Справа № 740/7178/21
Провадження № 1-кс/740/235/23
УХВАЛА

01 березня 2023 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 від 31 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000268 від 29 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

установив:

27 лютого 2023 року представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подав до суду скаргу про скасування постанови слідчого від 31.12.2022 про закриття кримінального провадження.

Скарга обґрунтована тим, що постановою від 31.12.2022 старший слідчий СВ Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 закрив кримінальне провадження № 0000268 від 29.06.2020, яке відкрите за фактом ДТП, що сталася 28.06.2020 близько 08 год. у с. Хороше Озеро Борзнянського району, у результаті якої настала смерть ОСОБА_6 , у зв`язку з відсутністю в діях водії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У мотивувальній частині постанови слідчий указав, що водій оприскувача ( ОСОБА_7 ) не мав технічної можливості уникнути зіткнення шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування, хоча і виїхав на зустрічну смугу та порушив вимоги п. 22.5, 22.7 Правил дорожнього руху України. Водій ГАЗ-3302 ( ОСОБА_6 ) не дотримався вимог п. 10.1, 10.5, 11.3 ПДР. Слідчий вважав, що безпосередньою причиною виникнення ДТП є недотримання водієм ОСОБА_6 вимог указаних пунктів ПДР, але в його діях відсутні ознаки кримінального правопорушення.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що слідчий визначив момент виникнення небезпеки для руху (10 м) та швидкість руху цього транспортного засобу зі слів водія оприскувача, тобто на підставі суб`єктивних даних. Вказав, що такий підхід слідчого до проведення експертизи та закриття кримінального провадження суперечить принципам кримінального судочинства. За наявності порушень водієм оприскувача ПДР щодо проїзду великогабаритних транспортних засобів, цій обставині має бути надана належна оцінка.

Разом з цим висновок слідчого ОСОБА_5 про відсутність у діях водія ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не ґрунтується на вимогах закону, є упередженим та необ`єктивним.

Посилаючись на вказане, представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 вважав оскаржувану постанову слідчого невмотивованою та просив її скасувати.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Адвокат ОСОБА_4 подав заяву про проведення судового засідання без його та ОСОБА_3 участі, скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Слідчий ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд скарги без його участі, просив відмовити в задоволенні скарги, оскільки рішення прийнято об`єктивно на підставі зібраних доказів та висновків експертів, під час досудового розслідування проведено всі можливі і необхідні слідчі дії. У постанові надана оцінка дій обох водіїв учасників ДТП та вказано, що відповідно до висновку експерта допущені порушення вимог ПДР водієм оприскувача не перебувають у причинному зв`язку з ДТП. Крім того, в скарзі не зазначено, які слідчі дії, на думку скаржника, необхідно виконати. Крім цього, ОСОБА_3 не була визнана потерпілою у кримінальному провадженні, а тому не має права на оскарження постанови відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Установлено, що відповідно до постанови слідчого Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 від 31.12.2022, закрито у зв`язку з відсутністю в діях водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Постанова мотивована тим, що проведеним досудовим розслідуванням установлено, що водій автомобіля марки ГАЗ-3302, р. н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 не дотримався вимог п. 10.1, 10.5, 1.3 ПДР, тобто перед виконанням маневру повороту праворуч на перехресті рівнозначних доріг не впевнився у безпечності виконання маневру, при цьому під час виїзду з перехрещення проїзних частин без необхідності виїхав частково на смугу зустрічного руху, чим створив небезпеку для руху оприскувача під керуванням ОСОБА_7 , а водій ОСОБА_7 допустив порушення вимог п. 22.5, 22.7 ПДР щодо руху оприскувача по дорозі з виступанням його габаритів на зустрічну смугу руху, а з моменту виникнення небезпеки для руху вжив заходів до зменшення швидкості руху оприскувача, виконуючи вимоги п. 12.3, 13.4 ПДР, але не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ГАЗ-3302, р. н. НОМЕР_1 , і недотримання ним вимог п. 22.5, 22.7 ПДР не перебувають у причинному зв`язку виникненням ДТП.

Оскільки безпосередньою причиною виникнення ДТП є недотримання вимог п. 10, 10.5, 11.3 ПДР саме водієм ОСОБА_6 та ніхто, крім ОСОБА_6 , внаслідок ДТП не отримав тілесних ушкоджень, у діях водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тому кримінальне провадження підлягає закриттю.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Разом з цим у ч. 5 цієї статті вказано, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» вказано, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати, що трапилося і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справах «Олександр Ніконенко проти України», Мута проти України», Карабет та інші проти України»).

За змістом ст. 93 КПК України метою проведення слідчих дій є виключно збирання доказів, а ст. 91 КПК України передбачає виключний перелік обставин, які підлягають доказуванню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

За загальним правилом, визначеним у ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказуванню підлягає збирання, перевірка та оцінка доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься у ст. 284 КПК України.

Зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим (прокурором) всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, 284 КПК України).

При цьому слід зазначити, що у розумінні вимог кримінального провадження, відсутність в діянні складу злочину передбачає наявність самої події, в якій відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину. Отже, рішення слідчого повинно містити вказівку на те, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні.

Відповідальність за ч. 2 ст. 286 КК України передбачена за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження

Об`єктом указаного правопорушення є безпека руху та експлуатації транспорту, а також життя та здоров`я особи. Об`єктивна сторона злочину характеризується діянням, наслідками цього діяння, обстановкою, причинний зв`язок між діянням та наслідками. Діяння виражається в діях або бездіяльності і завжди пов`язане з невиконанням вимог нормативно-правових актів, насамперед Правил дорожнього руху. Обстановка характеризується тим, що діяння вчиняються, а наслідки настають під час безпосереднього руху транспортних засобів. Кримінальна відповідальність настає за умови нанесення тілесних ушкоджень не менше, ніж середньої тяжкості. Суб`єкт злочину осудна особа, яка досягла 16 років і керує ТЗ (водій або інструктор). Суб`єкту злочину необов`язково мати право керування ТЗ. Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винної особи до наслідків та виражається необережністю.

Статтею 110 КПК України встановлено, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Кримінальне провадження не може бути закрито поки не будуть спростовані всі доводи потерпілого.

Статтею 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа.

Разом із тим ч. 5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

У матеріалах кримінального провадження (арк. 98) міститься заява ОСОБА_3 від 03.07.2020 про залучення її як потерпілої в указаному кримінальному провадженні за фактом ДТП, в якій загинув її чоловік ОСОБА_6 .

При цьому в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова слідчого (прокурора) про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою в указаному кримінальному провадженні.

За таких обставин, можна зробити висновки, що ОСОБА_3 з часу подання відповідної заяви набула права та обов`язки потерпілої, а тому помилковими є доводи слідчого про те, що вона не має права оскаржити постанову про закриття кримінального провадження.

Крім цього, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ДТП мала місце 28.06.2020, а другого учасника цієї ДТП водія оприскувача ОСОБА_7 вперше допитано як свідка 05.03.2021.

У кримінальному провадженні містяться вказівки Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 09.08.2021, зокрема, про: надання доручення оперативному підрозділу Ніжинського РВП на проведення додаткових заходів зі встановлення свідків ДТП; проведення слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_7 , під час якого встановити параметри руху автомобіля та оприскувача, яка була відстань між ними в момент настання об`єктивної можливості у водія оприскувача виявити автомобіль ГАЗ-3302, чи виступали габарити оприскувача на зустрічну смугу руху; за результатами проведених слідчих експериментів призначити судову інженерно-транспортну експертизу.

Усупереч зазначеному, слідчий не провів слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_7 , і призначена слідчим інженерно-транспортна експертиза проведена за відсутності такого слідчого експерименту.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

За таких обставин є достатні підстави вважати, що слідчим не дотримано вимог процесуального закону та не вчинено всіх необхідних слідчий дій для забезпечення повноти та всебічності з`ясування обставин кримінального провадження, а тому постанова про закриття кримінального провадження прийнята передчасно і не може вважатись законною, а висновок про відсутність складу кримінального правопорушення стосовно кожного з учасників ДТП обґрунтованим. Оскаржувана постанова слідчого не відповідає критеріям обґрунтованості, вмотивованості та законності, а тому підлягає скасуванню.

Слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова слідчого скасуванню.

Керуючись ст. 2, 7, 22, 26, 40, 40-1, 303 - 306, 307, 376 КПК України, -

ухвалив:

Скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на постанову слідчого Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 від 31 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000268 від 29 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, задовольнити.

Постанову слідчого Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 від 31 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000268 від 29 червня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, скасувати.

Копію ухвали невідкладно надіслати до Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області до відома.

Матеріали кримінального провадження повернути до Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1