСОБА_10 скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4