Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/666/22
провадження № 1-в/624/33/22
УХВАЛА
Іменем України
смт. Кегичівка 07 листопада 2022 року
Кегичівський районний суд Харківської області, у складі
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Красноградського РС №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області - ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши подання начальника Красноградського РС №2 ФДУ «Центр пробації» в Харківській області майора внутрішньої служби ОСОБА_6 відносно якого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт Кегичівка, Кегичівського району, Харківської області, громадянин України, освіта середня, неодружений, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 03 липня 2008 року Кегичівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 186, ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, 2) 20 жовтня 2009 року Кегичівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, 06 листопада 2012 року постановою Балаклійського районного суду Харківської області умовно-достроково звільнений на не відбуту частину покарання 1 рік 4 місяці 21 день, 3) 16 червня 2014 року Кегичівським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 263, ст. 72, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, 20 вересня 2016 року звільнений з Темнівської виправної колонії № 100 по відбуттю строку покарання, 4) 27 грудня 2018 року Красноградським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, 14 серпня 2020 року з місць позбавлення волі звільнений за відбуттям покарання, 5) 01 березня 2021 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку 3 роки, із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України,
- про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання начальника Красноградського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області щодо ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 01 березня 2021 року покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.
Подання обґрунтоване тим, що засуджений ОСОБА_5 , будучи ознайомленим з умовами звільнення від призначеного покарання та обов`язками, покладеними на нього вироком суду, допустив їх невиконання. Так, 05 липня 2021 року, 03 серпня 2021 року, 07 вересня 2021 року, 09 березня 2022 року, 15 березня 2022 року не з`явився до уповноваженого органу з питань пробації на реєстрацію без поважної причини та двічі протягом іспитового строку не повідомив про зміну місця проживання, що є порушенням п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
19 квітня 2022 року за переліченими порушеннями Красноградський PC № 2 ФДУ «Центр пробації» в Харківській подання до Кегичівського районного суду для вирішення питання щодо скасування іспитового строку та направлення його для відбування покарання згідно вироку Сахновщинського районного суду Харківської областi вiд 01 березня 2021 року. 28 квітня 2022 року Кегичівський районний суд розглянув дане подання та відмовив у його задоволенні. 10 травня 2022 року особова справа у відношенні засудженого ОСОБА_5 надійшла до підрозділу пробації та була прийнята для подальшого виконання.
06 вересня 2022 року, 18 жовтня 2022 року ОСОБА_5 знову допустив неявку у призначений день на реєстрацію.
Вказане свідчить про невиконання засудженим умов звільнення від відбування покарання та ухилення від своїх обов`язків, так як відповідно до ст. 164 КВК України звільнені від відбування покарання з випробуванням повинні: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про змін місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу. Таким чином засуджений ОСОБА_5 двічі порушив умови іспитового строку.
Представник Красноградського РС №2 ФДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_4 , в судовому засіданні підтримала подання в повному обсязі, просила його задовольнити.
У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 вказав, що не з`явився на реєстрацію через стан здоров`я, оскільки не має телефона, то не зміг повідомити орган пробації. На третій день прийшов, проте було закрито, не ховався. Зазначив що також ходив до дільничного та прокурора.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні подання підтримав, просив задовольнити.
Перевіривши матеріали особової справи №10/2020, заслухавши думку присутніх осіб, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів особової справи, 01 березня 2021 року Сахновщинським районним судом Харківської області ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 186 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України зі звільнення від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку 3 роки, із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Згідно повідомлення зазначений вирок набрав законної сили 01 квітня 2021 року.
Як вбачається з постанови від 13 квітня 2021 року, з якою ОСОБА_5 ознайомлений особисто, останнього зобов`язано з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу пробації Кегичівського району і визначено день явки 1,2,3 вівторок щомісяця.
Частиною 3 ст. 164 КВК України встановлено, що звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.
13 квітня 2021 року ОСОБА_5 надав підписку, у якій зазначено, що йому роз`яснені покладені на нього судом обов`язки.
Згідно з ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
У зв`язку з невиконанням покладених на ОСОБА_5 обов`язків вироком Сахновщинського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 186 КК України, начальник Красноградського РС №2 ФДУ «Центр пробації» в Харківській області майор внутрішньої служби ОСОБА_6 звернулася до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбуття призначеного покарання відносно ОСОБА_5 , посилаючись на те, що останній двічі допустив неявку у призначений день на реєстрацію. За допущенні порушення у ОСОБА_5 09 вересня 2022 року, 24 вересня 2022 року були відібрані письмові пояснення та винесено попередження про те, що відносно нього буде направлено до суду подання про скасування іспитового строку та направлено його для відбуття призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Суд вважає, що вказані обставини та матеріали подання не свідчать про те, що ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, не проявив готовності до самокерованої, соціально-правомірної поведінки, що свідчить про неможливість засудженого стати на шлях виправлення без ізоляції від суспільства.
Сам факт неналежного невиконання обов`язків, покладених на засудженого вироком суду, ще не може бути безумовним свідченням його небажання ставати на шлях виправлення, а отже і вагомою підставою для направлення засудженого для реального відбування покарання.
Відповідно до ч. 6 ст. 166 КВК України у разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.
Суд, вирішуючи питання про відміну звільнення з випробування і направлення засудженого для відбування призначеного покарання повинен з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, в чому полягали правопорушення, чи відбувались вони систематично, які стягнення були покладені на засудженого, чи можна розглядати викладені в поданні факти, як свідчення про небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Отже, обставин, які б свідчили, що засуджений ОСОБА_5 не виконує покладені на нього судом обов`язки, та його небажання стати на шлях виправлення, судом не встановлено.
З урахуванням позицій сторін, вивчивши подання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає, оскільки відсутні достатні обґрунтування того, що характер вчинених засудженим правопорушень свідчить про небажання стати на шлях виправлення особи, яка засуджена за злочин, родові ознаки якого відмінні від змісту скоєних правопорушень, за вчинення яких вимагається направити його в місця позбавлення волі для відбуття призначеного покарання.
Таким чином, суд вважає, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 і направлення його для відбуття призначеного, не доведене достатніми доказами, а тому суд приходить до висновку щодо відсутності підстав до задоволення подання органу пробації.
Керуючись ст. 75, 78 ч.2 КК України, ст. 537, 539 КПК України, ст. 166 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання начальника Красноградського районного сектору №2 ФДУ «Центр пробації» в Харківській області майора внутрішньої служби ОСОБА_6 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання.
Особову справу відносно засудженого ОСОБА_5 №10/2022 повернути до Красноградського районного сектору №2 ФДУ «Центр пробації» в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1