КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду у м. Києві, матеріали за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах Комбінату громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства, на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання цивільного позивача ОСОБА_6 та накладено арешт на нежитлове приміщення, а саме на: ресторан «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 1024,1 (кв.м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 247, номер об`єкта в РПВН: 11143397, яке зареєстроване на праві власності за Комбінатом громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства (ідентифікаційний код: 01749088), із забороною вчинення реєстраційних дій щодо вказаного об`єкту нерухомого майна.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя враховуючи наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, розміру завданої шкоди потерпілому ОСОБА_6 , дійшов висновку, що у зв`язку з цим виникла обґрунтована необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (забезпечення цивільного позову), а також з метою недопущення приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вищевказаного майна.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_5 ,який діє в інтересах Комбінату громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства,подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

Представник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою.

На думку представника, слідчим суддею не взято до уваги те, що накладення арешту було здійснено на нежитлове приміщення (ресторан) « ІНФОРМАЦІЯ_1 » власником якого є Комбінат громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства, а не ОСОБА_7 , яка начеб то, як фізична особа заволоділа коштами ОСОБА_6 .

Просить врахувати, що ОСОБА_7 не є власником майна на яке було накладено арешт. Крім того, ОСОБА_7 не володіє корпоративними правами (акціями, частками) в юридичній особі, яка є власником вказаного вище майна.

Представник зазначає, що вказана ухвала порушує законні права власника майна, оскільки власник не може розпоряджатися майном на власний розсуд.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі допущена помилка щодо адреси приміщення на яке накладено арешт (АДРЕСА_1 ) замість АДРЕСА_2 ).

В судове засідання учасники судового провадження не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у їх відсутність.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності цивільного позивача, прокурора та представника власника майна, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що а апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, слідчим управлінням ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000232, відомості щодо якого 22 березня 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом незаконного заволодіння ОСОБА_7 грошовими коштами та об`єктом нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , що належить потерпілому ОСОБА_6 .

26 березня 2021 року ОСОБА_6 визнано потерпілим у кримінальному провадженні № 0000232, що підтверджується пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Постановою слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 від 27 березня 2021 року нежитлове приміщення, а саме: ресторан «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 1024,1 (кв.м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000232.

Крім того, 31 березня 2021 року на адресу слідчого управління ГУНП у місті Києві,ОСОБА_9 відповідно до статей 61, 128 КПК України, подано цивільний позов в рамках кримінального провадження №0000232.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08 квітня 2021 року у справі № 752/8563/21 (провадження №: 1-кс/752/2927/21було накладено арешт на ресторан «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 1024,1 (кв.м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка була скасована ухвалою Київського апеляційного суду м. Києва від 23 листопада 2021 року та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено в накладенні арешту на вищевказане майно.

26 листопада 2021 року цивільний позивач ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на нежитлове приміщення, а саме на: ресторан «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 1024,1 (кв.м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 247, номер об`єкта в РПВН: 11143397, яке зареєстроване на праві власності за Комбінатом громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства (ідентифікаційний код: 01749088) із забороною вчинення реєстраційних дій щодо об`єкту вказаного нерухомого майна.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року, задоволено вказане клопотання цивільного позивача ОСОБА_6 та накладено арешт на зазначене нежитлове приміщення, із забороною вчинення реєстраційних дій щодо об`єкту вказаного нерухомого майна.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000232 про накладення арешту на майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, врахував розмір завданих збитків, позицію потерпілої сторони у кримінальному провадженні, та вважав за необхідне накласти арешт на майно із забороною будь яким особам вчиняти дії щодо об`єкта вказаного нерухомого майна, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (забезпечення цивільного позову).

Колегія суддів з таким рішенням слідчого судді погодитись не може з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обгрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні про арешт майна, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

Накладаючи арешт на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону цивільний позивач та слідчий суддя не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Колегія судді вважає, що як слідчому судді так і колегії суддів апеляційного суду цивільним позивачем чи його представником не надано будь яких доказів на підтвердження існування наведених вище, визначених законом обставин.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчим суддею накладено арешт на нежитлове приміщення (ресторан) «ІНФОРМАЦІЯ_1», власником якого є юридична особа - Комбінат громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства, а не ОСОБА_7 . Остання не є власником майна та не володіє корпоративними правами (акціями, частками) в юридичній особі.

Враховуючи, що відомості щодо Комбінату громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства в Єдиний реєстр досудових розслідувань не внесені, а також що вказана юридичної особа не несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, за таких обставин колегія суддів приходить до остаточного висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказаний об`єкт нерухомого майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (забезпечення цивільного позову).

Вказані обставини свідчать про порушення вимог ч. 6 ст. 170 КПК України, і в свою чергу унеможливлюють забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи

Як вбачається з матеріалів справи, на даний час жодній посадовій особі вказаного товариства не було повідомлено про підозру, щодо жодної особи обвинувальний акт не було передано до суду, також, не здійснюється кримінальне провадження відносно вказаної юридичної особи, на майно якої накладено арешт.

Враховуючи, що за матеріалами даного клопотання відсутні достатні докази вчинення кримінального правопорушення за участю Комбінату громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства, то наявність підстав вважати, що існує правова підстава для арешту майна цього суб`єкта господарської діяльності, взагалі спростовується.

Наявність цивільного позову у даному кримінальному провадженні не є достатньою підставою для накладення арешту.

Таким чином, існування правової підстави для арешту вказаного майна не підтверджується відповідними доказами.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що ні цивільний позивач у клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення відповідно ст.ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту.

На підставі викладених обставин, які свідчать про неповноту та однобічність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання цивільного позивача за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ,який діє в інтересах Комбінату громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства, - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року, якою задоволено клопотання цивільного позивача ОСОБА_6 та накладено арешт на нежитлове приміщення, а саме на: ресторан «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 1024,1 (кв.м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 247, номер об`єкта в РПВН: 11143397, яке зареєстроване на праві власності за Комбінатом громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства (ідентифікаційний код: 01749088) із забороною вчинення реєстраційних дій щодо вказаного об`єкту нерухомого майна- скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання цивільного позивача ОСОБА_6 про накладенняарешту на нежитлове приміщення, а саме на: ресторан «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 1024,1 (кв.м), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 247, номер об`єкта в РПВН: 11143397, яке зареєстроване на праві власності за Комбінатом громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства (ідентифікаційний код: 01749088) із забороною вчинення реєстраційних дій щодо вказаного об`єкту нерухомого майна - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/569/2023

Єдиний унікальний номер справи - 752/8563/2

Категорія: ст. 171 КПК України

Слідчий суддя у суді першої інстанції - ОСОБА_10

Доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_1