КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2022, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в діянні обвинуваченого складу цього кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано невинуватим у тому, що він 10.11.2022 о 14 год. 50 хв. перебував у приміщенні магазину «АТБ», що знаходиться за адресою: м. Київ, бул. Перова, 8, де здійснюючи розрахунок на касі вищевказаного магазину, помітив гаманець коричневого кольору у вигляді портмоне, що лежав на місці пакування товарів біля касового апарату.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, впевнившись в тому, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає і не усвідомлює його злочинних намірів, взяв з каси вищевказаного магазину гаманець коричневого кольору, що належить потерпілій ОСОБА_8 , який вона забула на касі. Розуміючи, що потерпіла може повернутись за своїм майном, ОСОБА_6 поклав гаманець до свого пакету.

У подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел до кінця, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_6 , зберігаючи при собі в пакеті гаманець коричневого кольору, який належить ОСОБА_8 , направився до виходу із приміщення магазину, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 1 700 гривень 00 коп.

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що обвинувачений в ході судового розгляду надав показання, в яких зазначив, що дійсно в указаний дату та час таємно викрав гаманець, в якому знаходились грошові кошти. Вказує, що вина обвинуваченого також підтверджується протоколом огляду від 14.11.2022. Звертає увагу, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про виправдання ОСОБА_6 , обмежився лише констатацією факту допиту в судовому засіданні обвинуваченого, однак не проаналізував вказані ним обставини у сукупності з іншими доказами, зокрема з протоколом огляду та показаннями потерпілої ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Постановляючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 , суд першої інстанції безпосередньо дослідив та оцінив всі надані сторонами докази.

Вирок суду першої інстанції ґрунтується на досліджених в ході судового розгляду доказах - показаннях обвинуваченого ОСОБА_6 , протоколі огляду з додатками від 14.11.2022.

За результатами дослідження цих доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом подію кримінального правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу, що для констатації наявності в діях особи складу кримінально-караної крадіжки, окрім факту умисного таємного вилучення чужого майна, вчиненого суб`єктом цього кримінального правопорушення, необхідно встановити вартість викраденого майна, тобто розмір завданої шкоди, адже саме ця ознака є розмежувальною між кримінально-караною крадіжкою та дрібною крадіжкою, що є адміністративно караним діянням, а також має значення для правильної кваліфікації дій підозрюваного, обвинуваченого.

Таким чином, у цьому кримінальному провадженні обставиною, яка відповідно до вимог ст. 91 КПК України підлягала встановленню і доведенню, є вартість гаманця, яка в ході досудового розслідування будь-якими засобами доказування взагалі не встановлювалась.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку норма п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України мала імперативний характер, оскільки предметом злочину був гаманець, а розмір матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням, неможливо достовірно встановити без спеціальних знань.

Однак, в порушення вимог п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України, сторона обвинувачення ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду не вчинила будь-яких процесуальних дій із залучення експерта для визначення вартості гаманця та розміру матеріальних збитків, які могли бути встановлені лише на підставі висновку останнього.

При цьому, в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 25.11.2019 в справі № 420/1667/18 зазначено, що суд, виходячи із закріпленого у ст. 26 КПК принципу диспозитивності, позбавлений можливості, навіть у випадку, коли він виявив відсутність висновку експерта із визначенням розміру матеріальних збитків, самостійно, з власної ініціативи залучити експерта і усунути цей недолік досудового слідства.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції, оцінивши докази у їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Твердження прокурора в судовому засіданні суду апеляційної інстанції щодо порушення судом положень ч.3 ст. 349 КПК України є необґрунтованими, оскільки в ході відтворення звукозапису судового засідання встановлено, що судом були дослідженні всі надані стороною обвинувачення докази, а тому порушень обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження допущено не було.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2022 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3