Дата документу 19.01.2023 Справа № 334/2071/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/2071/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/588/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 121 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року м. Запоріжжя

Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 9 листопада 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 9 листопада 2022 року ОСОБА_7 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

4 січня 2023 року до Запорізького апеляційного суду надійшло кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 з апеляційною скаргою останнього, яку обвинуваченим було подано до суду першої інстанції 28 грудня 2022 року, з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 9 листопада 2022 року.

В обґрунтування клопотання обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що він пропустив строк для подачі апеляційної скарги з поважних причин, оскільки у нього була відсутня об`єктивна можливість виконати цю процесуальну дію у строк, визначений КПК України.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого, який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку та просив його задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення вказаного клопотання з тих підстав, що поважних причин його пропуску, які підтверджуються матеріалами справи, в клопотанні не наведено, перевіривши матеріали судового провадження в частині, що стосуються обставин, на які обвинувачений посилається в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення; для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (рішення у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений лише з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Таким чином, підставою для прийняття рішення про поновлення пропущеного строку можуть бути лише поважні причини його пропуску, під якими слід розуміти ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, копію вироку ОСОБА_7 отримав у суді першої інстанції безпосередньо в день його проголошення, тобто 9 листопада 2022 року, що підтверджується наявною у матеріалах кримінального провадження розпискою (а.с. 198).

Таким чином для нього, як такого, що не перебував під вартою на час проголошення вироку суду, перебіг строку на апеляційне оскарження розпочався 10 листопада 2022 року, а кінцевим строком для подачі апеляційної скарги було 9 грудня 2022 року.

Між тим, з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку ОСОБА_7 звернувся лише 28 грудня 2022 року (а.с. 220-224).

Як на підставу для поновлення строку апеляційного оскарження безпосередньо в клопотанні ОСОБА_7 посилається на те, що у нього була відсутня об`єктивна можливість подати апеляційну скаргу в строк, визначений КПК України, причому жодним чином не пояснює, які саме об`єктивні причини завадили йому реалізувати своє право на оскарження вироку.

Колегія суддів приходить до висновку, що наведені ОСОБА_7 підстави не є такими, що з об`єктивної причини перешкодили йому реалізувати у строк, передбачений законом, право на апеляційне оскарження, оскільки вказана підстава повністю спростовується матеріалами кримінального провадження.

Доводи ОСОБА_7 колегія суддів оцінює критично, оскільки вони не підтверджуються матеріалами кримінального провадження, а інших об`єктивних причин, які дійсно перешкоджали йому вчасно подати апеляційну скаргу не вказано.

За таких обставин, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не містить жодних доводів, які свідчать про поважність пропуску цього строку, оскільки апелянт обвинувачений ОСОБА_7 був присутнім у судовому засіданні, знав про постановлене судом першої інстанції рішення, у той же день отримав його копію та мав реальну можливість реалізувати своє право на оскарження судового рішення в строк, передбачений кримінальним процесуальним законом.

Як встановила судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України в постанові від 1 жовтня 2015 року №5-103кс15, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що поважні причини обвинуваченим ОСОБА_7 не зазначені, з огляду на що, у відповідності до ст. 399 КПК України, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 399 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 9 листопада 2022 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 9 листопада 2022 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, із усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала обвинуваченому ОСОБА_7 .

Копію ухвали разом з апеляційної скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати обвинуваченому ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4