Номер провадження:1-кс/521/3911/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 листопада 2022 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:
Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається:
Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази:
01 листопада 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Позиція сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, та з метою можливої конфіскації майна просив його задовольнити та накласти арешт на 1/3 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання з посиланням на те, що накладення арешту позбавить співвласників вільно володіти майном, що належить їм.
Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановлені ухвали, неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався слідчий суддя:
Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора та адвоката, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
З метою ймовірної конфіскації майна у ОСОБА_6 , сторона обвинувачення просить накласти арешт на належне йому майно, у вигляді 1/3 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яка на підставі свідоцтва про право на спадщину належить останньому.
Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що відповідно до наданих суду документів, а саме свідоцтва про права на спадщину за законом, за ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 визнано 1/3 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами під АДРЕСА_2 . Будинок складається в цілому з одного житлового будинку під літерою «А», загальною площею 99,8 кв.м., в тому числі житловою - 50,1 кв.м., та надвірних будівель І споруд під літерами: «Б» - гараж; № 1-2 - огорожа; І - мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 380 кв.м.
При вирішенні питання щодо накладення арешту, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982 р., будь - яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві».
Обґрунтовуючи у клопотанні підстави звернення до слідчого судді, слідчий посилався на те, що підозрюваний ОСОБА_6 після притягнення його до встановленої законом відповідальності ймовірно вживатиме заходи щодо відчуження належного йому майна. На думку слідчого судді, слідчий залишив поза увагою інтереси ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яким на підставі спільної власності належить житловий будинок. Отже слідчим не було враховано, що накладення арешту на вказане у клопотанні майно матиме надмірні наслідки для інших осіб.
При вирішенні питання про накладання арешту на майно, слідчий суддя вважає, що накладання арешту на 1/3 частки житлового будинку, загальною площею 99,8 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , позбавить ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яким на підставі спільної власності належить вказане майно, вільно ним володіти, та призведе до порушення їх конституційних прав, тому з метою недопущення перешкод у реалізації прав третіх осіб, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання.
Керуючись ст. ст. 132, 170, 172, 173, 175, 376 КПК України, слідчий суддя, -
РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:
Висновки слідчого судді:
Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження:
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1