Справа № 569/1646/18
УХВАЛА

05 квітня 2023 року м. Рівне

Рівнський міський суд в складі судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_3 про відвід судді Рівненського міського суду ОСОБА_4 по кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про відвід судді Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_4 ..

У своїй заяві ОСОБА_3 заявляє про наявність обставин, які викликають сумніви у неупередженості судді ОСОБА_4 під час здійснення нею судового провадження у справі №569/1646/18, оскільки 17 лютого 2023 року, під час підготовчого судового провадження у межах підготовчого провадження у вказаному кримінальному провадженні. Судді ОСОБА_4 розглядала скаргу на постанову заступника Генерального прокурора ОСОБА_5 «Про визначення підслідності» від 21.08.2017. Суддя свавільно відмовилася досліджувати у судовому засіданні докази додані до скарги документи, у яких зафіксовані відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин незаконності постанови заступника Генерального прокурора ОСОБА_5 «Про визначення підслідності» від 21.08.2017.

20.02.2023, суддя ОСОБА_4 постановила ухвалу за результатом розгляду скарги на постанову заступника Генерального прокурора ОСОБА_5 «Про визначення підслідності» від 21.08.2017, під час розгляду якої відмовилася досліджувати подані ним докази безпосередньо у судовому засіданні, чим своїми діями вчинила бездіяльність, наслідком яких є порушення засад кримінального провадження, що призвело до винесення завідомо незаконного і необґрунтованого судового рішення і що являється обставиною, яка свідчить про упередженість судді ОСОБА_4 у справі №569/1646/18.

Заявник в судовому засідання повністю підтримав свою заяву, просив її задоволити з никладених у ній підставі.

В судове засідання прокурор не з`явилася, про час та місце розгляду заяви була повідомлена належним чином.

Заслухавши ОСОБА_3 , всебічно дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сімї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сімї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Відповідно до ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.

Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.

Відвід повинен бути вмотивованим.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункти 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

У рішенні від 9 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» ЄСПЛ з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед іншого, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52).

Як вбачається із заяви ОСОБА_3 про відвід судді Рівненського міського суду ОСОБА_4 , вона мотивується тим, що своїми діями суддя вчинила бездіяльність, наслідком яких є порушення засад кримінального провадження, що призвело до винесення завідомо незаконного і необґрунтованого судового рішення і що являється обставиною, яка свідчить про її упередженість.

Однак, суд приходить до переконання, що зазначені обставини, на які посилається заявник у заяві про відвід судді не свідчать про неупередженість судді Рівненського міського суду ОСОБА_4 , а стосуються процесуальних питань, що виникають під час розгляду провадження, які в подальшому можуть бути предметом апеляційного оскарження на відповідне рішення суду.

На переконання суду незгода сторони з процесуальними рішеннями судді або окрема думка судді, має втілюватися у його оскарженні або обґрунтуванні цієї незгоди під час оцінки відповідних процесуальних наслідків цього рішення. Така незгода не може бути витлумачена як прояв упередженості судді, а тому не може бути підставою для його відводу.

За таких обставин, суд вважає, що заява ОСОБА_3 про відвід судді Рівненського міського суду ОСОБА_4 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Рівненського міського суду ОСОБА_4 по кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України відмовити.

Ухвала остаточна оскарженню не підлягає.

Суддя -