Провадження по справі № 1-кп/522/2707/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001757 від 01.04.2017р.стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, маючого середню освіту, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується в тому, що 01.04.2017 приблизно о 04.30 годині, ОСОБА_4 разом із трьома невстановленими особами, заздалегідь маючи злочиний намір, направлений на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, маючи при цьому заздалегідь підготовлений для нападу газовий балон, знаходячись біля нічного клубу «Міністеріум», розташованого за адресою: м Одеса, вул. Гоголя, 12, помітили раніше не знайомих їм ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які рухались від нічного клубу в напрямку вул. Сабанеїв міст в м. Одесі.

Вирішивши, що у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 при собі може бути цінне майно, яким можливо заволодіти, ОСОБА_4 , разом із трьома невстановленими особами, направились за ними по вул. Сабанеїв міст. Наздогнавши ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в районі будинку АДРЕСА_2 міст, діючи спільно, з корисливих мотивів, заздалегідь розподіливши свої злочинні ролі, а саме кожна особа усвідомлювала характер дій, які вона повинна виконати, з метою досягнення єдиної спільної мети, ОСОБА_4 , взявши ОСОБА_7 за плече, різким рухом повернув останнього до себе, побачивши при цьому у нього на шиї золотий ланцюг, який нападники визначили предметом свого злочинного посягання. В подальшому, з метою подолання опору потерпілого, маючи чисельну перевагу, одна з невстановлених осіб застосувала до ОСОБА_8 фізичне насилля, яке виразилось в ударі в область попереку, а ОСОБА_4 в цей час наніс ОСОБА_7 удар в область щелепи, третя, невстановлена в ході слідства особа, розпилила газовий балончик в бік потерпілого ОСОБА_7 , застосувавши таким чином до нього насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я, частково уразивши при цьому ОСОБА_8 , який почав втікати в сторону нічного клубу «Міністеріум».

Реалізуючи кінцеву частину злочинного плану, направленого на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 схопив рукою за золотий ланцюжок, який знаходився на шиї ОСОБА_7 , та шляхом ривка зірвав його, після чого всі четверо нападників почали втікати в напрямку вул. Гоголя, де в подальшому сіли в автомобіль та поїхали з місця вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується органом досудового розслідування в тому, що він, разом із невстановленими особами, заволоділи золотим ланцюжком потерпілого ОСОБА_7 загальною вагою 20 грам, плетіння «Бісмарк», вартістю 20000 гривень, яким в подальшому розпорядились на власний розсуд, завдавши при цьому потерпілому матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, не визнав, пояснюючи, що 31.03.2017р. з 18.00 години до 01.04.2017р. приблизно до 11.00-12.00 години, знаходився за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Нікуди не виходив та не виїжджав. Належний йому мобільний телефон «Айфон -6» 31.03.2017р. взяв його брат ОСОБА_9 , який приблизно о 22.00 23.00 годині 31.03.2017р. поїхав таксувати на автомобілі Мерседес ВН 8828 НС, по м. Одесі.

09.04.2017р. ОСОБА_4 виїхав в місто і на вул. Паустовського в м. Одесі його зупинили працівники поліції, пояснивши, що з застосуванням цього автомобілю було вчинено злочин. Зробили обшук автомобілю та будинку, де мешкає ОСОБА_4 , однак працівниками поліції нічого вилучено не було.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що 31.03.2017р. він та його брат ОСОБА_4 знаходились за місцем свого мешкання до вечора. Вечорі він виїхав на автомобілі Мерседес НОМЕР_1 таксувати та повернувся 01.04.2017р. Проте, вже в дорозі виявив, що випадково взяв не свій, а мобільний телефон брата - ОСОБА_4 . Мобільні телефони у них, братів, були однакові.

Взагалі ОСОБА_9 працює за додатком «Тачка», проте 31.03.2017р. працював в приватному режимі.

В подальшому в його присутності працівники поліції здійснювали обшук їх будівлі, в результаті чого було вилучено мобільний телефон брата, - ОСОБА_4 .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що 31.03.2017р. його син ОСОБА_4 знаходився вдома. Увечорі ОСОБА_10 зробив чай та ОСОБА_4 пішов спати. Його старшого сина ОСОБА_9 . В вечері дома не було. Автомобіля Мерседес на місці також не було. Його старший син, - ОСОБА_9 працює таксистом і напевно в той день також був на роботі.

01.04.2017р., біля 04.20 години, ОСОБА_10 пішов на роботу, а ОСОБА_4 спав у своїй кімнаті.

В подальшому працівники поліції під`їжджали декілька разів до їх автомобіля, який знаходився біля їх будинку та біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого недалеко від їх мешкання.

В нього, - ОСОБА_10 та його синів ОСОБА_4 та ОСОБА_9 однакові мобільні телефони.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_7 повідомив, що 01.04.2017р. отримав тілесні ушкодження, а також його пограбували за наступних обставин.

Так, 31.03.2017р. він та його троє друзів відпочивали в м. Одесі. Спочатку були за місцем мешкання ОСОБА_11 на АДРЕСА_3 , де грали в комп`ютерні ігри, потім поїхали в бар «Трумен», розташований біля залізничного вокзалу. Охоронці закладу ОСОБА_11 не хотіли впускати до бару, через конфлікт. Потім ОСОБА_11 та ОСОБА_12 поїхали додому, а він та ОСОБА_13 ще пішли до кафе «Гранат», розташований по АДРЕСА_4 , проте там не було вільних місць. Після чого вони пішли до бару «Міністеріум», проте заклад вже не приймав відвідувачів у зв`язку із закриттям. Потерпілий ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_14 знов пішли до бару «Гранат». В той вечір, потерпілий ОСОБА_7 випив близько 200 грамів віскі та знаходився, як на його погляд, в алкогольному сп`янінні незначного ступеню.

Йшовши по Сабанєєву мосту в м. Одесі, потерпілий почув гуркіт, після чого біля 5-6 метрів від них зупинився автомобіль, з якого вибігло 3 чоловіків, в одежі темного кольору, які почали бити потерпілого та ОСОБА_15 . Отримавши удар в ніс, потерпілий ОСОБА_7 почав відбиватися, проте йому одразу забризкали очі сльозогінним газом. Отримавши удар в область ноги, потерпілий ОСОБА_7 впав на землю. Після чого нападники зникли з місця вчинення злочину. Під час нападу, потерпілий ОСОБА_7 роздивився лише одного нападника, який йому наносив удари, який був кремезної статури, на зріст біля 185-190см., інших нападників не розглядав.

Після нападу, потерпілий пішов по дорозі, він нічого не бачив, у зв`язку з тим, що в нього дуже боліли очі від сльозогінного газу. По дорозі зустрів людей, які допомогли йому, а також дали води.

Потерпілий ОСОБА_7 виявив зникнення золотого ланцюжка вагою приблизно 20 грамів, який напередодні знаходився на його шиї під одежею, та хрестика. Проте моменту його пограбування, а саме «зірвання з шиї» золотих виробів, потерпілий ОСОБА_7 не пам`ятає, можливо вони впали з нього, під час бійки випали. Потерпілий ОСОБА_7 не впевнений, що ланцюжок з хрестиком зірвали, так як він не відчував момент ривку, слідів від ланцюжка на своєму тілі також не пам`ятає. Видимих тілесних ушкоджень в потерпілого ОСОБА_7 не було, окрім опухлого обличчя від удару в ніс.

Обвинуваченого ОСОБА_4 категорично опізнати не може, риси та будова тіла, більш - менш схожі на одного із нападників. В ході досудового розслідування потерпілий ОСОБА_7 опізнавав обвинуваченого ОСОБА_4 за фотографіями як особу, яка найбільш схожа на нападника, але впевнено його не впізнає.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 повідомив, що 01.04.2017 біля 03.00-04.00 години, він та потерпілий ОСОБА_7 йшли від бару «Міністеріум». На Сабанєєвом мосту до них підбігло декілька чоловіків та одразу забризкали очі ОСОБА_8 , після чого він побіг до вищевказаного закладу, охоронець якого викликав працівників поліції. Нападників він не розглядав. Обличчя нападників, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_4 , він не бачив. На місці нападу було темно. Тілесні ушкодження ОСОБА_8 нападниками завдані не були.

Працівникам поліції потерпілий ОСОБА_7 повідомив, що в нього зник ланцюжок з хрестиком, проте особисто свідок ОСОБА_8 не бачив золотих виробів у потерпілого.

В подальшому, у слідчого, свідок ОСОБА_8 опізнав обвинуваченого ОСОБА_4 як особу, яка схожа на нападника, але впізнавав не впевнено, по фотографіям, проте за якими ознаками, він не знає. Опис нападника на той час він пам`ятав, зараз не пам`ятає.

Автомобіль «Мерседес» він не бачив. Охоронець закладу «Міністеріум» повідомляв, що якісь підозрілі особи сіли в автомобіль «Мерседес» та уїхали із закладу після того, як свідок ОСОБА_8 з потерпілим ОСОБА_7 покинули цей заклад.

Ураховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , який не визнав своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, в ході судового розгляду обвинувального акту судом були досліджені письмові докази в кримінальному провадженні, надані стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні:

- витяг з ЄРДР кримінального провадження №0001757 від 01.04.2017р. відповідно до якого 01.04.2017р. біля 04.30 години за адресою : АДРЕСА_2 четверо невстановлених осіб із застосуванням газового балону, а саме розпиленням його в область обличчя, відкрито шляхом ривка заволоділи золотим ланцюжком та хрестиком. Сума збитку становить 2000 гривень;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.04.2017р. В протоколі потерпілий ОСОБА_7 зазначив загальні риси особи, яка вчинила стосовно нього кримінальне правопорушення: один з нападників слов`янської національності, віком 25-27 років, коротко стрижений, на зріст 185-190 см., щільної тілобудови;

- відомості згідно бази даних АІС «Автомобіль» в Одеській області та НАІС станом на 06.04.2017р. щодо реєстрації транспортного засобу Мерседес Бенс Е 320, н/з НОМЕР_2 , відповідно до яких власником автомобілю є ОСОБА_10 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.04.2017р. відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 опізнав особу, а саме обвинуваченого ОСОБА_4 , яку він бачив 01.04.2017р. за адресою: АДРЕСА_2 та яка нанесла йому удар в обличчя, після чого зірвала з шиї золотий ланцюг. Опізнав за формою обличчя, кольором волосся, короткою зачіскою та за іншою сукупністю ознак;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.04.2017р., відповідно до якого свідок ОСОБА_8 опізнав особу, а саме обвинуваченого ОСОБА_4 , якого він бачив 05.04.2017р. за адресою: АДРЕСА_2 та який був учасником нападу на ОСОБА_7 . Опізнав за формою обличчя, кольором волосся, зачіскою, щільною тілобудовою та за іншою сукупністю ознак;

- протокол огляду місця події від 09.04.2017р., а саме кабінет №24 в м. Одесі по адресу: м. Одеса, вул. Грецька, 42. У вказаному кабінеті знаходився ОСОБА_4 , який видав належний йому мобільний телефон «Айфон -6»;

- протокол огляду предмету від 12.05.2017р., а саме: мобільного телефон марки «Айфон 6» в корпусі сірого кольору з сім- карткою НОМЕР_3 , ІМЕІ НОМЕР_4 ;

- висновок експерта № 756 від 05.04.2017р. згідно якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у виді саден обох кистей, області правого колінного суглобу. Згідно «правил судово медичного визначення ступеня тіжкості тілесних ушкоджень» дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень»;

- відповідь на доручення в порядку ст. 71 КПК України по кримінальному провадженню з додатками: райони знаходження абонентів 60 та НОМЕР_3 та оптичний носій СД-Р з інформацією отриманою від ТОВ «Лайфселл».

Суд, дослідивши надані сторонами судового провадження докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 підлягає виправданню в інкримінованому йому злочині за недоведеністю його вини у вчиненому злочині із наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні поряд з іншими підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Згідно з ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч. 4 даної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Яллог проти Німеччини» (11 липня 20м06 року), «Шабельник проти України» (19 лютого 2009 року), зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя, на недоторканість житла тощо.

Так, обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину орган досудового розслідування обґрунтовує такими головними доказами: копією витягу з ЄРДР кримінального провадження №0001757 від 01.04.2017р.; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.04.2017р. від потерпілого ОСОБА_7 ; відомостей згідно бази даних АІС «Автомобіль» в Одеській області та НАІС станом на 06.04.2017р. щодо реєстрації транспортного засобу Мерседес Бенс Е 320, н/з НОМЕР_2 , відповідно до яких власником автомобілю є ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.04.2017р. за участю потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.04.2017р. за участю свідка ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події від 09.04.2017р., а саме кабінет №24 в м. Одесі за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 42. У вказаному кабінеті знаходився ОСОБА_4 , який видав належний йому мобільний телефон «Айфон -6»; протокол огляду предмету від 12.05.2017р., а саме: мобільного телефон марки «Айфон -6»; висновком експерта № 756 від 05.04.2017р.; відповіддю на доручення в порядку ст. 71 КПК України по кримінальному провадженню з додатками.

Разом з тим, вказані докази не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку стосовно ОСОБА_4 , виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності» вбачається, що розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Таким чином вбачається, що з об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом у юридичному складі розбою слід розуміти раптову, несподівану для потерпілого, короткочасну, агресивну, насильницьку дію, спрямовану на протиправне заволодіння чужим майном. Напад може бути як відкритим, так і таємним (наприклад, нанесення удару потерпілому з-за спини). За цією ознакою розбій відрізняється, з одного боку, від крадіжки, з іншого, - від грабежу.

Напад органічно пов`язаний із фізичним або психічним насильством, яке при розбої має так званий інструментальний характер - виступає засобом заволодіння майном або його утримання.

Важливо звернути увагу на те, що насильство при разбої є засобом заволодіння майном або його утримання. У цьому делікті скоюване у будь якій формі насильство не має юридичне значення лише, як складова частина дій особи, пов`язаних із заволодінням майном потерпілого. Можна сказати, що насильство, обумовлює перехід майна від потерпілого до нападника. Треба точно кваліфікувати ситуацію, коли насильство і заволодіння майном не знаходились між собою у причинному зв`язку, бо у такій сукупності дій не може розглядатися як розбій.

Ознайомившись із письмовими документами, показаннями обвинуваченого, потерпілого та свідка, судом встановлено, що в них містяться відомості щодо факту та обставин події від 01.04.2017р., яка не підтверджується показаннями навіть потерпілого ОСОБА_7 .

Так, допитаний в судовому засідання потерпілий ОСОБА_7 не зміг підтвердити факт заволодіння нападниками його майном. Зазначив, що момент заволодіння нападниками його майном він не бачив, не відчував момент «зірвання» з його шиї золотого ланцюжка, вагою близько 20 гр., видимих тілесних ушкоджень, які могли утворитися на шиї, не пам`ятає. Потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що можливо його ланцюжок з хрестиком зникли під час бійки, тобто були загублені ним.

Зазначені доводи не були спростовані стороною обвинувачення. Надані прокурором матеріали кримінального провадження не містять відомостей, щодо проведення органом досудового розслідування огляду місця вчинення кримінального правопорушення, після вчинення злочину та складення ними відповідного протоколу, відповідно до якого б вбачалося наявність або відсутність на місці злочину викраденого майна потерпілого ОСОБА_7 .

Крім того, опізнати обвинуваченого ОСОБА_4 як особу, яка 01.04.2017р. нанесла йому тілесні ушкодження або здійснила викрадення його майна, потерпілий ОСОБА_7 категорично, з точністю не зміг, лише повідомив суду, що обвинувачений за зовнішністю більш - менш схожий на одного із нападників. Крім того, в суді потерпілий ОСОБА_7 також підтвердив, що вході досудового розслідування він опізнавав обвинуваченого ОСОБА_4 за фотографіями, лише як особу, яка найбільш схожа на нападника із тих фотографій, які йому були надані слідчим для впізнання.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 також повідомив, що на місці злочину було темно, обличчя нападників, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_4 він не бачив, обставини пограбування потерпілого ОСОБА_4 йому невідомі, так як він одразу втік до найближчого кафе.

Крім того, свідок ОСОБА_8 в суді підтвердив той факт, що у слідчого свідок ОСОБА_8 опізнав обвинуваченого ОСОБА_4 за фотознімками, лише як особу, яка схожа на нападника, але впізнавав не впевненно.

Таким чином, на підставі показань потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 , матеріалів кримінального провадження не вбачається встановленим фактом - відкрите викрадення обвинуваченим майна потерпілого та усвідомлення потерпілим цього моменту.

При цьому слід зазначити, що при вчиненні розбою винна особа діє з корисливим мотивом, спрямованим на викрадення чужого майна. Мотив і мета нерозривно поєднані. До того ж предметом розбою є (чуже) майно предмети матеріального світу, яким притаманні специфічні ознаки фізичного, економічного та юридичного характеру, що в цілому утворюють три підгрупи: речі, гроші та цінні папери.

Таким чином, стороною обвинувачення не здобуто достатньо доказів, які б могли довести вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Крім того, в обґрунтування доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_4 до вчинення злочину стосовно ОСОБА_7 , органом досудового розслідування надано таблицю району знаходження абонента НОМЕР_5 в період з`єднань 01.04.2017р. з 03.02.-04.41 години. Проте, зазначені доводи обвинувачений ОСОБА_4 , свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 обумовлюють тим, що з 31.03.2017р. по 01.04.2017 вказаний мобільний телефон випадково взяв брат обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_9 , який в ніч з 31.03.2017 по 01.04.2017р. здійснював приватні перевезення пасажирів, у тому числі в районі вчинення кримінального правопорушення стосовно ОСОБА_7 . Прокурором під час судового провадження зазначені доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та свідків не спростовані. Брату обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_9 не здійснювалось повідомлення про підозру у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України стосовно ОСОБА_7 .

Крім того, як на докази вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 злочину орган досудового розслідування також посилається на протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, за участю потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 .

Відповідно до ст.228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу.

Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статті і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Потерпілому ОСОБА_7 та свідку ОСОБА_8 для впізнання були надані фотознімки чотирьох осіб чоловічої статті. У цій ситуації перед пред`явленням особи для впізнання потерпілий та свідок, не описуючи зовнішній вигляд особи, яку мають впізнавати, зазначили, що зможуть впізнати таку особу за формою обличчя, кольором волос, короткою зачіскою, щільної структури, не конкретизуючи їх.

Таким чином, всупереч вимогам ст. ст. 228, 231 КПК України перед пред`явленням особи для впізнання потерпілий та свідок не зазначили слідчому за якими саме конкретними прикметами, або за сукупністю ознак можуть впізнати особу, яка буде пред`явлена їм для впізнання.

В ході судового провадження потерпілий ОСОБА_7 та свілок ОСОБА_8 обвинуваченого ОСОБА_4 категорично опізнати не змогли, повідомивши, що в ході досудового розслідування впізнавали обвинуваченого ОСОБА_4 за фотографіями, як особу, яка найбільш схожа на нападника.

На підставі викладеного, суд дійшов такого висновку щодо недоведеності наявності у діях ОСОБА_4 суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, яка характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом.

Крім того, відповідно до роз`яснень, викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», застосування до потерпілого без його згоди отруйних чи сильнодіючих речовин (газів) з метою заволодіння його майном потрібно розглядати як насильство і залежно від того, було воно небезпечним для життя або здоров`я чи не було, кваліфікувати такі дії за ч. 2 ст. 186 КК або за відповідною частиною ст. 187 КК.

Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння.

У зв`язку з цим суд вважає необхідним зауважити, що використання газового балончика при заволодінні чужим майном створює склад розбійного нападу не в будь-якому випадку, а лише тоді, коли таке застосування газової речовини або погроза її застосування під час вчинення злочину було чи могло бути небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Таким чином, у цій ситуації для правильної кваліфікації дій ОСОБА_4 слід було з`ясувати, чи була речовина, яка містилася в газовому балончику, за своїм хімічним складом та властивостями небезпечною для життя чи здоров`я потерпілого та чи потягло або могло потягнути такі наслідки для потерпілого її застосування під час злочину.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судово-медична експертиза або медичний огляд потерпілого щодо наявності у нього тілесних ушкоджень після застосування газового балончика не проводилися.

Аналізуючи викладене, вбачається, що вищевказані докази не відповідають фактичним даним, викладених у обвинувальному акті у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 .

Будь-яких інших об`єктивних даних, які підтверджували б факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, сторона обвинувачення суду не надала.

Сумніви щодо доведеності обвинувачення усунути неможливо, а тому суд тлумачить їх на користь обвинуваченого.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Судові витрати відсутні.

Речові докази, підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України

З огляду на те, що всі можливості для збирання додаткових доказів провини підсудного вичерпані, керуючись ст.ст.323, 324, п.15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, визнати невинним і судом виправданим за відсутністю в його діях складу злочину.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 органом досудового розслідування не обирався.

Судові витрати покласти на рахунок держави.

Речові докази:

-автомобіль марки автомобіль Mercedes- Benz, в кузові чорного кольору, д.н. НОМЕР_1 . повернутий ОСОБА_10 ,- вважати повернутим за належністю;

- мобільний телефон марки Айфон 6 в корпусі сірого кольору з сім- карткою НОМЕР_3 , ІМЕІ НОМЕР_4 , повернутий ОСОБА_4 ,- вважати повернутим за належністю;

- дві банківські картки, а саме картку TBC Bank, блакитного кольору, з номером НОМЕР_6 та картку Bank of Georgia біло- помаранчевого кольору, з номером НОМЕР_7 , вилучені під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ,- повернути за належністю власнику Гроссу.

На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя :

ОСОБА_16