Справа № 526/2222/22
Провадження № 1-кп/526/366/2022
В И Р О К
іменем України

08 грудня 2022 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гадяч кримінальне провадження № 0000012 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , с. Римарівка Гадяцького району Полтавської області, громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, офіційно за трудовим договором не працюючого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

встановив:

за рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 08.08.2006 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 13.07.2006, було зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

Однак, це рішення суду за наявності можливості ОСОБА_4 умисно не виконував, злісно ухиляючись від сплати аліментів на дитину аж до досягнення ІНФОРМАЦІЯ_4 його сина ОСОБА_6 повноліття.

Внаслідок таких протиправних дій дитину утримувала виключно матір ОСОБА_5 , а ОСОБА_4 навіть не займався вихованням дитини, у зв`язку з чим за рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 31.10.2011 був позбавлений батьківський прав, що згідно ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України не звільнило його від обов`язку утримувати дитину та виплачувати аліменти.

В подальшому, за наявності можливості ОСОБА_4 умисно не виконував рішення Гадяцького районного суду № 2-656/2006 та злісно ухиляючись від сплати аліментів на дитину. Реалізуючи свій умисел щодо злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на утримання своєї єдиної дитини саме безпосередньо в якості аліментів не сплатив жодної гривні, хоча мав таку можливість, оскільки був працездатним і весь цей період часу мав як періодичні доходи за усними цивільно-правовими доходами, так і постійні систематичні доходи під час роботи за трудовими договорами.

Так, окрім інших, ОСОБА_4 мав доходи за працю за трудовими договорами:

-у період із 01.08.2017 по 27.09.2018 із ТОВ «Євробус Полтава»;

-у період з 01.09.2020 по 03.02.2021 з ФОП ОСОБА_7 ..

Так, тільки за час роботи на посаді водія автотранспортних засобів в ТОВ «ЄвробусПолтава» отримав дохід на суму 42273 гривні 75 копійок, але ніяких виплат аліментів на користь дитини не робив та маючи можливість виконання рішення суду про щомісячну виплату аліментів, заходів, спрямованих на погашення заборгованості по аліментах не вчинив.

Крім цього, в період з 01.09.2020 по 03.02.2021 ОСОБА_4 працював на посаді водія транспортних засобів в ФОП ОСОБА_7 та отримав дохід в сумі 63050 гривень 20 копійок, проте заходів спрямованих на погашення заборгованості по аліментах не вчинив.

У період із березня 2021 року по 17.12.2021 ОСОБА_4 мав доходи від виконання зобов`язань за усними цивільно-правовими договорами із різними фізичними особами, однак замість виплати коштів за рішенням суду на користь дитини ОСОБА_6 кошти витрачав на інші потреби.

Про наявність зазначених вище доходів державних виконавців місцевого підрозділу Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не повідомляв, відповідні власні доходи від них приховував, внаслідок чого виконати рішення суду щодо стягнення з нього аліментів державними виконавцями не виявилось можливим. Будь-яких заходів із виконання рішення суду по сплаті аліментів на утримання дитини у період часу 01.08.2017 по 17.12.2021 не вживав, та його виконанню державними виконавцями жодним чином не сприяв.

Такими протиправними діяннями ОСОБА_8 грубо порушив вимоги ст.51 Конституції України, ст.ст.180-181 Сімейного Кодексу України, ст.ст.8,12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно яких батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У періоди часу із 01.08.2017 по 27.09.2018, 01.09.2020 по 03.02.2021 ОСОБА_4 допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання своєї дитини ОСОБА_6 на загальну суму 58241 гривня 75 копійок, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дитини, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.164 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, фактичні обставини справи не заперечував.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою всіх учасників судового розгляду інші докази судом не досліджувались.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального проступку є: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини які відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального проступку - відсутні.

При призначенні покарання судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на спеціальних обліках не перебуває, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

постановив:

ОСОБА_4 визнати винним за ч.1 ст.164 КК України та призначити покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1