У Х В А Л А

Справа № 149/734/23

Провадження №1-кс/149/195/23

09.03.2023 м. Хмільник

Слідчий суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 (приймає участь у режимі відеоконференції), особи в інтересах якої подана скарга ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

До Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України.

Подана скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_6 затримано о 08:30 год. 07.03.2023, а протокол про затримання складено о 18:30 год. Затримання ОСОБА_6 здійснено без ухвали слідчого судді, суду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, тобто з підстав коли безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин, однак відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 23.02.2023, тобто з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшов значний час, що викликає сумніви в збереженні на особі очевидних ознак кримінального правопорушення. Крім того, ОСОБА_6 було допитано в рамках даного кримінального провадження, що також свідчить про те, що його затримання без ухвали слідчого судді є незаконним. У зв`язку з наведеними обставинами адвокат просить визнати затримання ОСОБА_6 незаконним та негайно звільнити останнього з-під варти.

Адвокат ОСОБА_5 скаргу підтримав та вказав, що ОСОБА_6 фактично затримано о 08:30 год. 07.03.2023, а у протоколі затримання не зазначено обґрунтованих підстав.

ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав скаргу захисника та пояснив, що його було затримано о 08:30 год. 07.03.2023 працівниками КОРДу на автодорозі поблизу м. Хмільник, а через дві години, проведено обшук його автомобіля. У подальшому його посадили до службового автомобіля поліції та в супроводі поліцейських доставили до відділення поліції. Після допиту працівники поліції відвезли його на АДРЕСА_1 , де проводили обшук. При цьому ОСОБА_6 зазначив, що з моменту фактичного затримання він не міг вільно пересуватися та був змушений залишатися із працівниками поліції, хоча спецзасоби не були застосовані.

Слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечили проти задоволення скарги, оскільки фактично ОСОБА_6 було затримано о 20:00 год. 07.03.2023 на підставі п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, а до цього часу він був учасником слідчих дій.

Заслухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали скарги з додатками, слідчий суддя зазначає про наступне.

Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України (ст. 26 КПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставлені особи до суду.

Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст. ст. 29, 55 Конституції України).

За змістом ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; 4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України (ч. 1 ст. 208 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Згідно ст. 211 КПК України строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати сімдесяти двох годин з моменту затримання, який визначається згідно з вимогами статті 209 цього Кодексу. Затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Згідно із п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

У судовому засіданні встановлено, що СВ Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000124 від 23.02.2023.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.03.2023 ОСОБА_6 затримано о 20:00 год. 07.03.2023 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України (якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у п. п. 25, 26, 41, 47 постанови від 15.06.2021 у справі справа № 204/6541/16-к (провадження № 51-2172км19),суд зазначає, що факт затримання може визначатися не лише протоколом затримання, але й іншими засобами доказування. Таким чином, судова практика виходить з того, що факт затримання особи може встановлюватися не лише протоколом затримання, але й іншими доказами, а відомості, зазначені у протоколі, можуть бути спростовані або, навпаки, підтверджені іншими доказами.Встановлюючи обставини затримання, у тому числі час фактичного затримання та наявність підстав для затримання, суди мають виходити з дійсних обставин, встановлених на підставі усієї сукупності доказів, наданих сторонами, включаючи, але не обмежуючись відповідним протоколом. Затримання в порядку статей 207 або 208 КПК, за визначенням, є несподіваною для його учасників подією. Оскільки закон надає органам правопорядку повноваження за певних умов проводити затримання без попереднього судового дозволу, це означає, що законодавець визнає непередбачуваність обставин, які зумовлюють таке затримання. Закон не ставить перед поліцейським вимоги вже в момент затримання переконався поза розумним сумнівом у тому, що особа, яку він підозрює у вчиненні злочину, насправді його вчинила. Для цього існують наступні стадії кримінального провадження, під час яких обґрунтованість підозри може бути підтверджена або спростована.

Обгрунтовуючи скаргу, адвокат, серед іншого зазначає, що з моменту внесення відомостей в ЄРДР до моменту затримання ОСОБА_6 минув значний час, що викликає сумніви в збереженні на особі очевидних ознак кримінального правопорушення, тобто вказує на те, що таке затримання є несумісним з вимогою "безпосередності" згідно з п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

Оцінюючи дані доводи адвоката слідчий суддя враховує, що з моменту внесення відомостей в ЄРДР (23.02.2023) до моменту затримання ОСОБА_6 (07.03.2023) минуло майже два тижні, що є несумісним з вимогою "безпосередності", а в протоколі затримання від 07.03.2023 дійсно відсутні відомості про те, хто саме, або сукупність яких саме ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ОСОБА_6 щойно вчинив злочин.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що на момент затримання ОСОБА_6 не існувало обставин, визначених п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України для його затримання.

Разом з тим, слідчий суддя враховує доводи слідчого та прокурора висловлені в засіданні про те, що затримання ОСОБА_6 було здійснено згідно з п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України відповідно до якого у разі введення воєнного стану та якщо наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу. Строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду не може перевищувати строк, визначений статтею 211 цього Кодексу.

Під час розгляду скарги встановлено, що надані стороною кримінального провадження докази доводять обставини, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України для затримання особи без ухвали слідчого судді, які існували на момент затримання ОСОБА_6 та свідчили про обґрунтовану підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України, а також наявність обґрунтованих обставин, які давали підстави вважати, що можлива його втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності, зазначене підтверджується зокрема протоколом огляду відеозапису від 04.03.2023.

Щодо доводів адвоката про затримання ОСОБА_6 о 08:30 год. 07.03.2023, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Невизнане тримання особи під вартою є абсолютним запереченням фундаментально важливих гарантій, закріплених статтею 5 Конвенції, та вказує на найбільш серйозне порушення цього положення. Відсутність фіксації такої інформації, як дата, час, місце та підстави для затримання, імені затриманого та особи, яка здійснила затримання, є несумісною з вимогою щодо законності та самою метою статті 5 Конвенції (див. пункт 84 рішення у справі "Лопатін і Медведський проти України" від 20.05.2010, пункт 60 рішення у справі "Белей проти України" від 20.06.2019).

З протоколів обшуків від 07.03.2023 встановлено, що ОСОБА_6 був присутній під час проведення обшуку автомобіля "ВАЗ 21093", д.н.з. НОМЕР_1 , який проводився в період часу з 11:00 год до 12:34 год 07.03.2023 на перехресті доріг Р31 - Т0610, між м. Хмільник та с. В. Митник, а також під час проведення обшуку м`ясного цеху, який проводився в період часу з 15:42 год до 18:34 год. 07.03.2023 за адресою: АДРЕСА_1.

Вказані обставини, з урахуванням пояснень ОСОБА_6 наданих у судовому засіданні, які не спростовані слідчим та прокурором вказують на те, що ОСОБА_6 було фактично затримано о 08:30 год 07.03.2023, а не о 20 год як це зазначено у протоколі затримання, який було складено у приміщенні Хмільницького РВП, куди ОСОБА_6 був доставлений працівниками поліції.

При цьому, з автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що 09.03.2023 о 15:56 год, тобто в межах строку, визначеного ч. 2 ст. 211 КПК України, до суду подано клопотання про обрання стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу для розгляду якого ОСОБА_8 доставлено до суду.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про неперевищення, визначеного ст. 211 КПК України, граничного строку затримання ОСОБА_6 та відсутності зволікання у доставлені його до суду.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що в ході розгляду скарги встановлено, що затримання ОСОБА_6 відповідає вимогам п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 206, 208, 209, 211, 372, 376, 615 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України - відмовити повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1