Справа № 454/247/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/228/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

за апеляційною скаргою

22 березня 2023 року м. Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду ОСОБА_2 , вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 31 січня 2023 року про обвинувачення останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

встановила:

вищевказаним вироком ОСОБА_4 визнано винуватим: за ч. 1 ст. 358 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.; за ч. 4 ст. 358 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., та покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік підлягають до самостійного виконання.

На підставі ст. 75 КК України, звільнено засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді 1 року обмеження волі з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк в 1 рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, покладено на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Перебіг іспитового строку засудженому обчислювати з моменту проголошення вироку.

Вирішено питання з речовими доказами.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати вирок Сокальського районного суду Львівської області від 31 січня 2023 року щодо ОСОБА_5 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог захисник зазначає, що оскаржений вирок є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та допущенням судом істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, вирок Сокальського районного суду Львівської області від 31 січня 2023 року не відповідає вимогам статей 94, 370 та п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України. Як зазначає адвокат, хоча суд першої інстанції і дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_4 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, однак у вироку не сформульоване обвинувачення, яке визнано судом доведеним, а наявне лише покликання на обставини, встановлені під час досудового розслідування згідно з обвинувальним актом. Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому правопорушень при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України не ґрунтуються на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достатності.

Також апелянт вказує, що викладені у вироку фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, певною мірою відрізняються від обставин, зазначених в обвинувальному акті, зокрема, судом вказано іншу мету вчинення цього проступку.

Звертає увагу захисник і на те, що приписи ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України передбачають відповідальність, зокрема, за підроблення документів, тобто часткову або повну заміну змісту дійсного документу. При цьому, щоб довести факт підробки необхідно було провести відповідну криміналістичну експертизу.

Як зазначає апелянт, суд на підставі ч. 3 ст. 382 КПК України має право призначити розгляд обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку у судовому засіданні та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне. Втім, суд взяв до уваги письмову заяву обвинуваченого про визнання винуватості та кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 розглянув у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду та виклику учасників кримінального провадження.

На переконання сторони захисту, судом порушено право ОСОБА_4 на захист, оскільки йому не роз`яснювали наслідки спрощеного розгляду справи, такої згоди він свідомо не давав, адже він не є фахівцем у галузі права та не усвідомлював наслідків своїх дій.

З огляду на викладене, захисник просить прийняти його апеляційну скаргу до розгляду та задовольнити таку.

Перевіривши зміст апеляційної скарги та матеріали судового провадження, вважаю, що у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника необхідно відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, - на касаційне оскарження судового рішення.

Однак, як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, згідно з чим КПК України визначає, в яких випадках і які рішення підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Пунктом 1 частини 1 статті 392 КПК України встановлено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, зокрема вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Як слідує з матеріалів провадження, оскаржений вирок Сокальського районного суду Львівської області від 31 січня 2023 року стосовно ОСОБА_4 був ухвалений в порядку, передбаченому ст.ст. 381-382 КПК України.

Згідно з пред`явленим обвинуваченням та правовою кваліфікацією вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті у кримінальному провадженні №0000009 від 12 січня 2023 року, останній обвинувачується у пособництві в підробленні іншого офіційного документа, яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи і який надає права та звільняє від обов`язку, з метою його використання, а саме у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України; у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 302 КПК України, направляючи до Сокальського районного суду Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000009 від 12 січня 2023 року стосовно ОСОБА_4 , прокурор у кримінальному провадженні просив розглянути вказаний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені у результаті досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акта за його відсутності, а його захисник ОСОБА_6 підтвердив добровільність надання такої згоди та беззаперечність визнання винуватості підозрюваним (а.с. 1, 8-9).

Крім цього, згідно з заявою обвинуваченого ОСОБА_4 , він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні. Добровільність таких волевиявлень обвинуваченого також підтверджено захисником ОСОБА_6 , про що свідчать їхні особисті підписи (а.с. 8-9).

Поряд з тим, як вбачається з апеляційної скарги адвоката ОСОБА_3 , він оспорює недослідження доказів у судовому засіданні та встановлені досудовим розслідуванням обставини, вказує на необхідність призначення криміналістичної експертизи за фактом підроблення документів, тобто не погоджується з вироком суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_4 з тих підстав, з яких він не може бути оскаржений, згідно з положеннями статті 394 КПК України.

Водночас, наведені в апеляційній скарзі захисника доводи щодо процесуальних порушень, допущених, на його думку, судом першої інстанції при розгляді справи у спрощеному порядку, жодним чином не доводять його право на оскарження у цьому випадку такого вироку.

Зокрема, викладене у мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, хоч і не є дослівним, однак за своєю суттю відповідає змісту обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_4 органом досудового розслідування та не впливає на кваліфікацію дій останнього.

При цьому, покликання на порушення права на захист ОСОБА_4 не можуть бути підставою для прийняття апеляційної скарги до провадження, оскільки інтереси обвинуваченого під час досудового розслідування представляв адвокат ОСОБА_6 , який був залучений для захисту інтересів ОСОБА_4 та володіє для цього необхідними спеціальними знаннями. Водночас, апеляційна скарга не містить згадок про те, що адвокат ОСОБА_6 здійснював неналежний захист обвинуваченого та допустив порушення вимог ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. 47 КПК України, що могло б ставити під сумнів доступність та якість правової допомоги, наданої ОСОБА_4 у межах цього кримінального провадження.

Згідно з приписами ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або якщо судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

З огляду на викладене, вважаю, що у відкритті провадження, відповідно до положень ст. 399 КПК України, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , слід відмовити, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, у тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність, а також не призводить до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 392, 394, 399 КПК України,

постановила:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 31 січня 2023 року про обвинувачення останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня прийняття судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_2