Справа № 456/1266/22
Провадження № 1-кп/456/110/2023
УХВАЛА

СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ

11 квітня 2023 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження № 0000006 від 31.03.2021 щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження № 0000006 від 31.03.2021 щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Судом поставлено на обговорення питання про надання підтвердження поважності відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні 09.03.2023.

Сторона захисту жодних підтверджуючих документів щодо поважності неявки обвинуваченого ОСОБА_5 в судове засідання, призначене на 11:00 09.03.2023, не надала.

Суд заслухавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до Рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022, 14.03.2022, листа Верховного Суду № 1/0/2-22 від 03.03.2022 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», Рекомендацій судам першої та апеляційної інстанцій на випадок захоплення населеного пункту та/або суду чи безпосередньої загрози його захоплення, затверджених розпорядженням Голови Верховного Суду від 13.03.2022 № 6/0/9-22, суди продовжують здійснення судочинства в умовах воєнного стану та продовжують розгляд, зокрема тяжких та особливо тяжких злочинів, у виняткових випадках, пов`язаних з окупацією населеного пункту або іншими поважними обставинами, відкладають розгляд кримінального провадження.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно прийматимуться рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом. Справи, які не є невідкладними, розглядатимуться лише за наявності письмової згоди на це всіх учасників судового провадження. Не можуть бути відкладеними судові засідання, на яких має розглядатися питання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З метою забезпечення безпеки учасників судових процесів і відвідувачів судів припиняється проведення особистого прийому громадян керівництвом суду й обмежується допуск у судові засідання осіб, які не є учасниками судових засідань. Якщо суд не припинив здійснювати судочинство, учасники судових процесів мають можливість подати заяву про відкладення розгляду справ у зв`язку з воєнними діями та/або про розгляд справ у режимі відеоконференції за допомогою будь-яких технічних засобів, зокрема власних.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Поняття «розумний строк» оцінюється з урахуванням низки критеріїв, у тому числі - специфіки кримінальної справи, кількості епізодів звинувачення, поведінки сторін тощо, та не може визначатись однаково для кожної справи.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження учасники кримінального провадження та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Зловживання процесуальними правами визначається як дії, що суперечать завданню кримінального провадження.

Так, згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені КПК України строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що розумність тривалості провадження має бути оцінена в світлі конкретних обставин справи з врахуванням певних критеріїв, серед яких складність справи та поведінка заявника (рішення у справах «Пелісьє і Сассі проти Франції»,«Вергельський проти України»).

У розумінні ЄСПЛ сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Оцінюючи поведінку заявника, необхідно брати до уваги, зокрема, і факти невиконання ним процесуальних обов`язків, наприклад, неодноразові неявки в судове засідання без поважних причин, якщо це призвело до порушення розумного строку судового розгляду.

В ухвалі Верховного Суду у справі № 676/7346/15-к від 30.05.2018 вказано про те, що хоча у КПК України не передбачено загального положення про заборону зловживання процесуальними правами, однак заборона зловживання такими є загально правовим принципом і поширюється на всі галузі права.

В ухвалі Верховного Суду у справі № 202/4467/14-к від 17.09.2019 зазначено: «Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 7 липня 1989 року вказував на недопустимість зневілювання ключового принципу - верховенства права у випадках, коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій, направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом».

Поряд із цим, ККС ВС у постанові від 09.04.2019 у справі № 306/1602/16-к зауважує, що процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання. При цьому, в ухвалі від 18.09.2018 у справі № 1-9/11 суд виходить із позиції, що законодавець чітко передбачив правила поведінки сторін у кримінальній справі на подання доказів, участь в їх дослідженні та доведенні їх переконливості, виступ у судових дебатах, оскарження процесуальних рішень суду, тобто учасники судового процесу мають діяти відповідно до загальних положень судового розгляду, а не зловживати своїми правами.

Так, оцінюючи процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що розгляд кримінального провадження впродовж року неодноразово було відкладено у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 у вказаному випадку через захисника повідомляв причину неявки (повітряна тривога), проте після завершення повітряної тривоги, не зважаючи на її тривалість, до суду для участі в судовому провадженні не з`являвся, ініціюючи відкладення розгляду справи.

Крім цього, обвинувачений не прибув у судове засідання 09.03.2023. 23.03.2023 судом було роз`яснено обвинуваченому про необхідність надати підтвердження поважності відсутності у згаданому засіданні.

Всупереч наведеному, сторона захисту жодних підтверджуючих документів щодо поважності неявки обвинуваченого ОСОБА_5 у судове засідання, призначене на 11:00 09.03.2023, не надала.

Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до суду, а в разі неможливості своєчасного прибуття заздалегідь повідомити про це.

У ч. 1 ст. 138 КПК наведено перелік поважних причин неприбуття особи на виклик, серед яких у п. 3 - обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини), у п. 8 - інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.

Відповідно до ст. 139 КПК, якщо обвинувачений, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року 2684,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 144 КПК України грошове стягнення під час судового провадження накладається за клопотанням прокурора чи за власною ініціативою суду.

Згідно з ч. 2 ст. 146 КПК України під час судового провадження питання про накладення грошового стягнення на особу розглядається негайно після його ініціювання.

Згідно зі ст. 318 КПК України судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку. Судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 323 КПК, якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.

Із системного аналізу ст. 42 КПК вбачається, що беззаперечним обов`язком обвинуваченого є його явка за викликом до суду, а в разі наявності поважних причин неможливості прибути за викликом до суду у визначений час, передбачених ст. 138 КПК, обвинувачений зобов`язаний заздалегідь повідомити про це суд.

З приводу невиконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених п. 1 ч. 7 ст. 42 і ч. 8 ст. 182 КПК України, суд зазначає наступне.

Обвинувачений ОСОБА_5 був повідомлений судом про необхідність виконання ним обов`язків, які передбачені п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, що підтверджується розпискою про отримання пам`ятки про права та обов`язки особи (обвинуваченого), яка бере участь у судовому розгляді, передбачені КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився в судове засідання 09.03.2023, про яке був належним чином повідомлений, що є порушенням його обов`язків, встановлених п. 1 ч. 7 ст. 42 та ч. 8 ст. 182 КПК України.

Про час та дату вказаного судового засідання обвинувачений був повідомлений належним чином у розумінні ч. 1 ст. 136 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Належне повідомлення обвинуваченого про час та дату вказаного судового засідання підтверджується письмовою розпискою обвинуваченого, що свідчить про його обізнаність про призначене судове засідання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 138 КПК України поважними причинами неприбуття особи на виклик є: затримання, тримання під вартою або відбування покарання (1); обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення (2); обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини) (3); відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо (4); тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад (5); смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю (6); несвоєчасне одержання повістки про виклик (7); інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик (8).

Тобто, відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 138 КПК України поважною причиною неприбуття особи на виклик є тяжка хвороба або перебування у закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад.

Відповідно до вимог п. 1.1, 1.2 розділу 1 «Загальні положення» Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян (затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України № 455 від 13.11.2001; зареєстрована у Міністерстві юстиції України 04.12.2001 за № 1005/6196), тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання 09 березня 2023 року, не виконав без поважних причин покладений на нього процесуальний обов`язок прибути за викликом до суду, а тому наявні підстави для накладення на нього грошового стягнення.

Керуючись ст. 144, 323 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Розгляд обвинувального акта за матеріалами кримінального провадження №0000006 від 31.03.2021 щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 240, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 197-1 КК України, відкласти до 15:00 19.04.2023.

Визначити резервну дату судового засідання 10:00 27.04.2023.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки неприбуття в судове засідання, передбачені ст. 323 КПК України, зокрема, якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.

Визнати неповажними причини неявки обвинуваченого ОСОБА_5 в судове засідання, призначене на 09 березня 2023 року.

Накласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , грошове стягнення у розмірі 2 (двох) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн 00 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1