Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/1380/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в повному обсязі)

31.01.2023смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження ЄРДР № 0000182 від 03.11.2021 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, раніше не судимого, пенсіонер, працює вчителем Синевирсько-Полянського закладу середньої освіти І-ІІІ ступенів, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366-3 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , будучи обраним депутатом Синевирсько-Полянської сільської ради, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 10.11.2021, будучи суб`єктом декларування визначеним підпунктом "б" пункту 1 ст. 3 ЗУ "Про запобігання корупції" (далі - Закон), який повинен був відповідно до ч.2 ст.45 Закону, як особа яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у п.п. "а" і "в" п.2 ч.1 ст. 3 Закону, наступного року після припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік у строк до першого квітня шляхом заповнення на офіційному вебсайті Національного агенства.

Знаючи про порядок подання декларації, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч вимогам антикорупційного законодавства, у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня 2021 ОСОБА_4 не подав декларацію особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за звітний 2020 рік (період з 01 січня до 31 грудня 2020 року включно) шляхом заповнення такої на офіційному вебсайті Національного агенства з питань запобігання корупції "https://public.nazk.gov.ua".

ОСОБА_4 подав зазначену декларацію 30.12.2021 в 13 годині 28 хвилин, що зафіксовано на сайті НАЗК в Єдиному державному реєстрі декларацій

Обвинувачений ОСОБА_4 встановлені обставини визнав повністю, а також повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ознаками статті 366-3 КК України, підтвердив обставини в своїх показах. Просить узяти до уваги, що подав необхідну декларацію в НАЗК, свої дії пояснив незнанням закону, бо вважав, що йому достатньо було подати декларацію після припинення депутатських повноважень. Про те, що слід було подати декларацію особи, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування щорічну після припинення повноважень наступного року, обвинувачений забув. Обвинувачений просить взяти до уваги, що він переніс тяжке серцеве захворювання, лікувався стаціонарно тривалий час під час судового розгляду справи в обласному кардіологічному центрі в м. Ужгород, продовжує лікування серцево-судинного захворювання амбулаторно за місцем проживання і щомісячно придбає ліки на суму 2500 грн.

Суд за згодою сторін кримінального провадження, роз`яснивши наслідки такої процесуальної дії, постановив розглянути кримінальне провадження із застосуванням положень статті 349 ч.3 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого і дослідженням документів та відомостей, що характеризують особу обвинуваченого та його майновий стан, які подані в справу сторонами кримінального провадження.

Оцінивши встановлене суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 є винуватим в учиненні кримінального правопорушення, яке мало місце, за ознаками, передбаченими статтею 366-3 КК України: умисне не подання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, передбаченої законом України «Про запобігання корупції».

За вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_4 підлягає покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання до обвинуваченого, виходячи з альтернативної санкції статті 366-3 КК України, суд зважає на таке.

За змістом установлених обставин обвинувачений вважається таким, що вчинив кримінальне правопорушення, передбачена статтею 366-3 КК України в редакції закону №1074, від 04.12.2020, бо обов`язок подати декларацію особи, повноваженої на виконання функцій держави, за змістом положень закону «Про запобігання корупції», у зв`язку з припиненням повноважень депутата за звітний період 2020 рік виник в обвинуваченого з 01.01.2021 по 31.04.2021 (подання щорічної декларації наступного року за датою року припинення повноважень).

З огляду на це, а також на підставі положень, передбачених статтею 4 КК України (чинність закону про кримінальну відповідальність у часі), статтею 5 КК України (зворотна дія закону про кримінальну відповідальність у часі), дії ОСОБА_6 , за встановленими обставинами, які повністю відповідають обставинам за змістом формулювання обвинувачення в обвинувального акті, слід кваліфікувати за статтею 366-3 КК України в редакції закону від 04.12.2020 № 1074-ХІ, бо таке відповідає засадам не допустимості погіршення становища особи при застосуванні закону про кримінальну відповідальність, який посилює кримінальну відповідальність.

Санкція статті 366-3 КК України в редакції закону на вчинення цього кримінального правопорушення передбачала таке покарання: штраф від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадські роботи га строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Кримінальне правопорушення, передбачене статтею 366-3 КК України в редакції закону від 04.12.2020 № 1074-ІХ, відповідно до положень статті 12 КК України відносилось до кримінальних проступків.

Згідно із законом № 1576-ІХ від 29.06.2021, який набрав чинності з 21.07.2021, покарання за кримінальне правопорушення, передбачене статтею 366-3 КК України, посилено, а саме санкцію цієї статті доповнено покараннями у виді обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на строк один рік. Отже, це кримінальне правопорушення, згідно з положеннями статті 12 КК України віднесено законом до нетяжких умисних злочинів. Окрім цього, згідно з статтею 45 КК України це ж кримінальне правопорушення, починаючи з 21.07.2021 віднесено законом до кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією. Зазначені норми кримінального закону не можуть застосовуватись до обвинуваченого ОСОБА_6 , бо таке погіршує його становище.

Обираючи покарання до ОСОБА_4 відповідно до санкції статті 366 в редакції закону від 04.12.2020 № 1074-ІХ, суд зважає на таке.

Зазначене кримінальне правопорушення на час його вчинення віднесено було законодавцем до кримінальних проступків згідно з статтею 12 КК України.

Це діяння характеризується умисною формою вини. Наслідки кримінального правопорушення усунуті, бо обвинувачений після пред`явлення йому підозри подав декларацію, яка передбачена законом «Про запобігання корупції», що підтверджено документально та відомостями на офіційному сайті НАЗК.

Суд бере до уваги, що обвинувачений раніше не вчиняв кримінальних правопорушень та адміністративних правопорушень і не мав судимостей. З місця праці та проживання характеризується винятково позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире розкаяння, сприяння розкриттю кримінального проступку; усунення наслідків кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого суд не встановив.

Покарання у виді громадських робіт, яке передбачено статтею 366-3 КК України не може бути застосовано до ОСОБА_4 , бо він є особою похилого пенсійного віку (досяг 65 років). Згідно з статтею 56 ч.3 КК України таке покарання особам пенсійного віку не призначається.

Покаранням, яке може бути застосовано до ОСОБА_4 відповідно до санкції статті 366-3 КК України в редакції закону № 1074-ІХ від 04.12.2020, є штраф.

При призначенні цього покарання суд бере до уваги майновий стан обвинуваченого, а саме розмір його щомісячної пенсії 8000 грн. Натомість ОСОБА_4 тяжко хворіє, лікувався стаціонарно в медичному закладі тривалий час, що підтверджено відповідними документами, які не спростовані стороною обвинувачення. Обвинувачений також потребує подальшого лікування та несе витрати на амбулаторне постійне лікування, придбання ліків у розмірі біля 2500 гривень щомісячно.

Суд вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_4 у виді штрафу, який у мінімальному розмірі, згідно з санкцією статті 366 КК України в редакції закону від 04.12.2020, відповідає сумі 42500 гривень, майновий стан обвинуваченого може значно погіршитись з урахуванням його похилого віку, соціального статусу (пенсіонер, вчитель у високогірному селі).

При призначенні покарання у виді штрафу, суд зобов`язаний керуватись положеннями, передбаченими статтею 53 ч.2 КК України. Зокрема розмір штрафу має визначатись залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного.

Зазначені обставини дають підстави суду застосувати до ОСОБА_4 покарання у виді штрафу на підставі положень статті 69 ч.1 КК України в редакції закону, яка діяла до набрання законної сили законом № 1576-ХІ від 29.06.2021 (заборона призначення покарання нижче нижчої межі у випадку засудження особи за кримінальне правопорушення ,пов`язане з корупцією).

Суд вважає, що додаткове обов`язкове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади має бути призначено винному ОСОБА_4 згідно з санкцією цього покарання, передбаченого статтею 366-3 КК України, тобто на мінімальний строк один рік.

Такий висновок суду щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 ґрунтується на таких положеннях, передбачених статтею 65 КК України, зокрема суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Отже, достатньо, співмірно і справедливо ОСОБА_4 призначити покарання у виді штрафу в розмірі, який відповідає двісті неоподаткованим мінімумам доходів громадян.

Цивільного позову не заявлено, речових доказів не має, запобіжний захід не обирався і клопотання про його застосування до набрання вироком законної сили стороною обвинувачення не заявлялось.

Керуючись статтями 373, 374, 615 ч.15 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366-3 КК України в редакції закону № 1074-ІХ від 04.12.2020 і призначити покарання у виді штрафу із застосуванням положень статті 69 ч.1 КК України в редакції закону, який діяв до набрання чинності законом № 1576-ХІ від 29.06.2021, - в розмірі двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 3400 (три тисячі чотиристо) гривень з позбавленням права обіймати посади в органах місцевого самоврядування та органах державної влади на строк один рік.

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Оскарження вироку з питань не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались,згідно з ч.3 статті 349 КПК України , не допускається.

Вирок набирає законної сили після спливу строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після винесення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Суддя ОСОБА_1