Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1638/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

підозрюваного: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_6 строком до 28 лютого 2023 року,

встановила:

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 149, ч.2 ст. 190 КК України.

31.01.2023 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 149, ч.2 ст. 190 КК України.

10 лютого 2023 року ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_6 строком до 28 лютого 2023 року з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України з забороною залишати житло цілодобово.

Слідчий суддя вважав, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде співрозмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вказує на необґрунтованість підозри повідомленої ОСОБА_6 , окрім того вказує, що за ч.2 ст. 189 КК України підозра ОСОБА_6 не повідомлялась проте оскільки злочин за санкцією цієї статті є тяжким, це вплинуло на застосування суворого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Зазначає, що ОСОБА_6 визнає свою причетність до спричинення шкоди потерпілому ОСОБА_9 , проте завдану шкоду було відшкодовано в повному обсязі, що підтверджується розпискою потерпілого.

На його думку судом не враховано, що підозрюваний ОСОБА_6 є особою похилого віку, має ряд захворювань, має на утриманні дружину, яка є інвалідом 2 групи та сина інвалід 3 групи, отримує мінімальну за розміром пенсію, змушений підробляти приватним перевезенням пасажирів, а застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту позбавляє його можливості перевозити хвору дружину на медичні процедури, позбавляє додаткового заробітку, що ставить його родину у скрутне матеріальне становище.

Вважає, що ризики наведені у клопотанні слідчого не знаходять свого підтвердження, оскільки ОСОБА_6 від органу слідства не переховується, з`являється на всі виклики, немає можливості знищити, сховати або спотворити речові докази, впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного та будь яким іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею на думку колегії суддів було обґрунтовано застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, на час розгляду відповідного клопотання, враховуючи нетривалий час з моменту оголошення підозри, серйозність підозри за ч.2 ст. 149 КК України, суворість передбаченого покарання, яке може загрожувати ОСОБА_6 , в разі визнання його винним.

На переконання колегії суддів висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушення, передбачених ч.2 ст. 149, ч.2 ст. 190 КК України, на даному етапі досудового розслідування, відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Помилкове посилання слідчого судді, в ухвалі на підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України є очевидною опискою, яка може бути самостійно виправлена слідчим суддею та не впливає на законність та обгрунтованість прийнятого рішення.

Обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

На переконання колегії суддів ризики, передбачені п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені слідчим суддею мають місце та підтверджуються матеріалами долученими до клопотання, а наявність у ОСОБА_6 соціальних зв`язків, сім`ї, похилий вік підозрюваного не зменшують цих ризиків і були враховані при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб, одне з який відповідно до ст. 12 КПК України є особливо тяжким злочином, колегія суддів вважає передчасними доводи апеляційної скарги захисника про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчим суддею були враховані усі обставини з якими закон пов`язує обрання запобіжного заходу, а тому вважає, що ухвала слідчого судді є обґрунтованою та законною.

Апеляційний суд, також враховує, що до закінчення дії запобіжного заходу залишилося шість днів і доводи захисту про надмірність застосованих обмежень заборони залишати житло цілодобово у зв`язку з необхідністю транспортування дружини до медичних установ, утримання сім`ї, в разі подання клопотання про продовження запобіжного заходу, будуть предметом перевірки слідчим суддею при розгляді клопотання.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10 лютого 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_6 строком до 28 лютого 2023 року- без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: