Справа № 183/6239/22
№ 1-кп/183/1225/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000223 за обвинуваченням :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозовеньки Балаклійського району, Харківської області, громадянина України, пенсіонера, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

встановив:

28.06.2022 близько 10:30 год. на перехресті доріг поблизу с. Шебелинка Ізюмського району Харківської області, сталося зіткнення автомобіляToyotaRAV4, реєстраційний НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 та автомобіля SuzukiSX4, реєстраційний НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого, водій ОСОБА_3 та пасажир його автомобіля ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження.

Під час руху автодорогою Т2110 на перехресті доріг до с. Шебелинка, м. Первомайський, с. Новомиколаївка водій ОСОБА_3 , діючи необережно, грубо порушив вимоги п.п. 16.11, 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), згідно з якими:

- п. 16.11 ПДР України «На перехресті нерівно значних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»;
- п. 2.1 розділу 33 ПДР України «Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі»;
виїжджаючи на нерегульованому перехресті на головну дорогу з другорядної, де по напрямку його руху був встановлений дорожній знак «Дати дорогу», не надав дорогу автомобілю ToyotaRAV4 реєстраційний НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення з ним.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 12-14/108-3м/22 від 08.09.2022 р., внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події потерпілій ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження, а саме: гостра закрита важка ускладнена хребетно-спинномозкова травма, забій спинного мозку в шийному відділі хребта, переломовивих С5-6 з грубою компресією спинного мозку на рівні С5-6, що ускладнились у своїй течії розвитком верхнього парапареза та нижньої параплегії, з сфінктерними порушеннями у своїй сукупності, що утворились по єдиному механізму, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Згідно з висновком автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-22/9366 від 10.08.2022 дії водія автомобіля марки SuzukiSX4реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 16.11 та 2.1 розділу 33 ПДР України й виразилось в тому, що виїжджаючи на нерегульованому перехресті на головну дорогу з другорядної, де по напрямку його руху був встановлений дорожній знак «Дати дорогу», не надав дорогу автомобілю, внаслідок чого створив небезпеку для руху та допустив зіткнення з транспортним засобом, який рухався по головній дорозі, що знаходиться з технічної точки зору в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість визнав. Пояснив, що 28.10.22 р. керував автомобілем SuzukiSX4їхав по дорозі в бік с. Донець. На перехресті з-за кущів не помітив інший автомобіль, в наслідок чого сталося зіткнення і його дружина ОСОБА_8 , яка була пасажиром в автомобілі отримала тілесні ушкодження. Зараз вона лікується і почуває себе добре. У Скоєному щиро кається і готовий нести передбачену законом відповідальність.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, претензій до обвинуваченого не має, просить призначити покарання ОСОБА_3 не пов`язане з позбавленням волі.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють вищенаведені обставини та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, не виходячи за межі пред`явлено обвинувачення, яке прокурор підтримав у суді, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.

Обставиною, що пом`якшує покарання, згідно ст. 66 КПК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, що ґрунтується на визнанні останнім факту вчинення кримінального правопорушення, дійсному, відвертому визнанні своєї провини у вчиненому, щирому жалю з приводу цього, а також позицію потерпілої ОСОБА_7 , щодо не суворого покарання та відсутності будь яких претензій.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Тому, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин, наслідків вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, позицію потерпілої, яка просить призначити покарання не пов`язане з позбавлення волі, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі без позбавленням обвинуваченого права керувати транспортними засобами, при цьому суд враховує, що ОСОБА_3 використовує своє право керування автомобілем і для лікування потерпілої автомобілем і проживає зараз у зоні бойових дій, що може потребувати і термінового виїзду з місця проживання у разі небезпеки.

Також враховуючи всі обставини, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства у виді позбавлення волі, та відповідно до ст. 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, і буде достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. ст. 100, 374 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У зв`язку із наведеним підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 витрати на проведення судових авто технічних експертиз у сумі 3020 грн. 48 коп. грн. на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

визнати винуватим ОСОБА_3 вчиненні кримінального правопорушення та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України чотири роки позбавлення волі, без позбавленням обвинуваченого права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 відбування основного покарання з випробуванням строком два роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази автомобілі, які передані раніше на зберігання відповідальним особам, залишити їм за належністю : ToyotaRAV4, реєстраційний номер НОМЕР_4 - ОСОБА_9 , SuzukiSX4, реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_3 за проведення судових авто-технічних експертиз у сумі 3020 грн. 48 коп. на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 349 КПКУкраїни.

Копії вироку видати обвинуваченому, прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1