19.12.2022
Справа № 331/3519/22
Провадження № 1-кп/331/463/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0000762 від 13.08.2022 з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 08.12.2010 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 07.04.2011 Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю з вироком Жовтневого районним судом м. Запоріжжя від 08.12.2010 за ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України визначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. 18.06.2014 звільнений на підставі ЗУ «Про амністію»;

- 11.02.2015 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст.198 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік. 22.02.2016 знятий з обліку КВІ Жовтневого району по відбуттю строку покарання;

- 26.12.2019 Жовтневим районним судомм. Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2022, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , будучи раніше судимим за вчинення корисливого правопорушення, судимість за який не знята та не погашена, перебуваючи на території гаражного кооперативу «Дніпро», розташованому по вул. Вишневій в м. Запоріжжя, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів з метою особистого збагачення та в умовах воєнного стану, введеного Указом президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, повторно, через відкриту створку воріт увійшов до гаражу, що належить потерпілому ОСОБА_5 , переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме:

- Барсетку чоловічу чорного кольору, вартість якої 300 гривень, в який знаходилось:

- Мобільний телефон «Нокіа С6», вартість якого 500 гривень;

- Грошові кошти в сумі 4500 гривень;

- Окуляри для зору, вартістю 1200 гривень;

- Паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який матеріальної цінності для потерпілого не становить, після чого зник з місця скоєння кримінального правопорушення.

Своїми діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 6500 гривен.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та пояснив, що 13 серпня 2022 року йшов з роботи додому, по дорозі побачив відчинений гараж, через те, що за день він не отримав заробітну плату та потрібні були гроші, він вирішив зайти до гаражу. Далі він взяв барсетку, в якій були документи, гроші та телефо, та пішов. Зазначає, що документи та барсетку одразу викинув та показав це місце працівникам поліції, а грошщі та телефон залишив собі. Щиро покаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Вказав, що буде намагатися відшкодувати шкоду потерпілому у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він 13 серпня 2022 року займався ремонтом автомобіля в своєму гаражі. Зібрався йти додому, однак вирішив відпочити на стільчику та не помітив як заснув. Прокинувся та побачив, що змінилась обстановка в гаражі, після чого помітив відсутність своєї барсетки. Вказує на те, що частину майна, яке знаходилось в барсетці повернули, а іншу частину - ні, тому просив задовольнити його цивільний позов на решту суми матеріальної шкоди.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі в повному обсязі через повне визнання обвинуваченим обставин скоєння злочину.

Таким чином, оцінюючі зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій в умовах воєнного стану, повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, пов`язаних із посяганням на чужу власність, однак покарання відбув повністю, офіційно не працевлаштований, не одружений, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, однак 2020 неодноразово був оглянутий лікарем-наркологом. Востаннє 13.08.2022. Діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Вживання зі шкідливими наслідками.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово засуджувався за вчинення аналогічних злочинів, зокрема, і щодо покарання із випробуванням, офіційно не працевлаштований, стабільного заробітку не має, вчинив тяжкий злочин. Вказане свідчить, що призначення ОСОБА_3 покарання за минулі правопорушення не призвело до позитивних змін в особистості обвинуваченого та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що, на думку суду, свідчить про те, що належних висновків обвинувачений для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає.

Таким чином, встановлені судом обставини переконують суд у тому, що призначення ОСОБА_3 покарання без ізоляції від суспільства не може бути достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тому суд доходить висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.4 ст. 185 КК України з огляду на кількість вчинених ним правопорушень, за які він засуджується, що буде справедливим та відповідатиме цілям призначення покарання.

У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов на суму 2920 грн.

Вирішуючи цивільний позов про стягнення зі ОСОБА_3 спричиненої шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, у судовому засіданні знайшла своє підтвердження вина ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 6500 грн., однак під час затримання ОСОБА_3 в порядку ст.208 КПК України слідчим було вилучено частину викраденого майна, а саме: грошові кошти в сумі 3080 грн. та мобільний телефон, вартість якого складає 500 грн. Таким чином, розмір матеріальної шкоди завданої ОСОБА_3 , яка піджлягає відшкодуванню, складає 2920 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вказана потерпілим сума матеріальних збитків, що підлягає відшкодуванню, є обґрунтованою та підлягає стягненню зі ОСОБА_3 на користь потерпілого.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з моменту затримання у порядку ст. 208 КПК України, а саме: з 13 серпня 2022 року.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суму завданої матеріальної шкоди у розмірі 2920 грн.

Речові докази:

- мобільний телефон Нокіа в корпусі білого кольору, імей: НОМЕР_1 , з сім карткою НОМЕР_2 ; грошові кошти в сумі 3080 (три тисячі вісімдесят) гривень, 6 купюрами номіналом 500 гривень: ВД3875268, ХГ5568791, ЦБ9289742, ЄА9679890, ХЗ9404795, АЄ8759148, купюрою номіналом 50 гривень УИ5199904, купюрою номіналом 20 гривень ТД9679710, купюрою номіналом 10 гривень ЮЄ6818667 за належністю повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Скасувати арешт з речових доказів по справі, накладений на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.08.2022.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_7 ОСОБА_8