Справа № 183/1286/23
№ 1-кс/183/1479/23

У Х В А Л А
На обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що в ході досудового розслідування встановлено, що невстановлена особа протягом січня 2021 року, шляхом обману незаконно заволоділа земельною ділянкою державної власності, прощею 1,7447 га, кадастровий номер 122386100:05:002:0373 із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Почино-Софіївської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.
Також, згідно вилученої інформації з ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 15 січня 2021 року №4-1008/15-21-СГ, ОСОБА_4 отримав у власність земельну ділянку, площею 2,0000 га. в тому числі рілля площею 1,7447 га, кадастровий номер 122386100:05:002:0373 із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Почино-Софіївської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.
Відповідно до відомостей з Реєстру Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 12 березня 2021 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на зазначену земельну ділянку кадастровий номер 122386100:05:002:0373.
В подальшому, право власності за вищевказаною земельною ділянкою зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислове підприємство «Спектр-Агро».
Згідно інформації Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, земельна ділянка з кадастровим номером 122386100:05:002:0373, станом на 05 квітня 2023 року на праві власності належить ТОВ «Агропромислове підприємство «Спектр-Агро».
05 квітня 2023 року постановою дізнавача СД Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні земельну ділянку, площею 1,7445 га. кадастровий номер 122386100:05:002:0373 із земель сількогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Почино - Софіївської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.
Враховуючи викладене, з метою припинення протиправної діяльності, забезпечення збереження речових доказів, запобіганню можливості приховування, знищення майна на вказаних земельних ділянках та подальшого незаконного розпорядження і користування самою земельною ділянкою, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження накладені арешту на земельну ділянку, яка постановою дізнавача СД Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області визнана речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна саме на вказану земельну ділянку є запобігання можливості пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження земельної ділянки, яка фактично належать державі і не може бути передана до комунальної, приватної власності та в оренду.
На підставі п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, які згідно ч.3 ст.170 КПК України, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Враховуючи викладене та беручи до уваги, що у кримінальному провадженні вищевказана земельна ділянка визнана у встановленому порядку речовим доказом, з метою забезпечення збереження цього речового доказу та недопущення подальшого пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження особами, що причетні до вчинення вказаного злочину та можуть продовжити його вчинювати, необхідно накласти арешт на майно, що зазначено вище, та заборонити усім суб`єктам, які мають право здійснювати повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дій (державна реєстрація прав та їх обтяжень, внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, змін до них та їх скасування, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав) відносно вказаної земельної ділянки; заборонити усім центральним органам виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин, усім адміністраторам центрів надання адміністративних послуг, усім держателям Державного земельного кадастру, усім адміністраторам Державного земельного кадастру, усім державним кадастровим реєстраторам та іншим суб`єктам, які мають право здійснювати повноваження щодо ведення, внесення та надання відомостей до Державного земельного кадастру, відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Постанови КМУ від 17 жовтня 2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру», вчиняти будь-які дії у Державному земельному кадастрі відносно вказаних земельних ділянок (вносити будь-які зміни, надавати відомості по вказаним земельним ділянкам, скасовувати обмеження у їх використанні, а також інші дії, що здійснюються в Державному земельному кадастрі).
Врахловуючи наведене, прокурор, посилаючись на вимоги ст.ст.84, 98, 170 КПК України, просив суд,
-заборонити усім суб`єктам, які мають право здійснювати повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дій (державна реєстрація прав та їх обтяжень, внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, змін до них та їх скасування, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав) відносно вказаних земельних ділянок.
-заборонити усім центральним органам виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин, усім державним кадастровим реєстраторам, усім адміністраторам центрів надання адміністративних послуг, усім держателям Державного земельного кадастру, усім адміністраторам Державного земельного кадастру та іншим суб`єктам, які мають право здійснювати повноваження щодо ведення, внесення та надання відомостей Державного земельного кадастру, відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Постанови КМУ від 17 жовтня 2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру», вчиняти будь-які дії у Державному земельному кадастрі відносно вказаних земельних ділянок (вносити будь-які зміни, надавати відомості по вказаним земельним ділянкам, скасовувати обмеження у їх використанні, а також інші дії, що здійснюються в Державному земельному кадастрі).
-зобов`язати суб`єкта, який має право здійснювати повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо заборони розпорядження, відчуження, передачі в оренду та користування вказаними земельними ділянками.
-зобов`язати суб`єкта, який має право здійснювати повноваження щодо ведення, внесення та надання відомостей Державного земельного кадастру, відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Постанови КМУ від 17 жовтня 2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру», внести відповідні відомості до Державного земельного кадастру щодо заборони розпорядження, відчуження, передачі в оренду та користування вказаними земельними ділянками.
В судове засідання прокурор, слідчий та власник майна не з`явилися, прокурор звернувся з заявою про розгляд клопотання за його відсутності.
У відповідності до ч.1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Враховуючи наведене, неявка учасників не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.
Розглянувши клопотання, долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
05 квітня 2023 року постановою дізнавача СД Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні земельну ділянку, площею 1,7445 га. кадастровий номер 122386100:05:002:0373 із земель сількогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Почино - Софіївської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою збереження речових доказів. Як передбачено ч. 2 п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт є речовим доказом у кримінальному провадженні, може бути визнано предметом кримінального правопорушення, для проведення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду кримінального провадження, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження речових доказів, вважаю, що наявні правові підстави для накладення арешту на зазначене майно, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що останнє є предметом та доказом вчинення кримінального правопорушення та підлягає збереженню.
При цьому, слідчий суддя вваж є необґрунтованими вимоги прокурора стосовно:
- покладення судом на суб`єктів, які мають право здійснювати повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заборон на проведення реєстраційних дій,
- заборони центральним органам виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин, усім державним кадастровим реєстраторам, усім адміністраторам центрів надання адміністративних послуг, усім держателям Державного земельного кадастру, усім адміністраторам Державного земельного кадастру та іншим суб`єктам, вносити відомості відносно земельної ділянки;
- зобов`язання суб`єкта, який має право здійснювати повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відповідних заборон;
- зобов`язання суб`єктів, які мають право здійснювати повноваження щодо ведення, внесення та надання відомостей Державного земельного кадастру, відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Постанови КМУ від 17 жовтня 2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру», внести відповідні відомості до Державного земельного кадастру.
Так, у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015 № 1127, Закону України «Про Державний земельний кадастр», Постанови КМУ від 17 жовтня 2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», на підставі ухвали суду про накладення арешту на майно, позбавлення права на відчуження, розпорядження та на передачу в оренду нерухомого майна, відповідні органи та посадові особи зобов`язані вчиняти відповідні дії щодо реєстрації обтяжень, внесення відповідних відомостей до реєстрів та зобов`язані не проводити реєстраційні дій щодо арештованого майна, у звязку з чим зазначені вимоги є необгрунтованими.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 170, 171, 172, 372 КПК України, слідчий суддя,
Накласти арешт на нерухоме майно - на земельну ділянку, площею 1,7445 га., кадастровий номер 122386100:05:002:0373 із земель сількогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Почино - Софіївської селищної ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та на передачу в оренду.
В задоволенні іншої частини клопотання прокурора відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1