КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 17 січня 2023 року апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2022 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Понінка Полонського (наразі Шепетівського) району Хмельницької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 441 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_9 , погодженого прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У разі застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, визначити заставу у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 780 000 грн. та покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні масового знищення рослинного та тваринного світу, отруєнні водних ресурсів, що спричинило настання екологічної катастрофи на ділянці протяжністю 4000 м., нижче за течією від місця скиду зворотних вод у річку Хомора.

Зазначає, що вина підозрюваного в інкримінованому йому діянні підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Слідчим суддею не враховано тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому злочині.

На думку прокурора, наявні підстави вважати, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 надасть змогу виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, а також запобігти спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, наразі існує реальний ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує.

Водночас, ОСОБА_6 , в силу перебування впродовж тривалого часу на займаній посаді, достовірно обізнаний зі способами знищення, приховання або спотворення речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, у тому числі тих, які на даний час встановлюються, шляхом їх залякування, підкупу, шантажу, погроз, тощо, з метою схиляння до дачі неправдивих показань та/або викривлення обставин, що підлягають доказуванню.

Окрім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 буде мати змогу продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Також прокурор вказує на те, що зазначені обставини в їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що, перебуваючи на волі, підозрюваний зможе перешкоджати встановленню істини у справі.

Вважає, що наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, так як наявні у матеріалах провадження дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, такий захід не забезпечить належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення захисників та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 25 березня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000059, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 441 КК України.

18 листопада 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 441 КК України.

28 листопада 2022 року старший слідчий ГСУ СБ України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2022 року у задоволенні клопотання слідчого відмовлено, з тих підстав, що органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчим суддею зазначено про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, однак, достатність наведених даних є із значно низьким процесуально-доказовим рівнем щодо доведення обґрунтованості підозри, а відтак потребує вжиття органом досудового розслідування додаткових заходів в частині збору належних та допустимих доказів в частині доведення обставин вчинення екоциду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основними завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею не дотримано.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор, слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому допитано підозрюваного ОСОБА_6 заслухано думку прокурора та захисників, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні, зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає можливість вважати, що підозра ОСОБА_6 є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Також, колегія суддів зазначає і про висновки слідчого судді в оскаржуваному рішенні, які є суперечливими, зокрема, щодо обгрунтованості підозри, з чим колегія суддів не погоджується.

Висновок слідчого судді щодо низького рівня доведеності обгрунтованості підозри є передчасним, оскільки належність та допустимість доказів, підлягають перевірці під час розгляду кримінального провадження по суті.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про їх відсутність необґрунтований.

Дослідивши матеріали клопотання слідчого, колегія суддів дійшла висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється.

Крім того, ОСОБА_6 в силу перебування впродовж тривалого часу на займаній посаді, достовірно обізнаний зі способами знищення, приховання або спотворення речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також, наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, у тому числі тих, які на даний час встановлюються, шляхом їх залякування, підкупу, шантажу, погроз, тощо, з метою схиляння до дачі неправдивих показань та/або викривлення обставин, що підлягають доказуванню.

Окрім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 буде мати змогу продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Зазначені обставини в їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний зможе перешкоджати встановленню істини у справі, про що зазначено і в апеляційній скарзі прокурора.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на викладене, доводи сторони обвинувачення щодо наявності обґрунтованої підозри, заявлених ризиків та неможливості запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, є обґрунтованими, належними та підтверджуються матеріалами провадження.

Колегія суддів дійшла до висновку, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи підозрюваного та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Враховуючи те, що ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає безумовному скасуванню, а до ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , слід застосувати в межах строку досудового розслідування, тобто до 16 січня 2023 року. Зважаючи на те, що підозру ОСОБА_6 вручено 18 листопада 2022 року, із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий звернувся до слідчого судді 25 листопада 2022 року, строк досудового розслідування закінчується 16 січня 2023 року.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 ,- задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2022 року, відносно ОСОБА_6 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_9 , погодженого прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 16 січня 2023 року включно.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12

Єдиний унікальний № 761/26388/22 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Провадження № 11сс/824/323/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України