Справа № 629/6463/19
ВИРОК

іменем України

20.03.2023 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0001615 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.10.2019, відносно:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Перегонівка, Голованівського району, Кіровоградської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, не маючого на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб, без місця реєстрації, проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 246 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_5

представник потерпілого - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Відповідно до ст. 4 Лісового Кодексу України, до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара.

Згідно до ч. 2 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України, № 17 від 10.12.2004 року, визначається незаконною порубка дерев і чагарників, вчинена: зокрема, без відповідного дозволу.

Згідно ч. 1 ст. 67 Лісового Кодексу України, у порядку спеціального використання лісових ресурсів здійснюється, зокрема, заготівля деревини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 69 Лісового Кодексу України, спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток. Спеціальний дозвіл на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Відповідно до пункту 2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 року № 761, Лісорубний або лісовий квиток є основним документом, на підставі якого, зокрема здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів.

Так, 22.10.2019, у ОСОБА_3 виник умисел, в порушення вказаних норм, на незаконну порубку дерев у лісових насадженнях.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 23.10.2019, найняв бригаду на роботу по порубкі лісових насаджень на території в захисних лісонасадженнях на перегоні Лозова 939 км лінії Лозова-Павлоград, км 937 пк. з правої сторони колії, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , переконавши їх у законності своїх дій та законності порубки дерев у лісових насадженнях.

Після чого, 23.10.2019, ОСОБА_3 разом із вказаними особами, прибули на ділянку лісового насадження, яка розташована на території виробничого підрозділу «Харківська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», на перегоні Лозова 939 км лінії Лозова-Павлоград, км 937 пк з правої сторони колії та перебуває на балансі виробничого підрозділу «Харківська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця».

Після чого, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що ним не отримано вказаних необхідних дозволів, для вирубки дерев у лісах та лісосмугах, надав дозвіл ОСОБА_7 та його бригаді за допомогою бензинової пили, спиляти та в подальшому розпиляти на колоди у вказаному лісовому насадженні 1 сухостійне, 1 сироростуче дерево породи клен та 1 дерево сироростуче породи ясен, чітко вказуючи на дерева, які необхідно спиляти, діаметром на пні: 48 см., 45 см, 56 см.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв майнову шкоду виробничому підрозділу «Харківська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» на загальну суму 30 328,67 гривень.

Умисні дії, ОСОБА_3 , що виразилися у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 246 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він не визнає повністю. При цьому обвинувачений пояснив, що 19.10.2019 він зустрів ОСОБА_11 біля його гаража, і в цей же час зупинилось Таксі і пасажир з нього підійшов до них. ОСОБА_11 сказав що треба обрізати дерева, чи не заперечує про це ОСОБА_3 ,на що останній відповів "Ні,звичайно, як можна заперечувати, коли гілки і над дахом і над головою". ОСОБА_11 сказав що роботу виконає той чоловік, який назвався ОСОБА_12 , то був ОСОБА_7 . Згодом, як вказав обвинувачений, він поцікавився, яким чином буде проходити спил гілок, на що йому відповіли, що будуть працювати з вишкою і ОСОБА_7 попросив номер телефону ОСОБА_3 , але він наголошував,що перед роботою потрібно отримати дозвіл на спил дерев. Після розмови ОСОБА_11 з ОСОБА_7 зайшли за гаражі, і пробули там деякий час, а коли вийшли,то усі розійшлись по домівкам. ОСОБА_7 говорив, що почне роботу по спилу гілля 20.10.2019, проте цього не відбулось до 23.10.2019. В день події, а саме 23.10.2019 року його дружині, ОСОБА_13 , повинні були робити укол у глазне яблуко, тому він думав лише про це, і десь о 11:00 годині дня він прийшов в гараж, і вже чув як ОСОБА_7 з бригадою працюють у останньому ряді гаражів, ОСОБА_7 запитував у нього, що ще потрібно спиляти, і він вказав на гілку ясена та клена між останніми рядами гаражів,адже на дереві пішла глибока тріщина, чим загрожувала падінням на людей або автомобіль. ОСОБА_7 покликав двох робітників і вони обрізали гілки клена, хотіли ще обрізати гілки, але він заборонив це робити, адже потрібно отримати дозвіл. Згодом він пішов додому, йому зателефонував ОСОБА_7 і запитав чи можна спиляти той ясен, де глибока тріщина, на що він відповів: "Ні,тільки гілку можна спиляти, а коли буде дозвіл, тоді будемо різати", через якийсь час до нього знов зателефонував ОСОБА_7 і повідомив, що приїхала поліція, його викликають. Приїхавши на місце події, поліцейський сказав, на щоб він зв`язався з ОСОБА_7 . ОСОБА_11 попросив його написати заяву начальнику Лозівського ВП ОСОБА_14 про те, що це він, ОСОБА_3 попросив ОСОБА_7 спиляти дерева, та наголосив, що ОСОБА_3 нічого не буде, а у разі необхідної допомоги, ОСОБА_11 стане на його захист. У результаті чого, він написав таку заяву. Пізніше приїхала ГАЗель і ОСОБА_7 з людьми погрузив до неї дрова.

Крім вказаного, ОСОБА_3 зазначив, що досудове розслідування та слідчий експеримент відбувся без його участі, його допит та допит свідків взагалі не проводився на досудовому розслідуванні. Він хотів відмовитись від написаної заяви на ім`я начальника поліції, проте не встиг. 04.12.2019 року він повинен був надати покази,але його захисник ОСОБА_15 попросив перенести допит, у зв`язку з ознайомленням із справою. Захисник ОСОБА_15 домовився із слідчим ОСОБА_16 про наступну дату допиту, то була 17.12.2019 року. 16.12.2019 року слідчий ОСОБА_16 знаючи про те, що ОСОБА_15 знаходиться у м.Києві, попросила прийти до відділення поліції, та почала змушувати його ознайомлюватись із матеріалами справи та проходити дактилоскопію. Він написав скаргу на дії слідчого ОСОБА_16 , а його захисником було здійснено запит для одержання звукозапису розмови, проте позитивного результату не отримав. Після подій, 05.03.2021 року Південна залізниця самостійно зрізала дерева по ряду 68а і 93.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, суд допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому діяння при вищевикладених обставинах.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що у місті Лозова, голова гаражного кооперативу, як пізніше він дізнався, що це ОСОБА_3 , попросив його спиляти дерева, які похилилися на гаражі. Коли вони приїхали, їх зустрів ОСОБА_3 ще з одним чоловіком, саме ОСОБА_3 показав які три дерева потрібно спиляти. Пиляли дерева наступного дня, особисто ОСОБА_3 показав які дерева треба спиляти та контролював роботу їх бригади. Спиляні дерева вони забрали. Потім приїхала поліція.

Як вказав свідок ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , як голова правління ГБК-5, особисто надавав йому розписку у якій правління кооперативу ГБК-5 просило його виконати спилювання дерев за задньою стіною гаражів з метою недопущення їхнього падіння, яке загрожує життю та майну (криші гаражів, автомобілі в гаражах) членів кооперативу. Копію даної розписки, свідок просив долучити до матеріалів кримінального провадження.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що він разом із своїм вітчимом ОСОБА_7 займається спилом дерев. Коли вони приїхали до гаражів які розташовані за 5 мікрорайоном біля заправки, там був голова кооперативу ОСОБА_3 , який особисто їм показав 3 дерева які потрібно спиляти, оскільки дерева звисали на гаражі. Він спросив у ОСОБА_3 : «Тут криміналу ніякого не має?», той відповів, що «є добро!». Під час спилу дерев ОСОБА_3 відїзжав та приїзжав , контролював роботу по спилюванню дерев. Вони спиляли 3 дерева. Як вказав свідок, він особисто бачив якісь бумажки «документи» щодо того, що ОСОБА_3 як голова кооперативу просить ОСОБА_7 спиляти дерева.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що він є членом гаражного кооперативу, а ОСОБА_3 , є головою гаражного кооперативу. Він та інші члени гаражного кооперативу зверталися до ОСОБА_3 з приводу гілок дерев, які росли вверх та обламувались на дах гаражів та падали на автомобілі. 23.10.2019 року близько 10-11.00 години, він перебуваючи на території гаражного кооперативу почув звук роботи бензопили, а потім зустрів ОСОБА_3 , який сказав що нарешті прийшла бригада пиляти дерева, але не має «вишки» аби обпиляти гілки та вони його не слухають і потрібно шукати ОСОБА_18 , який зі слів ОСОБА_3 і привів тих людей. Як вказав свідок, спиляні дерева не належали гаражному кооперативу, росли у посадці і до кооперативу не відносилися.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомив що,три роки тому назад, він звернувся до ОСОБА_3 ,як голови кооперативу, адже йому на кришу гаражу усі ці роки падало гілля з дерев,чим пошкоджувало кришу. Він знайшов чоловіка, який зможе обрізати гілля, а не дерева. Через пару днів ОСОБА_11 прямувавши до гаражу, чув звук характерний пилі, підійшовши до місця події, він побачив,старшого і з ним дві- три особи,які пиляли дерева. ОСОБА_3 там не було. Згодом,цього ж дня, десь о першій годині дня йому зателефонував ОСОБА_3 повідомивши про приїзд поліції. Прибувши на місце події, він побачив вже спиляні дерева. Взагалі мова була про те,що потрібно спиляти саме гілля. Бригадир казав ОСОБА_11 що будуть обрізати з вишки, і для цього йому порекомендували ОСОБА_7 , з яким він зустрічався для обговорювали спилу тільки гілля, за дерева мови не було.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, окрім показів свідків, письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Так, 28.10.2019 до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернувся начальник виробничого підрозділу «Харківська дистанція захисник лісонасаджень» ОСОБА_19 та просив вжити заходи реагування на незаконну вирубку дерев по виробничому підрозділу «Харківська дистанція захисник лісонасаджень» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», в захисних лісонасадженнях на перегоні Лозова - 939 км лінії Лозова - Павлоград, км 937 пк 1 з правої сторони колії по ходу збільшення пікетів. Зрубано 3 дерева, що завдало матеріальної шкоди. Ділянка, де скоєна рубка, відноситься до захисних лісонасаджень залізниці.

У відповідності до протоколу огляду місця події та фотознімками до нього від 23.10.2019 за участі гр. ОСОБА_10 та гр. ОСОБА_7 оглядалась ділянка місцевості, що розташована у м. Лозова, Харківської області на 937 км. пікет перегону Лозова 937 км. праворуч від ГБК № 5. На момент огляду на даній ділянці розташований обрубок дерева, поряд із яким знаходиться ОСОБА_10 , який користуючись бензопилою марки «Viper» салатового кольору, з його слів спиляв стовбур дерева зовні схожий на клен, діаметр 56 см., на відстані 2 м. знаходиться пеньок діаметром 48 см. Зовні схожий на клен, на відстані 1м. знаходиться пеньок діаметром 45 см. схожий на дерево породи «Ясен».

У відповідності до висновку експерта № 8/229СЕ-19 від 18.11.2019 року - розрахунок розміру шкоди, який спричинено за незаконну порубку дерев по виробничому підрозділу «Харківська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця», в захисних лісонасадженнях на перегоні Лозова 939 км лінії Лозова-Павлоград, км 937 пк з правої сторони колії, згідно довідки АТ «Українська залізниця» регіональної філії «Південна залізниця» виробничий підрозділ «Харківська дистанція захисних лісонасаджень» арифметично підтверджується на суму 30328,67 гривень.

У відповідності до постанови про визнання речовими доказами від 30.10.2019 року, в якості речового доказу визнано бензопилу марки «Viper 5200», яка передана на зберігання ОСОБА_7 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 01.11.2019, який складено за участі лісника Панютинської вир. Дільниці ОСОБА_20 та Начальника Панютинської виробничої дільниці Харківської дистанції захисних лісонасаджень ОСОБА_21 , у місті Лозовій 937 км, непарна сторона колій, перегон Лозова - 939 км., були виявлені пні спиляних дерев.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 08.11.2019, за участі спеціаліста геодезиста ОСОБА_22 , Начальника Панютинської виробничої дільниці Харківської дистанції захисних лісонасаджень ОСОБА_21 , проводився огляд ділянки місцевості у місті Лозовій 937 км, непарна сторона колій, перегон Лозова - 939 км., проведеним оглядом було встановлено, що спиляні дерева знаходяться в межах земельної ділянки , яка перебуває в користуванні «Харківська дистанція». Спиляні пеньки знаходяться в межах земельної ділянки.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 27.11.2019 року у присутності двох понятих, свідок ОСОБА_7 знаходячись поблизу ГБК № 5 в м. Лозова пояснив, що 22.10.2019 року йому на мобільний телефон зателефонував раніше не знайомий чоловік який назвався головою ГБК № 5 та попросив спиляти аварійні дерева за гаражами і він погодився. Наступного дня прийшов до ГБК № 5 та голова кооперативу вказав, які саме дерева треба спиляти. Також свідок ОСОБА_7 пояснив, що чоловік запевнив його в тому, що в нього є дозвіл на випилювання цих дерев. Крім того, ОСОБА_7 зазначив, що він зі своєю бригадою спиляв 3 деревини, які наразі знаходяться в с. Домаха, та пояснив, що при допиті злякався та сказав, що спиляні дерева не забирав. Потім свідок дав добровільну згоду на огляд свого гаражу. Далі в с. Домаха в ГБК № 2 при огляді були виявлені фрагменти деревини, а саме: розкидані колоди дерев різної довжини та діаметру. Зі слів свідка ОСОБА_7 вказані колоди були спиляні за ГБК № 5 в м. Лозова.

У відповідності до постанови про визнання речовими доказами від 27.11.2019 року, в якості речового доказу визнано «фрагменти дерев», які передані на зберігання начальнику виробничого підрозділу «Харківська дистанція захисних лісонасаджень».

Відповідно до службової записки на ім`я ОСОБА_23 від 23.10.2019, за підписом ОСОБА_3 , як голови правління ГБК-5, правління кооперативу ГБК-5 просило його виконати спилювання дерев за задньою стіною гаражів з метою недопущення їхнього падіння, яке загрожує життю та майну (криші гаражів, автомобілі в гаражах) членів кооперативу. (том № 3 а.п.47)

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаних в суді свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_10 у суду немає. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 добре розумів, що дерева які він вказав спиляти свідкам, не є власністю гаражного кооперативу та останньому не належать.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

Суд відхиляє твердження обвинуваченого ОСОБА_3 , щодо не причетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст. 246 КК України, та розцінює як спробу уникнути персональної відповідальності за вчинене. Так, свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_10 вказали саме на ОСОБА_3 як на особу, яка спочатку вказала які дерева необхідно спиляти, а наступного дня, саме ОСОБА_3 , як вказали свідки, контролював роботу по спилюванню дерев. При цьому покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_10 узгоджуються як між собою так і відповідають інформації зазначеній у Службовій записці на ім`я ОСОБА_23 від 23.10.2019, за підписом ОСОБА_3 , як голови правління ГБК-5. Зокрема у цій записці йшлося про те, що правління кооперативу ГБК-5 просило ОСОБА_23 виконати спилювання дерев за задньою стіною гаражів з метою недопущення їхнього падіння, яке загрожує життю та майну (криші гаражів, автомобілі в гаражах) членів кооперативу. (том № 3 а.п.47)

При цьому, суд зауважує, що обвинувачений ОСОБА_3 не ставив під сумнів та не заперечував проти дійсності цієї Службової Записки виконаної ним особисто із проставлянням свого особистого підпису і печатки ГБК-5.

Що стосується показів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_24 , суд розцінює їх критично та відхиляє, з наступних підстав.

Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , яка є дружиною обвинуваченого ОСОБА_3 , повідомила, що вона хворіє на цукровий діабет, і у зв`язку з чим ОСОБА_3 їй постійно допомагає, робить ін`єкції . У день подій, ОСОБА_3 може і ходив у гараж з ранку, вона не пам`ятає, але, довго він там не міг бути, оскільки о 9 годині ОСОБА_3 вколов їй інсулін, а потім о 13.00 годині знов потрібно колоти ін`єкцію, так само і у 18.00 та у 21.00 годині. Свідок припустила, що можливо, у день подій ОСОБА_13 і ходив у гаражі, але не надовго.

Тобто, свідок ОСОБА_13 , яка є дружиною обвинуваченого, та прямо заінтересована в результатах даного кримінального провадження. Крім вказаного, покази свідка ОСОБА_13 в частині того, що ОСОБА_3 23.10.2029 зранку не відлучався з дому, та не міг надавати вказівки щодо спилювання дерев, спростовуються Службовою запискою датованою саме 23.10.2019 о 8.10, на ім`я ОСОБА_7 від імені ОСОБА_3 , написання якої він не заперечував (том 3 а.п. 47). При цьому, інформація зазначена в даній службовій записці, повністю узгоджується із показами свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_10 , які вказали саме на ОСОБА_3 , як на особу яка вказувала які дерева необхідно спиляти та керувала їх роботою по спилювання саме дерев, а не гілок.

У свою чергу, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 повідомила, що 19.10.2019 році вона була у себе у гаражі,почула знайомі голоса, то були ОСОБА_3 і ОСОБА_11 і ще один чоловік. Відкривши двері гаража вона побачила ОСОБА_11 і ОСОБА_3 , який показував на гілки,які потрібно спиляти, адже вони були аварійними, у тому числі над її гаражем. ОСОБА_3 говорив що потрібно отримати дозвіл, а мова про спил дерев взагалі не йшла. Як і хто пиляв дерева вона не бачила. 20 жовтня 2019, тобто наступного дня після спилу дерев, по телефону ОСОБА_3 сказав їй, що перебуває у шоковому стані, у зв`язку із тим, що спиляли дерева.

Однак, покази даного свідка судом не приймаються, оскільки вони не стосуються подій 23.10.2019, коли фактично і відбулася незаконна порубка дерев у лісових насадження. При цьому, свідок ОСОБА_24 безпосередньо 23.10.2019 не була свідком порубки дерев, а свідки ОСОБА_7 і ОСОБА_10 вказали саме на ОСОБА_3 , як на особу яка вказувала які дерева необхідно спиляти та керувала їх роботою по спилювання саме дерев, а не гілок.

Судом відхиляються, як неспроможні, доводи захисника ОСОБА_5 , в частині порушення права на захист ОСОБА_3 , що відбулося, на її думку, внаслідок невідповідності Повідомлення про підозру, що було вручено ОСОБА_3 04.12.2019, зі змістом обвинувального акту в частині правової кваліфікації дії ОСОБА_3 , оскільки у підозрі не зазначено кваліфікаційну ознаку « заподіяння істотної шкоди», а у обвинувальному акті при кваліфікації дій ОСОБА_3 ця кваліфікаційна ознака зазначена. Наведене, як стверджує захисник, призвело до того, що ОСОБА_3 не мав можливості належним чином захищатися від обвинувачення.

Однак, вказані доводи сторони захисту, судом відхиляються, як неспроможні, з огляду на наступне.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, 04.12.2019 ОСОБА_3 повідомлено про підозру із кваліфікацією його дій за ч.1 ст. 246 КК України (том №2 а.п.74) при цьому, кваліфікуюча ознака « заподіяння істотної шкоди» у підозрі не зазначена. Разом з тим, як у Підозрі, так і у Обвинувальному акті ( том 1 а.п.2-4) зазначено про те, що саме ОСОБА_3 , своїми умисними діями заподіяв майнову шкоду виробничому підрозділу «Харківська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» на загальну суму 30 328,67 гривень.

Наведене, дало підставу суду дійти висновку, про те, що істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та права на захист ОСОБА_3 не відбулося, а сума спричиненої ОСОБА_3 майнової шкоди 30 328,67 гривень - підтверджена Висновком експерта № 8/229СЕ-19 від 18.11.2019 року. Тобто сума майнової шкоди була встановлена до Повідомлення про підозру, та саме ця сума шкоди зазначена як у самій Підозрі так і в обвинувальному акті.

Сам же обвинувачений ОСОБА_3 , заперечуючи взагалі проти своє винуватості, жодного разу, під час судового розгляду, не заявляв про порушення його права на захист саме з цієї підстави.

Наведене свідчить проте, що ОСОБА_3 не був дезінформований в питаннях сутності і характеру обвинувачення, та судом не встановлено порушення базового міжнародного стандарту, закріпленого у пункті «а» частини 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено право особи бути негайно і детально поінформованою зрозумілою для неї мовою про характер і причини висунутого обвинувачення.

Доводи захисника ОСОБА_5 в частині не проведення в межах даного кримінального провадження трасологічної та інших експертиз, судом також відхиляються, оскільки відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З огляду на вказане перекладання функцій обвинувачення чи захисту на суд - є не припустимим.

У свою чергу, ані захисник, ані обвинувачений, не клопотали перед судом про призначення будь яких експертиз щодо з`ясування, не вирішених на думку захисника, питань.

Ставлячи під сумнів Висновок експерта № 8/229СЕ-19 від 18.11.2019 року, належних та допустимих доводів - захисник не навела, клопотань про виклик експерта для надання роз`яснень не заявляла.

Крім вказаного, захисник не погодилася із діаметром спиляних пеньків, зазначених у протоколі огляду місця події від 01.11.2019, проте, у суду відсутні правові підстави ставити під сумнів зазначений протокол, який було складено за участі лісника Панютинської вир. Дільниці ОСОБА_20 та Начальника Панютинської виробничої дільниці Харківської дистанції захисних лісонасаджень ОСОБА_21 .

Із врахуванням постанови Верховного Суду від 26 січня 2023 року (Справа № 183/3452/19 Провадження № 51-3293 км 22), судом вирішувалося клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та відмовлено у перевірці його показань та показань свідків, із застосуванням спеціального технічного засобу - поліграфу (детектора брехні), оскільки чинним законодавством не передбачено перевірку показань із застосуванням спеціального технічного засобу - поліграфу (детектора брехні) та використання отриманих даних як доказу.

Що стосується Заяви ОСОБА_3 на ім`я начальника Лозівського ВП УМВС в Харківській області від 23.10.2019 із зізнавальними показами щодо порубки дерев (том №2 а.п.7), з огляду на приписи статті 87 КПК України, дана заява, судом визнається недопустимим доказом.

Проте, визнання судом недопустимим доказом Заяви ОСОБА_3 (том №2 а.п.7)- жодним чином не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_3 та на правову кваліфікацію його дій саме за ч.1 ст. 246 КК України.

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачена.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 246 КК України, як такі, що виразилися у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

4.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнав, раніше не судимий, пенсіонер, у лікарів нарколога і психіатра на обліку не перебуває, за місцем мешкання скарг не надходило.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

Вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України, позицію представника потерпілого, яка просила призначити покарання на розсуд суду, обвинувачений та його захисник просили ухвали виправдувальний вирок, також суд враховує відсутність обставин що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст. 246 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Так, у межах даного кримінального провадження Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерне товариство «Українська залізниця» було подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування заподіяних матеріальних збитків АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Українська залізниця» у загальному розмірі 30328,67 гривень внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Згодом представником позивача збільшено позовні вимоги до 30351,67 гривень.

При вирішенні цивільного позову, суд виходить з наступного.

Частиною 5 статті 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку із цивільним позовом, КПК не врегульовані, до них застосовується норми ЦПК.

Крім вказаного, згідно з положеннями ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зважаючи на викладене, цивільний позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_3 про відшкодування заподіяних матеріальних збитків підлягає частковому задоволенню саме в межах суми визначеної та підтвердженої висновком експерта, що становить 30328,67 гривень

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 246 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_3 про відшкодування заподіяних матеріальних збитків - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на відшкодування заподіяних матеріальних збитків - 30328,67 (тридцять тисяч триста двадцять вісім) гривень 67 (шістдесят сім) копійок.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової економічної експертизи в сумі 1256.08 гривень.

Речові докази:

- бензопилу марки «Viper 5200» - залишити за належністю свідку ОСОБА_7

- «фрагменти спиляних дерев» знайдені в с. Домаха, ГБК № 2 - залишити за належністю виробничому підрозділу «Харківська дистанція захисних лісонасаджень» .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1