ЄУН № 336/2132/23
пр. № 1-кс/336/263/2023
УХВАЛА

Іменем України

20 березня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача відділення поліції № 3 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області по кримінальному провадженню № 0000100 від 09.03.2023 року за ст. 358 ч. 4 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач відділення поліції № 3 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області звернувся до суду з клопотанням по кримінальному провадженню № 0000100 від 09.03.2023 року за ст. 358 ч. 4 КК України про арешт паспорту громадянин України на ім`я ОСОБА_3 , який зберігатиметься в матеріалах кримінального провадження.

В судове засідання дізнавач та прокурор не з`явились.

При вирішенні клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Всупереч вимогам КПК України клопотання мети накладення арешту на майно.

При цьому сам паспорт не визнавався речовим доказом, отже відсутні підстави для накладення арешту на нього з метою збереження речових доказів.

До того ж паспорт громадянин України є документом, який посвідчує особу та необхідний для цивільного життя та реалізації громадянином своїх конституційних прав, отже накладення арешту на цей документ зі зберіганням його у матеріалах кримінального провадження є очевидним втручанням у реалізацію особою своїх прав та в даному випадку не виправдовує мети накладення арешту, яку до того ж не зазначено.

Враховуючи викладене, клопотання не відповідає вимогам чинного законодавства, тож задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача відділення поліції № 3 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області по кримінальному провадженню № 0000100 від 09.03.2023 року за ст. 358 ч. 4 КК України про арешт майна, залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1