Дата документу 16.02.2023Справа № 644/3862/18
Провадження № 1-кп/554/1608/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«16» лютого 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова перебував затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України.

На виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», Фрунзенським районним судом м. Харкова вказане кримінальне провадження було направлено для подальшого розгляду до Октябрського районного суду м. Полтави.

30 листопада 2022 року кримінальне провадження надійшло до Октябрського районного суду м. Полтави в провадження судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 12.12.2022 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

02 лютого 2023 року на адресу суду від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Клопотання обґрунтоване тим, що згідно обвинувального акту, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 191 КК України було вчинене ОСОБА_3 в період часу з 10.06.2017 року по 12.07.2017 року, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 366 КК України було вчинене ОСОБА_3 06.06.2017 року. Відповідно до санкції статей діяння ОСОБА_3 відносяться до кримінального проступку та нетяжкого злочину, а санкції статей передбачають максимальне покарання у вигляді обмеження волі строком до 3 років ч.1 ст. 366 КК України та 5 років позбавлення волі ч.2 ст. 191 КК України. З моменту вчинення кримінальних правопорушень минуло більше п`ять років, а отже на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України, ОСОБА_3 може бути звільнений від кримінальної відповідальності. Крім того, з урахуванням вимог ч.2 ст. 49 КК України, враховуючи перебування обвинуваченого в розшуку з 26.12.2017 року по 23.04.2018 року перебіг давності зупинився на термін 3 місяці 28 днів, після чого перебіг строків давності було відновлено, а оскільки з часу вчинення кримінальних правопорушень минуло більше 5 років 6 місяців, то відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, суд має право закрити кримінальне провадження, у зв?язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Сам ОСОБА_3 не заперечує щодо закриття кримінального провадження, у зв?язку із звільненням його від кримінальної відповідальності, а тому просить задовольнити вказане клопотання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, підтримали повністю та просили його задовольнити.

Прокурор не заперечувала протизадоволення клопотання, зазначивши, що дійсно закінчились строки притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з?явився, згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 22.12.2022 року, наявна реєстрація актового запису про смерть ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 10.12.2021 року.

Суд, відповідно до положень ч.3 ст. 285 КПК України, роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Також, обвинуваченому роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України не є закриттям кримінального провадження з реабілітуючих підстав та роз`яснив його право на проведення судового провадження у повному обсязі в загальному порядку.

Дослідивши клопотання захисника обвинуваченого, думку обвинуваченого, думку прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до вимог п.2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: закрити провадження у випадках, встановлення підстав, передбачених п.п. 4-8, 10 частини 1 або частиною 2 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 4 ст. 286 КПК України визначено що, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом?якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 12 КК України (в редакції закону на час вчинення кримінальних правопорушень), залежно від ступеня тяжкості, злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі. Злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м?яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі НМДГ. Злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч НМДГ або позбавлення волі на строк не більше піяти років.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року, який набрав чинності 01.07.2020 року, внесено зміни до законодавчих актів України, в тому числі до ст. 12 КК України.

Так, згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 12 КПК України (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року), кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч НМДГ або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч НМДГ або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

З аналізу змісту ч.2 ст. 191 КК України та ч.1 ст. 366 КК України встановлено, що закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення кримінальних правопорушень, пом`якшує кримінальну відповідальність, а саме зменшує розмір штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст. 366 КК України але, з урахуванням змін (в редакції Закону України від 22 листопада 2018 року), ч.ч.2, 4 ст. 12 КК України відносить діяння, передбачене ч.1 ст. 366 КК України до кримінального проступку, а діяння, передбачене ч.2 ст. 191 КК України до нетяжкого злочину.

З вимог ч.ч. 1,2 ст. 44 КК України вбачається, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Таким чином, зі змісту ст. 49 КК України вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності є обов?язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового розслідування або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину.

З аналізу вимог ст. ст. 12, 49 КК України можна дійти висновку, що ОСОБА_3 може бути звільнений від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення ним кримінальних правопорушень і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

-за ч.1 ст. 366 КК України три роки,

-за ч.2 ст. 191 КК України п?ять років.

Крім того, судом встановлено, що 26.12.2017 року провадження досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 було зупинено, а 27.12.2017 року ОСОБА_3 було оголошено в розшук. 23.04.2018 року провадження досудового розслідування було відновлено.

Разом із тим, як було вказано вище, згідно з ч. 2 ст. 49 КК перебіг давності зупиняється, якщо особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Отже, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності, у зв?язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК), пов?язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення досудового розслідування, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від досудового розслідування.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст. 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез?явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв?язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з?явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження. При з?ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов?язана з?являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов?язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов?язку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.

Отже підстава для оголошення розшуку під час досудового розслідування «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від досудового розслідування, так і з інших причин коли не встановлено його місцезнаходження.

Саме тому зупинення досудового розслідування, у зв?язку з розшуком підозрюваного, саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від нього.

Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України, у такому випадку обов?язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від досудового розслідування.

Такої ж позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 03.07.2019 року (справа № 551/403/16-к, провадження № 51-309км19).

Також колегією суддів Третьої судової палати ККС у постанові від 24 липня 2019 року (справа № 725/2356/16-к, провадження № 51-2780км18) зауважено, що закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності (ч. 2 ст. 49 КК), пов?язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення досудового слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Досліджуючи матеріали кримінального провадження, судом було встановлено, що вони не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_3 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від досудового розслідування та суду.

Так, згідно копії заяви захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 від 17.04.2018 року, його підзахисний, через особисті сімейні обставини, був змушений виконувати батьківські обов?язки, пов?язані з піклуванням за дитиною та дружиною, через що був змушений переїхати на інше місце проживання, проте зараз добровільно виявив бажання з?явитись до органу досудового розслідування.

Згідно копії листа судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.04.2018 року вих. №644/1892/17, 23.04.2018 року, ОСОБА_3 , дізнавшись про наявність ухвали слідчого судді та, уклавши угоду із захисником, добровільно з?явився до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, посилався на те, що він не переховувався від слідства та суду, а тривалий час проживає в смт. Новопокрівка Чугуївського району, Харківської області через особисті сімейні обставини.

Таким чином, жодних даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 вчиняв умисні дії направлені на ухилення від органу досудового розслідування та суду, матеріали кримінального провадження не містять, а тому підстав вважати про протилежне у суду немає.

Отже, п`ятирічний строк притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, закінчився, матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_3 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від органу досудового розслідування та суду, до закінчення, зазначених у ч. 1 ст. 49 КК, строків, обвинувачений не вчинив нового кримінального правопорушення, що у своїй сукупності, із зазначеним вище, свідчить про наявність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Тож, враховуючи клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , згоду обвинуваченого, прокурора та інші вищевикладені обставини, суд вважає можливим задовольнити заявлене клопотання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 284, 285, 286, 288, 314, 369-372 КПК України, ст. ст. 4, 5, 12, 44 49 КК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

1)диск для лазерних систем зчитування з написом CD-18-05000/кі від 23.05.2018 року, з інформацією, отриманою в ході тимчасового доступу, згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 24.05.2018 року, диск для лазерних систем зчитування з написом Вх. 15053 вих. 10540/3/кт, з інформацією, отриманою в ході тимчасового доступу, згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 24.05.2018 року, платіжне доручення №483 від 06.06.2017 року, платіжне доручення від 06.06.2017 року, виписку по рахунках від 07.06.2017 року, які, відповідно до постанови про визнання речових доказів від 25.05.2018 року зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження;

2)штамп відділу ДВС Кегічівського районного управління юстиції Харківської області, який відповідно до постанови про визнання речових доказів від 25.05.2018 року, зберігається в матеріалах кримінального провадження знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: ОСОБА_1