Справа № 513/1008/22
Провадження № 1-кп/513/102/22
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2022 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні, за відсутності учасників судового провадження та відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України без фіксування судового провадження технічними засобами, кримінальне провадження № 0000036 внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеса, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив строкову військову службу на посаді патрульного (за рахунок посади інспектора прикордонної служби 3 категорії-інструктора) кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ), у військовому званні «солдат»;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця смт. Шпиків, Тульчинського р-ну, Вінницької обл., не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , з середньою спеціальною освітою, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив строкову військову службу на посаді патрульного (за рахунок посади інспектора прикордонної служби 2 категорії-водія) 4 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону ДПСУ), у військовому званні «солдат»,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби та проходячи військову службу на посаді патрульного (за рахунок посади інспектора прикордонної служби 3 категорії-інструктора) кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 03.07.2022, близько 01 год. 30 хв., знаходячись у домоволодінні за адресою АДРЕСА_4 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , наніс один удар ногою в область голови потерпілого, а саме в область лівого вуха, від отриманого удару потерпілий ОСОБА_5 втратив свідомість. Після чого, з метою привести до тями ОСОБА_5 нагрів запальничку та металевим, нагрітим її кінцем доторкнувся до лівої руки ОСОБА_5 . Внаслідок даних протиправних дій підозрюваного ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна задньої поверхні лівого ліктьового суглобу та опікових ран зовнішньої поверхні нижньої третини лівого плеча і передньої поверхні нижньої третини правого стегна, що відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я,

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби та проходячи військову службу на посаді патрульного (за рахунок посади інспектора прикордонної служби 2 категорії-водія) 4 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 03.07.2022, близько 01 год. 30 хв., знаходячись у домоволодінні за адресою АДРЕСА_4 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , наніс один удар рукою в область голови потерпілого, а саме в область лівого вуха, та два удари рукою в область тулуба. Після чого, з метою привести до тями ОСОБА_5 нагрів запальничку та металевим, нагрітим її кінцем доторкнувся до лівої руки ОСОБА_5 . Внаслідок даних протиправних дій підозрюваного ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна задньої поверхні лівого ліктьового суглобу та опікових ран зовнішньої поверхні нижньої третини лівого плеча і передньої поверхні нижньої третини правого стегна, що відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Зазначені дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Положеннями ч.2 та 3 ст.381КПКУкраїни передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акту прокурором додано клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрювані беззаперечно визнають свою винуватість, не оспорюють встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодні з розглядом обвинувального акту за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також відповідно до вимог ч. 3 ст.302 КПК України до обвинувального акту було додано письмові заяви обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно яких останні у присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , беззаперечно визнали свою винуватість у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, повністю згодні із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленні з обмеженням права апеляційного оскарження передбаченими ч.1 ст. 394 КПК України та згодні з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

У даних заявах захисником адвокатом ОСОБА_6 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваними, їх згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту відносно них у спрощеному порядку, без судового розгляду у судовому засіданні, за їх відсутності. Потерпілий ОСОБА_5 якому роз`яснені вимоги ст.301,302 КПК України в своїй заяві погодився зі змістом встановлених досудовим розслідуванням обставин, дав свою добровільну згоду на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку та ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, передбаченим ч.1 ст. 394 КПК України.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Ухвалою суду від 27.10.2022 року за клопотанням прокурора, у відповідності до вимог ст. 381 та 382 КПК України, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст.125 КК України призначено до судового розгляду без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників кримінального провадження.

Обставини вчинення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінального проступку передбаченого ч.2 ст. 125 КК України не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акту їх письмові заяви.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вчинили кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Враховуючи викладене, та те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального проступку, їх заяви, в яких вони зазначають, що не оспорюють встановлені під час досудового розслідування обставини і згодні з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без їх участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинувачених, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, відповідно до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження надані органом досудового розслідування, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення (проступку) мала місце, вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я при обставинах встановлених органом досудового розслідування поза розумним сумнівом, доведена повністю, а дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При цьому суд бере до уваги визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і законну за нього санкцію, особу винного та визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі його обставини; вид і розмір призначеного покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення винної у скоєнні кримінальних правопорушень особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При цьому, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 08.02.2018 року у справі №522/20964/16-к, відповідно до якого визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів прав держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їхній небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При призначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65-67 КК України, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, кримінальним проступком, мотиви і причини, які призвели до скоєння ним кримінального проступку, його ставлення та поведінку після вчинення злочину, наслідки що настали, дані про особу, а саме те, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого діяння, активно сприяв розкриттю злочину шляхом надання повних та послідовних показів стосовно відомих йому обставин, щиро кається у вчиненому, раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, є солдатом строкової військової служби НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, за місцем служби характеризується негативно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст.66 КК України суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального проступку, активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65-67 КК України, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, кримінальним проступком, мотиви і причини, які призвели до скоєння ним кримінального проступку, його ставлення та поведінку після вчинення злочину, наслідки що настали, дані про особу, а саме те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого діяння, активно сприяв розкриттю злочину шляхом надання повних та послідовних показів стосовно відомих йому обставин, щиро кається у вчиненому, раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, є солдатом строкової військової служби НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, за місцем служби характеризується негативно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального проступку, активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вище наведеного, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи усі обставини, які пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особи обвинувачених та їх відношення до вчиненого, вважає за можливе призначити покарання кожному окремо, в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України, застосувавши положення ч. 2 ст. 60 КК України, а саме: у виді одного місяця арешту з утриманням на гауптвахті.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , попередження вчинення ними кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Речові докази, процесуальні витрати у справі відсутні. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.381-382, ст.ст.368-371,373-374,376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання, із застосуванням ч.2 ст. 60 КК України у виді арешту строком на один місяць із відбуванням покарання на гауптвахті.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання, із застосуванням ч.2 ст. 60 КК України у виді арешту строком на один місяць із відбуванням покарання на гауптвахті.

Строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рахувати з часу звернення вироку до фактичного виконання.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід засудженим не обирати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Відповідно до частини 1статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1