В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.01.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 5 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження за №0003287, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2022, що надійшло до суду з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Фастів, Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , абонентський номер телефону - НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а саме у тому, що за нез`ясованих досудовим розслідуванням дати, часу, місця та обставин Особа 1, Особа 2, Особа 4 (відомості про особи неповні відповідно до презумпції невинуватості), досудове розслідування щодо яких здійснюється у іншому кримінальному провадженні (надалі - Особа 1, Особа 2, Особа 4) повідомили ОСОБА_5 про можливість незаконного отримання від громадян матеріальних цінностей - коштів, що полягало в наступному.

Особа 1 та Особа 2 повинні були здійснювати підшукування громадян призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, а ОСОБА_5 та Особа 4 виготовляти їм документи про підтвердження статусу особи, яка заброньована на період мобілізації та на воєнного часу за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За вищевказані дії ОСОБА_5 разом з Особа 1, Особа 2, Особа 4 отримували від громадян грошову винагороду.

Поряд з цим, ОСОБА_5 , домовляючись з Особа 1, Особа 2, Особа 4 про вчинення вищевказаних дій, повідомив останнім недостовірну інформацію, що полягала у можливості виготовлення ним документів, які дають підставу для безперешкодного виїзду громадянам з території України, всупереч обмежень, встановлених Законом України «Про правовий режим воєнного стану». У разі отримання готівкових коштів від громадян шляхом обману ОСОБА_5 ні наміру ні можливостей виконувати свою частину домовленостей не мав.

Згодом, 23.09.2022 та 29.09.2022, Особа 1 попереднього домовився та отримав від громадянина України ОСОБА_6 за виготовлення документів, які надають право на виїзд за межі державного кордону України, гроші в сумі 3500 (тисячу п`ятсот) доларів США, що еквівалентно 127960 грн. згідно офіційного курсу НБУ.

ОСОБА_5 , у невстановлений час та місці, отримавши частину коштів ОСОБА_6 , а саме 100 (сто) доларів США, що еквівалентно 3656 грн. згідно офіційного курсу НБУ, домовленостей із Особа 1, Особа 2, Особа 4 не виконав та привласнив їх, розпорядившись ними на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 шляхом обману заволодів грошовими коштами, чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_6 на суму 100 (сто) доларів США, що еквівалентно 3656 грн. згідно офіційного курсу НБУ.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Під час досудового слідства кримінального провадження № 0003287, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2022, між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , 16.12.2022 було укладено угоду про визнання винуватості, за змістом якої сторони визнають, що обставини вчинення кримінальних правопорушень досудовим розслідуванням встановлено правильно ОСОБА_5 , в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке інкримінується йому органом досудового розслідування за викладених вище обставин.

Сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , за ч. 2 ст. 190 КК України та узгоджують вид і розмір його покарання з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), з урахуванням пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин: за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді штрафу у розмірі 3500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 59500 гривень.

Обвинувачений дає згоду на застосування до нього узгоджуваного за цією угодою покарання.

В судовому засіданні обвинувачений, його захисник, після роз`яснення прав, передбачених КПК України, наслідків укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характеру обвинувачення, виду покарання, узгодженого сторонами, просили суд затвердити зазначену угоду.

Угоду просив затвердити і прокурор ОСОБА_3 ..

Згідно письмової заяви потерпілого ОСОБА_7 збитки йому відшкодовано у повному обсязі, надав письмову згоду прокурору на укладення даної угоди.

Розглянувши угоду про визнання винуватості, заслухавши думки учасників кримінального провадження щодо можливості її затвердження, суд керується наступним.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачуються у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому, тобто за ч. 2 ст. 190 КК України.

Згідно з положеннями ст. 12 КК України, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 474 КПК України обвинувачений визнав вину в обсязі пред`явленого обвинувачення, а також цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угод судом. Обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угод про визнання винуватості між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення, а тому у суду не виникає необхідності витребувати документи, а також викликати в судове засідання інших осіб та опитувати їх для з`ясування добровільності укладеної угоди. Укладення угоди є правомірним, та таким, що відповідає інтересам потерпілого, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Також судом встановлено, що покарання сторонами угод про визнання винуватості визначено у відповідності до положень КК України. Узгоджена сторонами міра покарання передбачена в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України та відповідає загальній меті призначення кримінального покарання, визначена з урахуванням характеру та тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_5 даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, та є достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, перевіривши угоду про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим, суд приходить до висновку, що умови угоди: не суперечать вимогам кримінально-процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи сторін та інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, сторони дійсно розуміють наслідки укладненн та затвердження угоди, що підтверджено в судовому засіданні, і як вбачаться з матеріалів кримінального провадження та погодили вид покарання.

Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне затвердити угоди про визнання винуватості, яка укладена, між прокурором з одного боку, та обвинуваченим з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену сторонами міру покарання за ч. 2 ст. 190 КК України .

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 368-371, ч. 2, ст. 373, ст. ст. 374-376, п. 1 ч. 1 ст. 468, ст.ст. 471, 474, 475 КПК України, ч. 2 ст. 190 КК України, суд

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості, укладену 16.12.2022 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0003287, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2022, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, затвердити.

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,що становить 59500 гривень 00 копійок.

Засуджений ОСОБА_5 , зобов`язаний сплатити суму штрафу на користь держави України, в місячний строк з моменту набрання вироком суду законної сили.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1