У Х В А Л А

07.10.2022 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001158 від 27.09.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на речі, які було вилучено 26.09.2022 під час проведення огляду місця події за адресою Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, поблизу будинку № 33, а саме: один зіп пакет із вмістом кристалоподібної речовини, ззовні схожої на наркотичну, що упаковано до спеціального пакету НПУ № INP1015794.
Подане клопотання обґрунтовує тим, що 26.09.2022 року близько 19:40 години співробітниками УПП в Закарпатській області під час патрулювання на за адресою м. Ужгород по вул. Собранецька, поблизу буд. 35 було зупинено громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де під час поверхневої перевірки, в сумці «бананці» належній останньому, виявлено кристалоподібну речовину ззовні схожу на наркотичну.
27.09.2022 року відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001158 з визначенням правової кваліфікації кримінального правопорушення ч. 1 ст. 309 КК України.
В ході огляду місця події від 26.09.2022, який проводився в період часу з 20:00 по 20:20 год. на відкритій ділянці місцевості по вул. Собранецька, поблизу будинку 33 в м. Ужгород Закарпатської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно видав співробітникам поліції один зіп пакет із вмістом кристалоподібної речовини, ззовні схожої на наркотичну, що в подальшому було вилучено та упаковано до спеціального пакету НПУ № INP1015794.
Клопотання прокурора обґрунтовується тим, що вище вказані речі, предмети та речовини є речовими доказами по даному кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі сліди злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому виникла необхідність накласти арешт, без можливості відчуження, на дані речі, предмети та речовини, оскільки незастосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до його втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
В судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, причина неявки суду невідома. Згідно заяви дізнавача ОСОБА_5 від 06.10.2022 року був належним чином повідомлений про дату та час розгляду клопотання. Заяв про відкладення чи письмові заперечення на клопотання до суду не подав.

Вивчивши зміст клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив наступні обставини.

Сектором дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № № 0001158 від 27.09.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В рамках даного кримінального провадження розслідуються обставини кримінального правопорушення на підставі повідомлення від 26.09.2022 року про те, що близько 19:40 години співробітниками УПП в Закарпатській області під час патрулювання на за адресою м. Ужгород по вул. Собранецька, поблизу буд. 35 було зупинено громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де під час поверхневої перевірки, в сумці «бананці» належній останньому, виявлено кристалоподібну речовину ззовні схожу на наркотичну.
Як слідує з клопотання в ході огляду місця події від 26.09.2022, який проводився в період часу з 20:00 по 20:20 год. на відкритій ділянці місцевості по вул. Собранецька, поблизу будинку 33 в м. Ужгород Закарпатської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно видав співробітникам поліції один зіп пакет із вмістом кристалоподібної речовини, ззовні схожої на наркотичну, що в подальшому було вилучено та упаковано до спеціального пакету НПУ № INP1015794.
Постановою дізнавача Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 від 28.09.2022 року вказані вилучені предмети 27.09.2022 визнані речовими доказами.
Сторона кримінального провадження прокурор ставить питання про застосування в рамках даного кримінального провадження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вилучене майно з тих підстав, що вилучені речі є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, предметом кримінального правопорушення та збереження яких необхідне для проведення відповідних слідчих дій.

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру

щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.

Відтак матеріали провадження містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного слідчим майна критеріям ст. 98 КПК України, а відповідно і можливості його використання стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України суд зобов`язаний при розгляді клопотання про накладення арешту на майна враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно Першого протоколу до передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або за загальними принципами міжнародного права.

Відтак, на підставі викладеного вище, слідчий суддя приходить до переконання, що з метою належного забезпечення потреби досудового розслідування, зокрема збереження вказаних у клопотанні речових доказів, з врахуванням того, що в даному випадку вилучені органом досудового слідства речі по суті є предметом кримінального правопорушення, прокурором наведені правові підстави для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, власником майна не спростовано наведені у клопотання обставини вчинення кримінального правопорушення, тому слід застосувати арешт вказаного в клопотанні майна і таке втручання у права та інтереси власника майна буде виправданим.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001158 від 27.09.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України задовольнити.

Накласти арешт на речі, які було вилучено 26.09.2022 під час проведення огляду місця події за адресою Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, поблизу будинку № 33, а саме: один зіп пакет із вмістом кристалоподібної речовини, ззовні схожої на наркотичну, що упаковано до спеціального пакету НПУ № INP1015794.
Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду (особою, яка не була присутньою під час її оголошення на протязі 5-и днів з дня отримання її копії)

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонногосуду ОСОБА_1