печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі:

заявника - адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження №0002865 від 22.06.2017 за обвинуваченням ОСОБА_4 .

В С Т А Н О В И В :

У провадженні судді ОСОБА_5 перебуває судове провадження № 757/26933/18-к щодо розгляду кримінального провадження, внесеного 22.06.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0002865 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 187 КК України.

22.11.2022 адвокат ОСОБА_3 подав заяву про відвід судді ОСОБА_5 перебуває судове провадження № 757/26933/18-к, мотивуючи тривалим розглядом та відмовою у задоволенні клопотань обвинуваченого та його як захисника.

Заявник - адвокат в судовому засіданні доводи заяви про відвід підтримав та просив задовольнити, так як дії та судді ОСОБА_5 при розгляді обвинувального акту відносно ОСОБА_4 свідчать про порушення його права на захист, так як розгляд питання про тримання останнього під вартою відбувався без уповноваженого захисника та суддя не приймає відмову обвинуваченого від захисника.

З метою забезпечення участі ОСОБА_4 в судовому засіданні, розгляд провадження призначався в режимі відеоконференції, проте встановити зв`язок не виявилось за можливе.

Інші учасники судового розгляду не з`явилися, про розгляд провадження повідомлені належним чином.

Так, у відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом, а також враховуючи, що про місце і час судового засідання заявник повідомлений належним чином, приймаючи до уваги принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті заяви у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів, так як наслідок відмовити у переченні судового засідання.

Вивчивши матеріали провадження, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні судді ОСОБА_5 перебуває судове провадження № 757/26933/18-к щодо розгляду кримінального провадження, внесеного 22.06.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0002865 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 187 КК України.

Разом з тим, захисник - обвинуваченого заявив відвід судді ОСОБА_5 перебуває судове провадження № 757/26933/18-к, мотивуючи тривалим розглядом та відмовою у задоволенні клопотань обвинуваченого та його як захисника.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі "Мироненко і Мартенко проти України", "Олександр Волков проти України").

У висновку N 3 (2002) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи підкреслюється, що мета, для досягнення якої повноваження надані суддям, - дати їм можливість здійснювати правосуддя шляхом застосування закону, забезпечуючи право кожної людини реалізовувати належні йому права та/або законні інтереси, яких вона була або може бути несправедливо позбавлена.

Дійсно, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому, не можуть бути підставами для відводу колегії суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Так, положеннями ст. 80 КПК України розкрито поняття заяви про відвід, а саме частиною 5 вказаної статті передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 75 КПК України, визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Наряду з вказаним, слід відмітити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Проте, всупереч вказаному, заявником не наведено будь - яких доводів, які б свідчили про упередженість судді ОСОБА_5 , оскільки такі доводи зводяться до незгоди сторони захисту та процесуальних рішень судді, що не може свідчити про її упередженість, а як наслідок вказує на необґрунтованість заявленого відводу.

Разом з цим, під час судового розгляду даної заяви за наданими матеріали, також не встановлено наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін при розгляді заяви про відвід.

Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки ,що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 року, у справі №5-15п12).

Таким чином, суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено обґрунтованості заявленого відводу та не доведено упередженості судді ОСОБА_5 , що унеможливлювало б постановлення нею об`єктивного судового рішення, та, як наслідок, встановлено, що підстави, згідно із правилами КПК України, для відводу судді відсутні.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 309 КПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про відвід судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від розгляду криміанльного провадження №0002865 від 22.06.2017 за обвинуваченням ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1