Провадження № 11-кп/824/2303/2023 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0001895 від 11.08.2022 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 15 грудня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 15 грудня 2022 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Миколаївка, Бериславського району, Херсонської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,засуджено,

за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточно ОСОБА_9 покарання у виді 5 років позбавлення волі;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки;

на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_9 покладено обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;періодично з`являтись для реєстрації в орган з питань пробації.

вирішено питання про речові докази;

Відповідно до вироку, ОСОБА_9 , 16 травня 2022 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, таємно, викрала грошові кошти в сумі 10 000 дол. США, чим завдала потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 10 000 дол. США.

Крім того, ОСОБА_9 , 23 травня 2022 року, 09 червня 2022 року, 16 червня 2022 року, 27 червня 2022 року, 11 липня 2022 року, 21 липня 2022 року та 01 серпня 2022 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, повторно, таємно, викрала грошові кошти в загальній сумі 100 000 дол. США, чим завдала потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на суму 100 000 дол. США.

Крім того, ОСОБА_9 , 11 серпня 2022 року, близько 15 години 00 хвилин, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, повторно, таємно, викрала грошові кошти в сумі 20 000 дол. США, які поклала до поліетиленового пакету, який помістила до пакету зі сміття та намагалася винести з квартири, проте не довела свій злочинний умисел до кінця, оскільки була зупинена власниками квартири, які повернулися додому.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації дій обвинуваченої, указав на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що положення ч.3 ст.75 КК України визначають однією із умов звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням не вчинення нового кримінального правопорушення протягом іспитового строку. Однак, місцевий суд звільнив обвинувачену від відбування призначеного покарання з умовою не вчинення протягом іспитового строку нового правопорушення, чим незаконно погіршив становище обвинуваченої. Просив вирок змінити в частині умов звільнення обвинуваченої від відбування призначеного покарання та постановити нову ухвалу, якою вважати ОСОБА_9 засудженою за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі , за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки відповідно до ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації ;повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації в орган з питань пробації. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вимоги апеляційної скарги підтримав, захисників, які поклались на розсуд суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Розгляд вказаного провадження було проведено судом першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України. Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_9 , правильності кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, в частині виду та розміру призначеного ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 із застосуванням ст. 69 КК України, ч. 4 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оскаржується.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, які прокурор пов`язує з посиланням суду в резолютивній частині вироку на можливість звільнення ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового «правопорушення», що не узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 75 КК України, які передбачають умову звільнення від відбування покарання - невчинення нового кримінального правопорушення, то колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Як вбачається з резолютивної частини вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 15 грудня 2022 року, суд, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченої ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та встановлюючи їй іспитовий строк в порушення вимог ч.3 ст. 75 КК України помилково послався на таку умову звільнення від відбування покарання як на «не вчинення обвинуваченою ОСОБА_9 нового правопорушення».

Отже доводи прокурора в частині неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме умови звільнення від відбування призначеного покарання - не вчинення протягом іспитового строку нового правопорушення, колегія суддів вважає слушними.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни вироку Голосіївського районного суду міста Києва від 15 грудня 2022 року щодо ОСОБА_9 та у зв`язку з цим, задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури задовольнити.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 15 грудня 2022 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженою за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточно ОСОБА_9 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки відповідно до ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;періодично з`являтись для реєстрації в орган з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4