Справа № 308/8013/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю обвинуваченого ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №308/8013/20 (1-кп/308/840/20), внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 311 КК України,

встановив:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №308/8013/20 (1-кп/308/840/20), внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 311 КК України.
Захисник подав до суду клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що як вбачається з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, 24.02.2018 року до Єдиного Реєстру досудового розслідування № 00000009 були внесені відомості про кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 14 ч. 2 ст. 305 КК України.
Крім того, 18.03.2018 року до Єдиного Реєстру досудового розслідування №00000015 були внесені відомості про кримінальні правопорушення.
Постановою прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 , кримінальні провадження № 00000009, №00000015 були об`єднані в одне кримінальне провадження, якому присвоєно номер № 00000009.
14.08.2018 року до Єдиного Реєстру досудового розслідування №00000079 були внесені відомості про кримінальні правопорушення.
14.08.2018 року до Єдиного Реєстру досудового розслідування №00000080 були внесені відомості про кримінальні правопорушення.
14.08.2018 року до Єдиного Реєстру досудового розслідування №00000081 були внесені відомості про кримінальні правопорушення.
14.08.2018 року до Єдиного Реєстру досудового розслідування №00000082 були внесені відомості про кримінальні правопорушення.
14.08.2018 року до Єдиного Реєстру досудового розслідування №00000083 були внесені відомості про кримінальні правопорушення.
Постановою прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 , кримінальні провадження №00000009, №00000079, №00000080, №00000081, №00000081, №00000082, №00000083 були об`єднані в одне кримінальне провадження, якому присвоєно номер № 00000009.
18.03.2018 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , 19.03.2018 року (16.08.2018 року змінено раніше повідомлену підозру), ОСОБА_10 (16.08.2018 року змінено раніше повідомлену підозру) та 16.08.2018 року ОСОБА_4 були повідомлені про підозру за ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 311 КК України.
07.05.2018 року старший слідчий в ОВС СВ УСБУ в Рівненській області ОСОБА_11 звернувся до заступника прокурора прокуратури Рівненської області із клопотання про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження №00000009 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 311 ч. 3 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 311 ч. 3. ст. 305 ч. 3 КК України до шести місяців.
14.05.2018 року постановою заступника прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_12 було продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження №00000009 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 311 ч. 3 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 311 ч.3, ч. 2., ст. 305 ч. 3, ч. 2 ст. 28 КК України до шести місяців.
17.08.2018 року з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 00000009 виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 305, ч.2. ч. 3 ст. 311 КК України, та виділеному кримінальному провадженні присвоєно реєстраційний номер 00000084.
У вересні 2018 року підозрюваним ОСОБА_9 ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та їх захисникам повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, та обвинувальний акт був направлений до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, яка розглядається і на даний час.
20.08.2018 року кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 зупинене у зв`язку з розшуком останнього.
07.07.2020 року кримінальне провадження № 00000084 щодо ОСОБА_4 відновлено.
31.07.2020 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 завершено та 03.08.2020 року обвинувальний акт направлено до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.
18.03.2018 року ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 00000009 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України та 19.03.2018 року ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 305, ч.3 ст. 311 КК України.
Таким чином, враховуючи пункт 2 абзац 3 ч.1ст.219 КПК України, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні спливає 18.05.2018 року.
Захисник вказує, що згідно вимог ст.294 КПК України, в редакції станом на момент повідомлення про підозру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а саме 18.03.2018 року, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 абзацу третього частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 цього Кодексу.
Вказаною нормою передбачено право прокурора вирішувати питання щодо продовження строків досудового розслідування лише на строк до трьох місяців, в усіх інших випадках(до 6 та до 12 місяців), такі строки продовжуються виключно слідчим суддею.
Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, заступник прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_12 своєю постановою від 14.05.2018 року, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00000009 до шести місяців було продовжено, що не узгоджується з вимогами ст.294 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, сторона захисту вважає, що 18.05.2018 року закінчився строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 00000009, який в подальшому не продовжений уповноваженою особою, а тому наступні процесуальні та слідчі дії в провадженні є незаконними та не допустимими доказами, в тому числі повідомлення про підозру ОСОБА_4 ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 305, ч. 2. ч. 3 ст. 311 КК України. Оскільки прокурор в провадженні зобов`язаний був 18.05.2018 року звернутися з обвинувальним актом до суду або закрити провадження у справі відповідно до вимого 284 КПК України.
Тому у цій справі після повідомлення особи про підозру сплив строк досудового розслідування, цей строк не продовжувався у порядку передбаченому КПК України, а ОСОБА_4 не підозрювався у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, кримінальне провадження згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК підлягає закриттю.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, вказав, що судом вже розглядалося клопотання про закриття даного кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК стосовно цих самих обставин та в задоволенні такого було відмовлено.

Захисник в судовому засіданні клопотання підтримав повністю, просив задоволити.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Дослідивши клопотання, заслухавши думку учасників справи, ознайомившись із підставами закриття кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

На підставі Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 (далі Закон № 2147-VIII від 03.10.2017) ч. 1 ст. 284 КПК України було доповнено п. 10, згідно з яким кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Цим законом також було викладено ч. 3 ст. 294 КПК у наступній редакції: якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 2 абзацу третього частини першої статті 219 цього Кодексу, він може бути продовжений в межах строків, встановлених пунктами 2 та 3 частини другої статті 219 цього Кодексу:

1) до трьох місяців - керівником місцевої прокуратури, заступником Генерального прокурора;

2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником регіональної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора;

3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею, за клопотанням слідчого, погодженим з Генеральним прокурором чи його заступниками.

У відповідності до п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, ці норми були введені в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотньої дії в часі та застосовується до справ, у яких відомості про кримінальне правопорушення внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін. Даний Закон набув чинності 15.12.2017 року, а відтак зазначені вище зміни до КПК України були введені в дію 15.03.2018 року.

24.02.2018 до Єдиного Реєстру досудового розслідування внесені відомості № 00000009 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 305 КК України.

Також, 24.02.2018 до Єдиного Реєстру досудового розслідування внесені відомості № 00000010 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України.

Постановою прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 від 28.02.2018, кримінальні провадження № 00000009 та № 00000010 об`єднані в одне провадження, якому присвоєно номер № 00000009.

18.03.2018 до Єдиного Реєстру досудового розслідування внесені відомості за № 00000015 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України.

Постановою прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_6 від 18.03.2018 кримінальні провадження № 00000009 та № 00000015 об`єднані в одне провадження, якому присвоєно номер № 00000009.

14.08.2018 до Єдиного Реєстру досудового розслідування внесені відомості:

- за № 00000081 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 311 КК України;

- за № 00000082 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 311 КК України;

Постановою прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 від 15.08.2018 кримінальні провадження №№ 00000009, 00000079, 00000080, 00000081, 00000081, 00000082, 00000083 об`єднані в одне провадження, якому присвоєно номер № 00000009.

19.03.2018 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , 19.03.2018 (16.08.2018 змінено раніше повідомлену підозру) ОСОБА_10 та 16.08.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 311 КК України (копії вказаних повідомлень про підозри долучено до матеріалів судової справи).

Постановою заступника прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_12 від 14.05.2018 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 00000009 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 305 КК України до шести місяців, тобто до 18.09.2018 (копію постанови долучено до матеріалів судової справи).

Постановою прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 від 17.08.2018 з матеріалів кримінального провадження № 00000009 виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 311 КК України, виділеному кримінальному провадженні присвоєно номер № 00000084.

Відповідно до ч. 7 ст. 217 КПК України днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше.

Таким чином, днем початку досудового розслідування кримінального провадження № 00000084 є 24.02.2018 року (день внесення відомостей до ЄРДР по кримінальному провадженню № 00000009 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 305 КК України). А відтак зміни до КПК України в частині закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру (п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК) та в частині продовження строків досудового (ч. 3 ст. 294 КПК України), внесені Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, відповідно до п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, стосовно кримінального провадження № 00000084 не повинні застосовуватися.

Проте суд враховує позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладену в Постанові від 31.10.2022 року (справа № 753/12578/19, провадження № 51-206 кмо 22), відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України визначає порядок провадження в кримінальних справах, тобто порядок вчинення процесуальних дій і прийняття кримінальних процесуальних рішень, встановлює кримінальну процесуальну форму, зокрема підстави, умови і порядок здійснення процесуальних дій, види, зміст і форму процесуальних рішень, які можуть бути прийняті під час кримінального провадження.

Вимоги щодо будь-якого кримінального процесуального закону не повинні суперечити вимогам, які ставляться до Кримінального процесуального кодексу України як нормативно-правового акта, зокрема приписам статей 4-9 КПК.

За своєю юридичною силою норми, визначені положеннями вказаних статей, є фундаментальними для кримінального процесу, вони уособлюють і визначають своїм змістом юридичну природу інших його норм, які регламентують окремі інститути (субінститути) кримінального процесуального права, що регулюють специфічні прояви окремих кримінальних процесуальних відносин (зокрема, щодо продовження строків досудового розслідування), які є складовими системної множинності відносно самостійних процесуальних правовідносин його суб`єктів.

Приписи закону, яким до КПК внесені зміни, із набранням чинності є нормами кримінального процесуального закону, а отже, мають віддзеркалювати своїм змістом загальні положення і засади цього закону і застосовуватись у тій частині, яка узгоджується із ними, оскільки вони є невід`ємною складовою системи кримінальних процесуальних гарантій (способів і засобів забезпечення здійснення правосуддя), що по суті включає в себе можливість реалізації прав та обов`язків усіма суб`єктами кримінального процесу для досягнення його мети та ефективного вирішення завдань кримінального провадження.

Конституція України, закріпивши в положеннях ч. 1 ст. 58 приписи щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі лише у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України (рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/201), за висновками якого: закони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності законом.

Отже, зворотна дія закону полягає в перегляді вже існуючих правозастосовних актів, прийнятих на основі старої норми або в застосуванні нової норми при наданні правової оцінки юридичним фактам, правовідносинам, що мали місце (відбулися) під час дії старої норми. Якщо ж в межах цих відносин нова норма поширюється лише на ті юридичні факти, права та обов`язки, які мають місце (залишаються існувати, виникають) після введення закону в дію, то ця норма матиме пряму дію (діятиме негайно).

Закріплення принципу незворотності дії закону у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп).

У Рішенні від 3 жовтня 1997 року № 4-зп Конституційний Суд України також надав роз`яснення порядку набрання чинності Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами. Зокрема, зазначається, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило «lex posterior derogat priori» - «наступний закон скасовує попередній».

При цьому відповідно до п. 4 параграфа 2 «Прикінцеві положення» Закону № 2147-VIII зміни щодо судового контролю за продовженням строку досудового розслідування не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін.

Разом із тим загальні положення КПК не містять підґрунть до встановлення всупереч приписам ст. 5 КПК окремих правових режимів щодо вирішення питання про продовження строків досудового розслідування, якщо такі відносини виникли з моменту введення в дію Закону № 2147-VIII. Порядок і підстави проведення процесуальної дії і прийняття процесуального рішення визначаються положеннями КПК, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, а не датою внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Отже, положення п. 4 параграфа 2 «Прикінцевих положень» Закону № 2147-VIII щодо здійснення судового контролю за продовженням строку досудового розслідування підлягають застосуванню з урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК.

Таким чином, з набранням чинності Законом № 2617-VIII, який діє з 01 липня 2020 року (по теперішній час), в частині врегулювання порядку продовження строків досудового розслідування злочинів набула чинності нова редакція ч. 3 ст. 294 КПК, відмінна від положень процесуального закону в редакції Закону № 2147-VІІІ, який діяв з 16 березня 2018 року до 01 липня 2020 року.

З урахуванням вищенаведених положень Конституції України, КПК та юридичних позицій Конституційного Суду України можна стверджувати, що Закон № 2617-VIII застосовується до тих правовідносин, які продовжують існувати або виникли після набрання ним чинності. Отже, здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час продовження строків досудового розслідування злочинівза ч. 3 ст. 294 КПК передбачено до теперішнього часу.

Єдина комплексна система процесуальних норм, принципів, правових засобів і правових гарантій, що дозволяють забезпечити максимально сприятливу реалізацію інтересів суб`єктів кримінального провадження та, як результат, реалізацію завдань самого кримінального провадження, свідчить про необхідність застосування положень щодо продовження строків досудового розслідування слідчим суддею в об`єднаних провадженнях у межах повноважень, визначених положеннями як Закону № 2147-VIII, так і Закону № 2617-VIII, якщо відповідні кримінальні процесуальні відносини щодо продовження процесуальних строків виникли після введення в дію цих Законів.

Незастосування положень Законів № 2147-VIII і № 2617-VIIIу справах, де відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію відповідних змін, а також у тих випадках, коли вказані провадження об`єднані із тими, де відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР до 16 березня 2018 року, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону через недотримання встановленої законом форми здійснення судового контролю за вирішенням питання про продовження строків досудового розслідування.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в Постанові від 31.10.2022 року (справа № 753/12578/19, провадження № 51-206 кмо 22) дійшла наступного висновку. Продовження строків досудового розслідування здійснюється слідчим суддею в межах повноважень, визначених положеннями Законів № 2147-VIII і № 2617-VIII, у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР з 15 березня 2018 року і які були об`єднані з кримінальним провадженням, розпочатим до цієї дати.

Положення п. 4 параграфа 2 «Прикінцевих положень» Закону № 2147-VIII щодо здійснення судового контролю за продовженням строку досудового розслідування підлягають застосуванню з урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 58 Конституції України, статей 5, 8, 9 КПК.

Кримінальні процесуальні відносини із продовження строків досудового розслідування виникають з моменту направлення в спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, або безпосереднього звернення із відповідним клопотанням до повноважного суб`єкта у зв`язку із юридичними фактами, визначеними положеннями статей 295,

295-1 КПК, і до них застосовуються положення цього Кодексу, чинні на момент початку виконання відповідної дії або прийняття процесуального рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заступник прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_12 не мав право продовжити строк досудового розслідування кримінального провадження № 00000009 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 305 КК України до шести місяців, тобто до 18.09.2018 року. Матеріали справи не містять ухвали слідчого судді про продовження строків досудового розслідування кримінального провадження № 00000009 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 311 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 311, ч. 3 ст. 305 КК України до шести місяців, а відтак строк досудового розслідування кримінального провадження № 00000009 закінчився 20.05.2018 року (відповідно до п. 2 абз. 3 ч. 1 ст. 219 та ч. 5 ст. 115 КПК України, станом на момент прийняття процесуального рішення).

Постановою прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_7 від 17.08.2018 з матеріалів кримінального провадження № 00000009 виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 311 КК України, виділеному кримінальному провадженні присвоєно номер № 00000084, тобто дане процесуальне рішення було прийнято після закінчення строку досудового розслідування кримінального провадження № 00000009.

Відповідно до ч. 2 ст. 113 КПК України будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Частиною 5 статті 294 КПК України регламентовано, що строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК (в редакції, чинній на момент направлення обвинувального акта до суду), з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Ухвалою суду від 21.08.2020 року кримінальне провадження №308/8013/20 (1-кп/308/840/20), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 про обвинувачення ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.305, ч.2 ст.28, ч.3 ст.311, ч.2 ст.311 КК України, призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Проте суд враховує позицію Верховного Суду, сформульовану в постанові від 15 вересня 2021 року по справі № 711/3111/19 (провадження № 51-2890км19), згідно якої кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду.

Перевірка судом першої інстанції у підготовчому провадженні дотримання прокурором вимог, передбачених статтями 291, 293 КПК, а також виконання ним приписів статті 219 КПК в частині направлення обвинувального акта у строки досудового розслідування є передумовою набуття підозрюваним у вчиненні злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я особи, процесуального статусу обвинуваченого стосовно якого, відповідно до частини 1 статті 337 КПК, має здійснюватися судовий розгляд.

Направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а, отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК.

З огляду на положення пункту 1 частини 2 статті 412 КПК, яка передбачає у будь-якому разі скасування судового рішення, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження у кримінальній справі його не було закрито, статті 415 КПК, яка визначає підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, статті 417 КПК, яка уповноважує суд апеляційної інстанції закрити кримінальне провадження у разі встановлення усіх без виключення підстав, передбачених статтей 284 КПК, статті 440 КПК, яка надає такі ж повноваження суду касаційної інстанції, у разі встановлення обставини, передбаченої пунктом 10 частини 1 статті 284 КПК, суд апеляційної чи касаційної інстанцій зобов`язаний скасувати судові рішення нижчих інстанцій і закрити кримінальне провадження.

Крім того, Верховний Суд в даній постанові зазначив: стосовно позиції прокурора у судовому засіданні, про те, що зі змісту абзацу 2 частини 7 статті 284 та пункту 2 частини 3 статті 314 КПК випливає, що закриття кримінального провадження судом з підстави, передбаченої пунктом 10 частини 1 статті 284 КПК, можливе лише у підготовчому провадженні, колегія суддів зазначає наступне.

Підготовче провадження є своєрідним процесуальним фільтром між досудовим провадженням і судовим розглядом, одним із завдань якого є перевірка відповідності вимогам закону процесуальних рішень, що надійшли від прокурора.

На переконання колегії суддів, судам першої інстанції слід ретельно перевіряти не тільки дотримання прокурором вимог, передбачених статтями 291-293 КПК, а й виконання ним приписів статті 219 КПК, про які йшлося раніше.

Здійснення судового провадження при наявності підстав для закриття кримінального провадження відповідно до пункту 1 частини 2 статті 412 КПК становить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою безумовне скасування судового рішення, ухваленого за результатами такого судового розгляду.

При цьому, виходячи з завдань апеляційного та касаційного проваджень, а саме: виправлення помилок у застосуванні норм матеріального чи процесуального права та недопущення виконання незаконних і необґрунтованих судових рішень з метою дотримання прав і законних інтересів учасників провадження, а також з огляду на положення статті 415 КПК, яка визначає підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, статті 417 КПК, яка уповноважує суд апеляційної інстанції закрити кримінальне провадження у разі встановлення усіх без виключення підстав, передбачених статтей 284 КПК, статті 440 КПК, яка надає такі ж повноваження суду касаційної інстанції, колегія суддів вважає, що не існує жодних процесуальних перепон для скасування судом відповідної інстанції судових рішень нижчих інстанцій і закриття кримінального провадження.

Стосовно розгляду клопотання про закриття кримінального провадження за п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України на стадії судового розгляду, а не підготовчого судового засідання Верховний Суд в Постанові від 26.05.2020 року у справі №556/1381/18 дійшов висновку, що твердження у касаційній скарзі про те, що суд не дотримався процесуальної форми розгляду провадження, чим допустив істотне порушення кримінального процесуального закону, оскільки прийняв рішення про закриття провадження не в підготовчому судовому засіданні, а під час судового розгляду, є безпідставними, оскільки чинне кримінальне процесуальне законодавство не містить обмежень щодо закриття кримінального провадження на будь-якій стадії процесу (до виходу суду в нарадчу кімнату для постановлення рішення по суті).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 311 КК України за п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Таким чином, клопотання захисника про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 5, 113, 115 - 116, 219, 284, 294, 369-372, 376 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 311 КК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України задовільнити.

Кримінальне провадження №308/8013/20 (1-кп/308/1095/22), внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч. 2 ст. 311 КК України закрити на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1