Справа № 946/687/23
Провадження № 1-кс/946/305/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2023 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000120, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Встановлено, що 25.01.2023 до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від менеджера апарату з економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_7 про те, що 25.01.2023 о 23:31 год. за адресою: станція Новий порт, м. Ізмаїл, Одеської області, шлях №9, виявлено двох невстановлених осіб, які шляхом віджиму люка вагону №95447116 потягу, здійснювали крадіжку зерна, наповнюючи мішки зерном з вагона потяга, після чого дані мішки поміщали до транспортного засобу автомобіля марки FORD TRANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Так, 26.01.2023 о 00:30 годин встановлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, с. Старі Трояни, Кілійського району, Одеської області, українець, громадянин України, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , якого на підставі ст. 208 КПК України, затримано за адресою: шлях № 9, станція Новий порт, м. Ізмаїл. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України, із дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст.236 КПК України, у присутності понятих оперуповноважений ВКП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснив обшук затриманої особи ОСОБА_5 , під час якого виявлено та вилучено: посвідчення, видане АТ «Укрзалізниця» на ім`я ОСОБА_5 , № НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 , мобільний телефон Samsung Galaxy M12: imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 .

На думку слідчого, враховуючи той факт, що вказане вилучено майно має значення речових доказів по вищевказаному кримінальному провадженню, зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також з метою проведення експертиз, виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

У судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити. Прокурор підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити, вважаючи, що є всі підстави для накладення арешту на вказане майно. Зазначив, що необхідно провести експертні дослідження з вказаним майном. Проте, не проти у відмові у накладанні арешту на паспорт. Крім того, зазначив, що одна особа втекла з місця злочину, а отже необхідно додаткове дослідження телефону для встановлення інших учасників злочину.

Власник майна у судовому засіданні зазначив, що він не знайомий з третьою особою, яка причетна до злочину, ніяких контактів з нею він не мав і не має. Цю особу привів ОСОБА_8 , він проти задоволення клопотання.

Представник власника майна у судовому засіданні зазначив, що заперечує проти задоволення клопотання. Так, посвідчення «Укрзалізниця» це просто перепустка. Паспорт взагалі заборонено вилучати за законодавством. Телефон вже був оглянутий слідчим, всі менеджери та інше оглянуто, про що складено протокол огляду предметів.

Вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина. Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Згідно вимог ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.2 , ч. 3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно із ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у п.1 листа за №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язанні сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону.

Так, кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України - за ознаками незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньої змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану, якщо особа з причин що не залежали від її волі, не вчинила усі дії які вважала необхідним для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Однак, з клопотання слідчого не вбачається, та ним не було доведено наявність підстав для арешту на посвідчення, що видане АТ «Укрзалізниця» на ім`я ОСОБА_5 , № НОМЕР_2 та паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 , тому в цій частині клопотання слідчого не підлягає задоволенню. Вказані документи лише є посвідченнями особи та в даному випадку не можуть нести ніякої доказової інформації для досудового розслідування.

На думку слідчого судді, достатнім буде накладення арешту на мобільний телефон Samsung Galaxy M12: imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 .

Так, слідчим суддею враховуються розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для інших осіб.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання слідчого про арешт майна задовольнити частково.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що вилучені 26.01.2023 посвідчення, видане АТ «Укрзалізниця» на ім`я ОСОБА_5 , № НОМЕР_2 та паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 негайно повернути власнику майна.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на мобільний телефон Samsung Galaxy M12: imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 .

В задоволенні решти вимог клопотання слідчого відмовити.

Вилучені 26.01.2023 протоколом затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, речі, а саме: посвідчення, видане АТ «Укрзалізниця» на ім`я ОСОБА_5 , № НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 негайно повернути власнику майна.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Повний текст ухвали проголошено 01.02.2023р. о 09:10 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1