Справа № 149/1885/22
Провадження №11-кп/801/1168/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05 грудня 2022 рокум. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду ОСОБА_2 в порядку ст. 615 КПК України розглянув в м. Вінниці клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , засудженого вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.10.2022 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

встановив:

До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_5 та захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 на вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.10.2022 року відносно ОСОБА_4 .

Обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 02.12.2022 подав до Вінницького апеляційного суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, санкція, якого передбачає покарання у виді тривалого терміну позбавлення волі, строк тримання під вартою закінчується 06.12.2022, обставини, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не змінились.

Розгляд клопотання призначено було призначено на 05.12.2022 року 11.30 год., проте через

відсутність світлопостачання у суді та оголошення повітряної тривоги, клопотання прокурора розглянути у зазначений час не представилось можливим. Враховуючи, що строк запобіжного заходу спливає 06.12.2022 року та враховуючи оголошення повітряної тривоги на території України, наявність на розгляді клопотання, суддя дійшов до висновку про розгляд клопотання прокурора одноособово , у відповідності до ст. 615 КПК України.

Суд апеляційної інстанції , дослідивши клопотання та кримінальне провадження, вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 615 КПК України (в ред. Закону України №2111-IX від 03.03.2022 ст. 615 КПК) в разі закінчення строку дії ухвали про тримання під вартою, і неможливістю розгляду судом питання продовження такого строку, ухвала дії запобіжного заходу вважається продовженою до вирішення судом відповідного питання, але не більше ніж на 2 місяці.

Вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.10.2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців та вказаним вироком змінено ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили, але не більше 60 днів, запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою.

З огляду на те, що завершити розгляд поданої апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 є неможливим, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, на думку суду апеляційної інстанції, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого він обвинувачуються, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Обставинами, що вказують на продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність вироку суду, яким обвинувачений засуджений за вчинення тяжкого злочину до 3 років 6 місяців позбавлення волі та являє виключну небезпеку для суспільства.

Продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 до завершення апеляційного розгляду на думку Суду не суперечить і практиці Європейського Суду з прав людини. Згідно з п. а ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ОСОБА_4 є законно ув`язненим після його засудження компетентним судом.

Продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З огляду на наведене вище Суд вважає, що ризики, встановлені під час застосування запобіжного заходу не припинились, через що можливо та доцільно продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, наявні підстави для продовження раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до завершення апеляційного розгляду.

Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим, підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 331, 401 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Качанівка Хмільницького району Вінницької області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до завершення апеляційного розгляду кримінального провадження.

Копію ухвали негайно направити учасникам судового провадження і начальнику Вінницької установи виконання покарань УДПтС України у Вінницькій області.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_2