Справа № 138/3059/22
Провадження №11-кп/801/230/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29.12.2022, якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Миронівка Ямпільського району Вінницької області, зареєстрованого та до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, неодруженого, до засудження офіційно непрацюючого, раніше несудимого;

по даній справі засудженого 27.11.2015 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі,

за участю прокурора ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:

До Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання, мотивоване тим, що він відбуває покарання в Державній установі «Могилів-Подільська виправна колонія (№114)» і довів своє виправлення.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи, суд вирішив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки ОСОБА_6 вину у скоєні кримінального правопорушення, за яке відбуває покарання, не визнав, враховуючи характеристику засудженого за весь час відбування покарання, посередню характеристику на час звернення до суду, беручи до уваги, що після ухвали (16.11.2021) про відмову в застосуванні ст.81 КК України, жодного разу не заохочувався правами начальника установи, те, що останній офіційно не працевлаштований, суд прийшов до висновку, що відсутні підстави для застосування ст.81 КК України.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить переглянути справу та задовільнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення, оскільки він виконує та дотримується усі умови розпорядку режиму утримання засуджених, а тому суд безпідставно відмовив у його задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, наведених в ній та просить застосувати щодо нього ст. 81 КК України, оскільки відбуваючи покарання працював, а з 2018 року немає роботи, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, оскільки засуджений ОСОБА_6 ні поведінкою ні працею не довів виправлення, свідомо уникає роботи по благоустрою, а тому погоджується з доводами суду щодо відмови у задоволенні клопотання, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційної скарги, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону та зробив правильний висновок про відсутність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Зі змісту ч. 2 ст. 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Як вбачається із матеріалів справи, хоча засуджений ОСОБА_6 відбув 3/4 строку покарання, що дає формально право на розгляд питання про умовно-дострокове звільнення, однак на протязі всього строку відбування покарання 6 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, з яких 2 рази поміщався до ДІЗО, та лише 3 рази заохочувався за виконання покладених на нього обов`язків, останній раз 01.10.2021.

Відповідно до характеристики, ОСОБА_6 не працевлаштований у зв`язку з відсутністю виробничих потужностей та відповідної спеціальності, однак умисно уникає виконання робіт із самообслуговування та свідомо уникає робіт із благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених, приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу лише формально, що не свідчить про виправлення ОСОБА_6 раніше визначеного вироком строку.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що поведінка ОСОБА_6 і ставлення до праці ще не свідчить про те, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення, а тому умовно-дострокове звільнення засудженого буде суперечити меті покарання.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду та задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, 407, 419, 537 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 29.12.2022 про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4