Справа № 155/1820/21 Провадження №11-кп/802/204/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Горохівського відділу Лууцької окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_6 на ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 07 грудня 2022 року, про повернення прокурору обвинувального акта відносно ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 07 грудня 2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № №0000047 від 18 грудня 2012 року, що надійшов з Луцької окружної прокуратури відносно ОСОБА_9 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3, 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України повернуто прокурору Луцької окружної прокуратури для виконання вимог, передбачених ст. 291 КПК України.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив, що обвинувачення за ч.1 ст. 366 КК України у ряді епізодів сформульовано некоректно - службове підроблення угоди щодо продовження договору про вклад не може за часом бути вчиненим швидше, аніж укладення основного договору про вклад. А тому, вважав за необхідне повернути зазначений обвинувальний акт прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду про повернення обвинувального акту прокурору скасувати, як незаконну, необгрунтовано та не вмотивовану у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що виразилось у недотриманні принципу неупередженості суду.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд. Звертає увагу, на те, що твердження суду першої інстанції про неконкретність висунутого обвинувачення на даній стадії провадження є передчасними та суперечать вимогам процесуального закону. Вказує, що на стадії підготовчого судового засідання суд не вправі робити висновки щодо повноти досудового розслідування, правильності кваліфікації органами досудового розслідування діянь обвинувачених та їх відповідності фактичним обставинам справи, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні вироку. Воднчас, зазначає, що у обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на норми закону України про кримінальну відповідальність за ч.ч. 2,3,4 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України та фактична складова обвинувачення співпадає з його юридичною формулою, що відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України. На думку сторони обвинувачення, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта порушують передбачений ст. 26 КПК України принцип диспозитивності, оскільки повертаючи обвинувальний акт з наведених в оскаржуваному рішенні підстав, суд вийшов за межі предмета судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, оцінка яких надається під час розгляду справи по суті, та надав прокурору вказівки щодо необхідності зміни висунутого обвинувачення, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального кодексу.

За результатами апеляційного перегляду просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності потерпілих у даному кримінальному провадженні. При цьому береться до уваги те, що вказані особи повідомлялись належним чином про дату, час і місце розгляду кримінального провадження відповідно до вимог КПК України й будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та відомості про поважність причин їх неявки від них не надходило.

Разом з тим, в апеляційний суд не з`явилась обвинувачена ОСОБА_9 , від якої надійшла письмова заява, в якій остання просить розгляд справи проводити без її участі, у зв`язку із хворобою. Крім того, вказує, що її позиція узгоджена із своїм захисником ОСОБА_8 , якому вона довіряє представляти її інтереси в суді.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть ухвали та доводи апеляційної скарги, думку прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, захисника обвинуваченої, який скаргу прокурора підтримав та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції і призначити новий судовий розгляд, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції за наявними у справі матеріалами в межах поданої апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних вимог, апеляційний суд вважає переконливими доводи прокурора в апеляційній скарзі про допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону під час підготовчого судового засідання і ухвалення рішення про повернення обвинувального акта.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, суд має право прийняти таке рішення, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному; в ньому не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, або не зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону та формулювання обвинувачення.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

В ст.ст. 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, тобто підводиться підсумок стадії досудового розслідування шляхом формулювання офіційного обвинувачення.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № №0000047 відносно ОСОБА_9 , апеляційний суд приходить до висновку, що при його складанні дотримано вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, а висновки суду першої інстанції є такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного кримінального процесуального закону.

Суд в порушення вимог ст. 372 КПК України не навів мотивів, з яких він дійшов висновку щодо невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.

Так, при перевірці матеріалів провадження встановлено, що до Горохівського районного суду Волинської області для судового розгляду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 18 грудня 2012 року, по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

З пред`явленого обвинувачення слідує, що фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, які прокурор вважав встановленими, викладені так, як це відомо органам досудового розслідування на підставі доказів, що є в матеріалах кримінального провадження.

Висновки суду на предмет недотримання вимог ст. 291 КПК України щодо некоректного зазначення при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення належного формулювання обвинувачення, суд апеляційної інстанції вважає передчасними без врахування доводів сторони обвинувачення, до того ж ці обставини є предметом перевірки при розгляді провадження по суті і не можуть бути підставою для повернення обвинувального акта.

При цьому необхідно зазначити, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків прокурора, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Вказане також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 24 листопада 2016 року у провадженні № 5-238кс16.

Отже, на переконання апеляційного суду, наведені в обвинувальному акті відносно ОСОБА_9 за ч.ч. 2, 3, 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складів кримінальних правопорушень, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, про що слушно вказується прокурором в апеляційній скарзі.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується висновок Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду, який міститься у постанові від 03 липня 2019 року у справі 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до якого кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Також, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а згідно до вимог статей 338-340 КПК України в судовому засіданні прокурор може змінити обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.

За таких обставин рішення суду відносно повернення обвинувального акта з підстав, вказаних судом, не можна визнати законним і обґрунтованим.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що приймаючи рішення щодо повернення обвинувального акту прокурору суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому повно та всебічно розглянути кримінальне провадження і постановити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог статей 412 і 415 КПК України є підставою для скасування ухвали і повернення провадження на новий розгляд у суд першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого провадження суд має перевірити відповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, після чого прийняти відповідне рішення, передбачене ст. 314 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Горохівського відділу Луцької окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 07 грудня 2022 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000047 від 18 грудня 2012 року, що надійшов з Луцької окружної прокуратури відносно ОСОБА_9 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3, 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України повернуто прокурору Луцької окружної прокуратури для виконання вимог, передбачених ст. 291 КПК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді