Дата документу 08.12.2022 Справа № 333/6778/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1398/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №333/6778/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 16 листопада 2022 року про продовження строку поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

якому інкримінується вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду задоволено клопотання прокурора та продовжено на 60 днів, тобто до 14.01.2023 року включно строк поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу скасувати, в задоволенні клопотання прокурора відмовити та обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді передання на піклування батьку ОСОБА_8 з обов`язковим лікарським наглядом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що прокурор в судовому засіданні не озвучив передбачених ст. 177 КПК ризиків та не обґрунтував, чому до ОСОБА_7 не можливо застосувати інший запобіжний захід. Висновок судово-психіатричного експерта від 17.10.2019 року, на який послався суд, не є достовірним доказом, оскільки відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 виявляє суспільно небезпечну поведінку саме станом на 16.11.2022 року, оскільки ОСОБА_7 був поміщений до закладу з надання психіатричної допомоги, де йому з 2019 року надавалась відповідна допомога. Відтак немає жодних підстав стверджувати про ступінь суспільної небезпечності ОСОБА_7 без його належного з`ясування. Окрім висновку судово-психіатричної експертизи про стан здоров`я ОСОБА_7 можуть свідчити відомості медичної карти стаціонарного хворого. Між тим, прокурор не надав суду жодної інформації про стан психічного здоров`я ОСОБА_7 . При цьому суд не дослідив обставини, з якими суд пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, наявність ризиків не обґрунтував та жодними доказами їх не підтвердив. Можливість застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів судом взагалі не розглядалася. Крім того, прокурор систематично не надає стороні захисту копію клопотань про продовження застосування запобіжного заходу, у зв`язку з чим захист позбавлений можливості подати суду пояснення та заперечення з приводу клопотання. Отже, оскільки не доведено суспільну небезпеку ОСОБА_7 станом на 16.11.2022 року і у нього є батько, який турбується про нього протягом усього часу перебування у лікарні, то ОСОБА_7 необхідно передати на піклування батьку.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію захисника, який повністю підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що на розгляді Комунарського районного суду м.Запоріжжя перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК.

В судовому засіданні прокурором було подано клопотання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Суд першої інстанції, задовольняючи дане клопотання, виходив з того, що прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним під час розгляду клопотання ризикам, а тому слід продовжити застосування до ОСОБА_7 даного запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.508 КПК до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішення питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи:

1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом;

2) поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

При цьому виходячи з ч.3 ст.508 КПК застосування запобіжних заходів, передбачених частиною першою вказаної статті здійснюється із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК.

Також розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, суд першої інстанції правильно встановив, що ризики, які стали підставою для застосування до ОСОБА_7 відповідного запобіжного заходу, об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк поміщення ОСОБА_7 , щодо якого вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Зокрема з матеріалів провадження вбачається, що підставою для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, стала наявність ризиків того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що на час вирішення питання про продовження строку поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, зазначені ризики не відпали і не зменшилися.

Зокрема, на підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, яке становить підвищений ступінь суспільної небезпеки. Крім того, ОСОБА_7 не працює та не має постійного законного джерела доходу, не має міцних та сталих соціальних зв`язків.

Також встановлено, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №191 від 17.07.2019 року ОСОБА_7 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Він потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано продовжив щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, в умовах, що виключають його небезпечну поведінку. Таке рішення суду відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та відповідає охороні прав та інтересів суспільства.

Крім того, продовження такого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя.

З огляду на зазначене, твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, є непереконливими.

На переконання колегії суддів застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде відповідати характеру та ступеню небезпечності кримінального правопорушення та меті таких заходів.

Заперечення апеляційної скарги захисника про недоведеність суспільної небезпеки ОСОБА_7 станом на день розгляду клопотання прокурора не можуть вважатися обґрунтованими з огляду на висновок судово-психіатричного експерта №191 від 17.07.2019 року та характер встановленого ОСОБА_7 невиліковного хронічного психічного захворювання. При цьому будь-яких даних про те, що на даний час психічний стан ОСОБА_7 стабілізувався або покращився та він не є небезпечним для оточуючих суду надано не було.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про ненадання стороні захисту копії клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, то з матеріалів провадження вбачається, що клопотання було оголошено в судовому засіданні прокурором та сторона захисту мала можливість висловити і висловила свої заперечення з приводу цього клопотання.

Наявність у ОСОБА_7 батька, який піклується про нього протягом усього часу перебування у лікарні, не може бути беззаперечним стримуючим фактором подальшої належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та, за встановлених обставин, не дає законних підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді передання на піклування близьким родичам.

Отже, колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, не вдачає законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 16 листопада 2022 року про продовження строку поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_9