Справа №195/2081/22
1-кп/195/5/23 В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.02.2023 року с-ще Томаківка
Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,
законного представника потерпілого - ОСОБА_7
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Лошкарівка Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України,
У вищевказаний час, тобто о 09 годині 00 хвилин, 08 серпня 2022 в зустрічному йому напрямку, по проїзній частині вулиці Ярослава Мудрого з боку вул. Тараса Шевченка у напрямку с. Мирове у смт. Томаківка, Нікопольського району, Дніпропетровської області, в порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху України, рухався із перевищенням дозволеної у населених пунктах швидкістю в 50 км/год, а саме не менше ніж 61 км/год, мотоцикл «BAJAJ PULSAR NS200» реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням неповнолітнього водія ОСОБА_5 , на задньому сидінні якого у якості пасажира знаходився неповнолітній ОСОБА_9 .
п. 1.3.: Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, а також бути взаємно ввічливими;
п. 1.5.: Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ поліції, власника дороги або уповноважений ним орган;
п. 2.3.: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 10.1.: Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 10.4. Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.
Порушення ОСОБА_4 вимог п.п. 10.1., 10.4. Правил дорожнього руху України, знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої неповнолітньому пасажиру мотоциклу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла, відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню з геморагічними вогнищами забиття речовини головного мозку в правій лобній та скроневій частках, втисненого перелому лобної кістки та розходження лямбдоподібного шва, пневмоцефалії, забійної рани в області лівої вушної раковини, саден грудної клітини, передньої черевної стінки, верхніх та нижніх кінцівок.
За своїм характером виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітньому водієві мотоциклу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла, закритої травми черева, забію правої нирки, множинних переломів кісток тазу: багатоуламкових переломів верхньої та нижньої гілок правої та лівої лобкових кісток зі зміщенням уламків, розриву крижово-здухвинного з`єднання справа, лінійного перелому посередньо-верхнього краю лівої вертлюжної западини, уламкового перелому сідничної кістки зі зміщенням, ушкодженням сечового міхура без повного розриву, саден обох колінних суглобів та правого гомілковостопного суглобу.
За своїм характером виявлені у нього тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, позовні вимоги матеріального та морального характеру також визнав в повному обсязі і пояснив що 08 серпня 2022 року по вул. Ярослава Мудрого в с.Томаківка керував автомобілем «ВАЗ». Однак, виконуючи лівий поворот, не розрахував швидкість мотоцикла, який рухався назустріч та не встиг з`їхати з дороги. Зіткнення відбулося на проїзний частині дороги. Обвинувачений підбіг до постраждалих та надав їм допомогу. Весь час був поряд з ними. В судовому засіданні обвинувачений попросив пробачення у потерпілих, оскільки не бажав настання таких наслідків.
В судове засідання неповнолітній потерпілий ОСОБА_9 та його законний представник - ОСОБА_10 не з`явилися. Від них до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Просять призначити покарання на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого йому органами досудового розслідування при обставинах, викладених в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження, та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежився допитом обвинуваченого.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При цьому суд керується вимогами ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчинених кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину та визнання провини в повному обсязі.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, - судом встановлено не було.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує наступне: суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, ступінь тяжкості, яке згідно вимог ст.12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу винного, його відношення до скоєного.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Відповідно до п.п.2,3,10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику застосування судами кримінального покарання» більш суворе покарання особам, скоївшим злочин на грунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву, у складі злочинних груп та менш суворе покарання може призначатися особам, які щиросердно розкаялися у скоєному, активно сприяли розкриттю злочину, при цьому враховується стадія здійснення злочину, кількість епізодів, роль кожного із співучасників, характер та ступень тяжкості наслідків, які настали.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позитивну характеристику, ряду обставин, що пом`якшують покарання, суд приходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, і вважає необхідним призначити міру покарання у вигляді позбавлення волі, яка передбачена санкцією частини 2 статті 296 КК України., з позбавленням права керування транспортним засобом та із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.
Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до вимог ст. 128 ч.5 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Потерпілий, обґрунтовуючи позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями обвинуваченого зазначив, що після отримання травм в період з 09.08.2022 року по 26.08.2022 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «ЗОДКЛ» ЗОР м.Запоріжжя, у зв`язку з чим ніс матеріальні затрати на придбання імплантатів для остеосинтезу, медикаментів та перебування в медичному закладі. Також було змінено ритм його життя. Матеріальні затрати підтверджуються товарними чеками по оплаті вартості медичного обладнання та медикаментів, які були використанні на лікування.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам та майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно із ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України (далі ЦК), моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Пункт 2 частини 2 ст. 23 ЦК України встановлює, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до п.3 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р.«Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» (далі Постанова ПВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Пункт 9 зазначеної Постанови ПВСУ передбачає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При вирішенні питання цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, суд враховує суть позовних вимог, обставини вчинення злочину, наслідки для потерпілого: тривалий період позивач не може вести нормальний спосіб життя і до теперішнього часу знаходиться в стані негативних психічно-емоціональних переживань.
Під час досудового розслідування громадянину ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який закінчився 25.12.2022 року. Суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст. ст. 122, 124 КПК України, процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.337, 368, 370, 373-374, 376, 615 КПК України, суд
визнати винним громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 /один/ рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.76 КК України додатково покласти на громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.
Скасувати захід забезпечення кримінального провадження, вжитий ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2022 у виді арешту на транспортний засіб - мотоцикл «ВАJАJ Pulsar NS200» державний номерний знак НОМЕР_4 , який належить на праві власності ТОВ "УІАК".
- мотоцикл «ВАJАJ» р.н. НОМЕР_4 , який знаходиться на зберіганні на території майданчика тимчасового тримання ТЗ на території ВП № 3 Нікопольського РУП ГУНП за адресою: вул. Казкова, 3 а, смт. Томаківка, Нікопольського району Дніпропетровської області - повернути власнику ТОВ "УІАК" ;
Повний текст вироку суду вручити учасникам судового провадження в день його проголошення відповідно до вимог ч. 15 ст.615 КПК України.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1

16.02.2023