печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_62, при секретарі ОСОБА_63, за участю прокурора: ОСОБА_64, слідчого: ОСОБА_65, захисника-адвоката: ОСОБА_66, підозрюваного: ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань полковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_67 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В:

02.12.2022 старший слідчий в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань полковник Державного бюро розслідувань ОСОБА_67 за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_64, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, що управлінням з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000094 від 25.10.2017 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 255, ч.ч. 1, 2 ст. 127, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 189, ч.ч. 1,2 ст. 364, ч.ч. 1, 2 ст. 365 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що згідно із повідомлення про підозру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється в участі у злочинній організації та участі у злочинах, вчинюваних такою організацією; катуванні, тобто умисному заподіянні сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, а також з метою залякування чи дискримінації його або інших осіб, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вчинене організованою групою.

Обґрунтовуючи внесене клопотання, слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, або довічне позбавлення волі.

Слідчий зазначає про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, що підозрюваний ОСОБА_1 перебуваючи на волі може:

1. Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Наявність вказаного ризику підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_1 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки інкриміновані йому кримінальні правопорушення, передбачають покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років із конфіскацією майна та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Разом з цим, як встановлено із архівної особової справи ОСОБА_1 , останній мешкав та відбував покарання у м. Сєверодонецьку, м. Старобільську, м. Бердянську, отже він, маючи зв`язки із особами з кримінального світу, може змінити місце свого проживання, у тому числі шляхом виїзду за кордон, або на тимчасово непідконтрольну територію України. Наведе свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

2. Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

На даний час у кримінальному провадженні не встановлені усі обставини, які підлягають доказуванню, а тому підозрюваний має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема: носії інформації на яких може бути збережені відео/аудіо/фотофайли з обставинами катувань засуджених та вимагання у них грошових коштів, листування за допомогою месенджерів або електронної пошти із іншими учасниками вчинення злочинних дій, записники, щоденники, що можуть містити рукописні записи про вказані факти, інші предмети і документів, які стосуються періоду відбування покарання у ДУ «Бердянська виправна колонія № 77» та вчинення протиправних дій й ті, про які стороні обвинувачення на цьому етапі кримінального провадження не відомо. Наведе свідчить про існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3. Незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних даних потерпілих, свідків, які надали органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього, у зв`язку з чим останній може мати можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від показів.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Оскільки у кримінальному провадженні потерпілі, свідки у порядку ст. 225 КПК України не допитані, їх необхідно буде допитати у суді. Таким чином ОСОБА_1 має реальну можливість вплинути на вказаних осіб з метою схилити їх до зміни раніше наданих показань, вигідних стороні захисту, або відмовитись від надання показань. Наведе свідчить про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

4. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

ОСОБА_1 є раніше судимим згідно із вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.03.2015 за ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі із випробувальним терміном 1 рік, вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.04.2016 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України до 7 років позбавлення волі, вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.03.2017 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Стороною обвинувачення ОСОБА_1 інкримінується участь у злочинній організації та участі у злочинах, вчинюваних такою організацією; катування, тобто умисному заподіянні сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, а також з метою залякування чи дискримінації його або інших осіб, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; вимагання, тобто вимозі передачі чужого майна або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вчинене організованою групою.

Не застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дає підстави вчинити, аналогічні кримінальні правопорушення. Наведе свідчить про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ураховуючи характер вчинених підозрюваним злочинів та тяжкість покарання, що може загрожувати йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, є всі підстави вважати, що підозрюваний може полишити місце свого постійного проживання та переховатись від органів досудового розслідування та суду, та незаконними засобами через залякування може впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, тому з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обставини, встановлені під час досудового розслідування, на думку слідчого, виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інший запобіжний захід неможливо обрати.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримали, просив задовольнити, зазначивши, що обрання іншого запобіжного заходу не передбачено.

Адвокат ОСОБА_68 та підозрюваний ОСОБА_1 заперечували щодо задоволення клопотання та просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі, зазначивши, що підозра є необґрунтованою, а відтак підстави, з якими кримінальне процесуальне законодавство передбачає застосування запобіжного заходу, відсутні, в разі задоволення клопотання, просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки у відохлюваного ОСОБА_1 на утриманні перебуває малодітній син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку учасників судового провадження, приходжу до наступних висновків.

Досудовим розслідуванням встановлено, що управлінням з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000094 від 25.10.2017 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 255, ч.ч. 1, 2 ст. 127, ч. 2 ст. 153, ч. 2 ст. 189, ч.ч. 1,2 ст. 364, ч.ч. 1, 2 ст. 365 КК України.

01.12.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , о 06 год. 00 хв. затримано на підставі п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 189 КК України.

Згідно із повідомлення про підозру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється в участі у злочинній організації та участі у злочинах, вчинюваних такою організацією; катуванні, тобто умисному заподіянні сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, а також з метою залякування чи дискримінації його або інших осіб, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вчинене організованою групою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що протягом 2016 року (більш точної дати не встановлено) службовими особами Державної установи «Бердянська випрана колонія № 77» (далі - ДУ «Бердянська випрана колонія № 77») з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів створено злочинну організацію, основним завданням якої стало отримання неправомірної вигоди для її учасників шляхом вимагання та отримання грошових коштів від засуджених осіб, які відбувають покарання у вказаній державній установі виконання покарань.

Дана злочинна організація, до складу якої увійшли невстановлені на теперішній час працівники ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», характеризувалась наступним чином:

- попередньою зорганізованістю в спільне об`єднання для вчинення злочинів;

- чіткою ієрархією;

- стабільністю і згуртованістю свого складу;

- розробкою та узгодженням планів і методів вчинення злочинів, пов`язаних із катуванням засуджених та вимаганням у них і їх родичів грошових коштів;

- об`єднаністю злочинів єдиним планом з розподілом функції кожного із учасників групи, спрямованих на досягнення єдиної злочинної мети;

- обізнаністю усіх учасників групи з планом злочинних дій;

- наявністю загальновизнаних правил поведінки;

- домовленістю та готовністю до вчинення злочинів всіма членами злочинної організації у будь-який час;

- розподілом грошових коштів, отриманих від злочинної діяльності між всіма її учасниками;

- приховування наслідків вчинених протиправних дій та не притягнення учасників організації до кримінальної відповідальності за вчинені злочини.

За загальним планом отримання неправомірної вигоди здійснювалося наступним чином.

На першочерговому етапі реалізації злочинного плану учасники злочинної організації із числа службових осіб установи, виконуючи відведені їм функції та ролі, проводили приймання засуджених осіб, які прибували до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», та, виходячи за межі наданих їм повноважень, застосовували до них надмірну фізичну силу або дії психологічного тиску з метою зломлення їх волі та примусу надалі беззаперечно виконувати всі вказівки адміністрації установи.

Так, під час приймання засуджених із спеціалізованого автотранспорту, яким останні були доставлені на територію ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» для подальшого відбування покарання, учасники злочинної організації із числа службових осіб цієї установити до кожного із засуджених застосовували фізичну силу, наносячи їм удари руками, ногами, гумовими кийками у різні частини тіла, що також супроводжувалося образливими та принижуючими висловлюваннями.

Після цього зазначені особи кожного із засуджених, застосовуючи до них больові прийоми із заломленням рук за спину, відводили в сторону від загального місця збору, де пропонували взяти до рук віника і підмести підлогу. За прийнятими у кримінальній субкультурі серед засуджених осіб неформальними правилами та звичаями засуджені не повинні співпрацювати із структурами будь-якої влади, а засуджений, який погодився підмітати підлогу, таким чином виявляє свою згоду на співпрацю із адміністрацією колонії.

Знаючи про ці злочинні звичаї, учасники злочинної організації із числа службових осіб ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», застосовуючи фізичне насильство, змушували засуджених виконувати їх вимоги, а саме декілька разів підмести підлогу врученим віником, щоб надалі шантажувати цих засуджених, погрожуючи розповсюдженням інформації про їх співпрацю із адміністрацією установи.

До засуджених, які добровільно відмовлялися виконати такі вимоги, учасники злочинної організації із числа службових осіб установи застосовували різноманітні види катувань, як зокрема нанесення ударів руками та ногами в різні частини тіла, нанесення ударів гумовими кийками, руками і ногами по тілу засудженого, замотаного в матрац, больове викручування рук за спиною, доведення до стану удушення шляхом затискання обличчя особи в мокрий матрац, тощо. Не витримуючи фізичної болі під час застосування такого різновиду катувань або під страхом їх застосування, засуджені особи погоджувалися виконувати вимоги адміністрації колонії.

Окрім того, після проведення відповідних процедур приймання засуджених, учасники злочинної організації із числа службових осіб установи за допомогою старших днювальних та днювальних, для психологічного тиску та збільшення ефекту пригнічення волі особи застосовували до засуджених принизливі процедури. За вказівкою одного із учасників злочинної організації засуджений мав ганчіркою помити унітаз у приміщенні вбиральні. Весь цей процес миття унітазу оперативний працівник знімав на відеокамеру, погрожуючи розповсюдити відзняте відео через мережу Інтернет та серед інших засуджених, усвідомлюючи, що за злочинними звичаями такий засуджений буде віднесений до однієї із найнижчих каст кримінальної субкультури - так званих «всіма відторгнутих осіб» або «опущених», що може вплинути на спосіб та умови відбування ним покарання у цій чи іншій колонії.

Засуджені, які відмовлялися виконати такі дії, піддавалися вищевказаним аналогічним видам катувань і, не витримуючи їх проведення, змушені були виконати вказівку щодо миття унітазу.

Всі вищеописані протиправні дії як фізичних, так і психологічних видів катувань були застосовані учасники злочинної організації із числа службових осіб ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» до засуджених з метою послабити або взагалі придушити волю людини, змусити її через відчуття постійного страху застосування фізичного насильства або психологічного приниження беззаперечно виконувати будь-які вказівки як працівників адміністрації установи, так і засуджених, призначених старшим днювальним та днювальними окремих відділень установи, які входили до злочинної організації та діяли спільно за попередньою змовою для досягнення загальної злочинної мети.

Надалі засуджені, які прибули для відбування покарання до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», поміщувалися до дільниці карантину і розподілу, на якому перебували строком не менше 14 днів, а потім переводилися до конкретно визначеного керівництвом колонії відділення.

На цій стадії злочинного плану, про який заздалегідь були обізнані та виконували всі учасники злочинної організації, залучалися інші відібрані засуджені, які погодилися співпрацювати із адміністрацією колонії та відповідними наказами керівника установи були призначені старшими днювальними або днювальними. За вказівкою керівників злочинної організації старші днювальні і днювальні щоденно, систематично застосовували до інших засуджених різні види фізичних та психологічних катувань.

Зокрема, старші днювальні і днювальні, які входили до складу злочинної організації, застосовували до інших засуджених, окрім загальних ударів руками і ногами в різні частини тіла, витончені види катувань, що супроводжувалися сильним больовим синдромом та як правило не залишали видимих тілесних ушкоджень. До таких видів катувань відносилися нанесення ударів пластиковою або дерев`яною палицею по стопах, внаслідок чого подальше ходіння особи було болісним та ускладненим, нанесення ударів кулаком в область хребців шиї, від яких потерпіла особа на мить втрачала координацію або взагалі свідомість (так звана «черепаха»), болісне викручування рук за спиною, що супроводжувалося укладеним процесом дихання (так звана «ластівка» або «заплив»), нанесення численних ударів палицею по сідничній області, відбивання фаланги пальців рук пластиковою або дерев`яною палицею, нанесення під нігті грибкових інфекцій забрудненою швейною голкою, зв`язування або іммобілізація особи на тривалий час, довготривале стояння в одному положенні протягом декількох годин, присідання понад 500 і більше раз, безпідставне миття підлоги протягом цілого світлового дня, тривала заборона ходіння до туалету для справляння людських потреб та інші.

На будь-які скарги засуджених щодо застосування старшими днювальним або днювальними вищевказаних видів катувань адміністрація ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» не реагувала, приховуючи факти вчинення злочинів на території установи та забезпечуючи ухилення від відповідальності винних осіб.

Зламавши або послабивши такими катуванням волю особи, днювальні та старші днювальні в рішучій формі пропонували їй за певну грошову суму уникнути таких катувань. Після того як засуджений погоджувався на їх вимоги, старші днювальні та днювальні надавали йому можливість зателефонувати своїм рідним та попрохати перерахувати на конкретно визначені банківські картки необхідну суму грошових коштів або здійснювати таке перерахування щомісячно.

Банківські картки, на які надходили кошти, належали як правило рідним днювальних і старших днювальних, які надалі, не будучи обізнані із їх злочинними намірами, знімали ці кошти та готівкою передавали у посилках до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77».

Для вчинення вищеописаних злочинних дій протягом різного періоду часу у 2016-2020 роках залучили як учасників злочинної організації засуджених ОСОБА_3 - старшого днювального відділення № 1, ОСОБА_4 - старшого днювального відділення № 2, ОСОБА_5 - старшого днювального відділення № 3, ОСОБА_6 - старшого днювального відділення № 4, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 - старших днювальних дільниці карантину і розподілу. Всі вищевказані засуджені надали згоду на участь у злочинній організації і умисно за вказівкою її керівників вчиняли злочинні дії щодо інших засуджених, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, які вони здійснювали для досягнення корисливих інтересів інших учасників злочинної організації.

Так, надавши свою згоду на участь у злочинній організації ОСОБА_1 , який відбував покарання у ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» з 23.06.2016 по 15.04.2021, відповідно до відведеної йому ролі виконавця злочинних дій виконував наступні дії:

- визнавав і дотримувався визначених керівництвом злочинної організації правил поведінки її учасників та забезпечував їх дотримання іншими учасниками злочинної організації, на яких він мав вплив;

- виконував вказівки керівників злочинної організації, спрямовані на реалізацію злочинного плану та досягнення його мети;

- за попередньою згодою із іншими учасниками злочинної організації застосовував фізичне і психологічне насильство, здійснював вплив на засуджених осіб, які прибували для відбування покарання до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», з метою зломлення їх волі та примусу беззаперечно виконувати вказівки адміністрації колонії, старших днювальних і днювальних, у тому числі явно протиправного характеру;

- одноособово або за участі інших учасників злочинної організації застосовував до засуджених осіб різного роду види катувань шляхом умисного заподіяння фізичного болю, фізичного та морального страждання під час нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій, що принижують честь та гідністю особи, маючи на меті зламати їх волю та змусити підкоритися протиправним вимогам;

- здійснював підбір виконавців злочинів, кандидатури яких повідомляв керівникам злочинної організації;

- використовуючи засоби телефонного зв`язку вимагав грошові кошти та інші матеріальні цінності в інших засуджених та їх родичів, погрожуючи застосуванням до засуджених насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи;

- отримував у посилках готівкові кошти, які передавав службовим особам адміністрації установи;

- забезпечував приховування наслідків вчинених протиправних дій та не притягнення учасників організації до кримінальної відповідальності за вчинені злочини, виконуючи для цього необхідні вказівки керівництва злочинної організації, у тому числі шляхом надання завідомо неправдивих показань свідка під час досудового розслідування у кримінальних провадженнях.

Таким чином, створена та керована службовими особами ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» злочинна організація, у складі якої діяли також ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , які виконували ролі виконавців злочинних дій, шляхом вчинення тяжких і особливо тяжких злочинів, якими є численні факти катувань, вчинені повторно та за попередньою змовою групою осіб, і вимагання, поєднані із застосуванням насильства, вчинені організованою групою, досягала загальної мети - отримання неправомірної вигоди для особистого збагачення керівництва злочинної організації. Одночасно завдяки розробленим її учасниками заходам злочинна організація убезпечувала себе від викриття і діяла з протягом 2016-2021 років на території ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися в участі у злочинній організації, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції статті до внесення змін Законом № 671-ІХ від 04.06.2020).

Окрім того, приймаючи участь в злочинній організації, виконуючи у ній свою роль та поставлені завдання керівництвом злочинної організації, ОСОБА_1 , який згідно із наказом начальника ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» призначений на посаду днювального дільниці карантину і розподілу цієї установи виконання покарань, неодноразово здійснив протиправні дії, спрямовані проти життя та здоров`я засудженого ОСОБА_8 .

Так, 23.03.2018 до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, для подальшого відбування покарання прибув засуджений ОСОБА_8 .

Пройшовши вищеописану процедуру приймання до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» від інших учасників злочинної організації із числа службових осіб цієї установи, ОСОБА_8 був направлений до дільниці карантину та розподілу для проходження 14-денного карантинного терміну.

Надалі у період часу із 23.03.2018 по 09.04.2018, старший днювальний дільниці карантину і розподілу ОСОБА_7 спільно із днювальним ОСОБА_1 , у будівлі цієї дільниці, розташованої на території ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, щоденно застосовував до ОСОБА_8 наступні види катувань, спрямовані на заподіяння йому сильного фізичного болю, фізичних і моральних страждань, з метою зламати його волю і примусити беззаперечно виконувати вказівки протиправного характеру.

Зокрема, у вказаний період часу із 23.03.2018 по 09.04.2018 під приводом нібито профілактичного виховання ОСОБА_7 наказав днювальному ОСОБА_1 разом із іншими невстановленими засудженими нанести ОСОБА_8 не менше 18 ударів палицею по п`ятках. Перебуваючи у будівлі дільниці карантину і розподілу та виконуючи вказівку ОСОБА_7 , ОСОБА_1 надав команду ОСОБА_8 зняти взуття і лягти на підлогу обличчям донизу, зігнувши ноги в колінах так, щоб ступні були зверху. За допомогою інших засуджених, утримуючи ОСОБА_8 нерухомо у такому положенні, ОСОБА_1 спільно із іншими невстановленим засудженими наніс останньому не менше 18 ударів дерев`яною палицею по кожній із п`ят, завдавши таким чином сильного фізичного болю.

Також, у вказаний період часу, перебуваючи у будівлі дільниці карантину і розподілу, ОСОБА_7 наказав днювальному ОСОБА_1 разом із іншими невстановленими засудженими застосувати до засудженого ОСОБА_8 процедуру «ластівка». Виконуючи цю вказівку, ОСОБА_1 за допомогою інших невстановлених засуджених викручував обидві руки ОСОБА_8 , який лежав на підлозі обличчям донизу, увіткнувшись в подушку, за його спиною, зводячи їх одночасно в напрямку голови, від чого останній відчував стиснення грудної клітини, що призводить до порушення роботи легень і неможливості людини вільно дихати. Від застосування такого методу у ОСОБА_9 розпочався процес удушення, який супроводжувався сильним фізичним болем.

Окрім цього, у період з 23.03.2018 по 09.04.2018 (більш точна дата не встановлена), ОСОБА_7 наказав днювальному ОСОБА_1 неодноразово застосовувати до засудженого ОСОБА_8 фізичне насильство у вигляді так званої процедури «черепахи». Виконуючи цю вказівку, ОСОБА_1 неодноразово наносив ОСОБА_8 в область шийних хребців удари ребром долоні або кулаком, що завдавали останньому сильного фізичного болю.

Також, протягом зазначеного періоду часу за вказівкою ОСОБА_7 . ОСОБА_8 разом із іншими засудженими протягом світлового дня, крем короткочасних перерв на прийняття їжі, змушений був стояти в коридорі будівлі дільниці карантину та розподілу, склавши руки за спиною та опустивши голову донизу. За спроби зміни такої пози ОСОБА_7 , ОСОБА_1 або інші засуджені за їх вказівкою наносили ОСОБА_8 численні удари руками та ногами в різні частини тіла, у тому числі голову, що завдавало йому фізичного болі та страждання.

Окрім того, щоденно у період часу із 23.03.2018 по 09.04.2018, за вказівкою ОСОБА_7 та ОСОБА_1 засудженому ОСОБА_8 заборонялося розмовляти з іншими засудженими, виходити до туалету протягом тривалого періоду часу, сідати, пити воду, вільно розпоряджатися своїми особистими речами, що також завдавало йому особистих моральних страждань.

Всі вищевказані види катувань, які завдавали сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 застосовували стосовно засудженого ОСОБА_8 з метою зламати його волю та змусити беззаперечно виконувати вказівки як адміністрації установи, так і його особисті.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, а також з метою залякування чи дискримінації його або інших осіб, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України.

Окрім того, дотримуючись загального злочинного плану, розробленого керівництвом злочинної організації для досягнення мети особистого збагачення, діючи за попередньою згодою із іншими учасниками злочинної організації, кожен з яких виконував свою роль, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , попередньо застосувавши фізичне насильство до засудженого ОСОБА_8 та пригнітивши його волю, у період часу з 23.03.2018 по 09.04.2018 наказав останньому зателефонувати своїм рідним та попрохати їх здійснити банківський переказ грошових коштів загальною сумою 2 500 гривень, погрожуючи при цьому подальшим застосуванням насильства. У разі передачі вказаної суми грошових коштів рідними ОСОБА_8 , ОСОБА_7 обіцяв припинити застосовувати щодо нього фізичне насильство в майбутньому.

Не бажаючи негативних наслідків для себе, ОСОБА_8 погодився виконати вимогу ОСОБА_7 та вказав, що потрібно зателефонувати його матері брату ОСОБА_10 , сестрі ОСОБА_11 та дружині ОСОБА_12 .

Попередньо провівши інструктаж як саме потрібно спілкуватися із рідними та заборонивши вести розмови про катування і тортури, ОСОБА_7 у присутності ОСОБА_1 , який був обізнаний із його злочинними планами та своїм и діями сприяв їх реалізації, перебуваючи у будівлі дільниці карантину і розподілу на території ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, почергово набрав на мобільному телефоні, який перебував у користуванні ОСОБА_7 , продиктовані ОСОБА_8 номери телефонів його брата ОСОБА_10 , сестрі ОСОБА_11 та дружині ОСОБА_12 . При цьому ОСОБА_7 під контролем через гучномовець надав можливість ОСОБА_8 поспілкуватися із своїми рідними і у процесі розмови повідомити їй, що йому потрібно грошові кошти в сумі 2 500 гривень нібито для влаштування в умовах колонії на нормальну роботу. Грошові кошти за вказівкою ОСОБА_7 необхідно було перерахувати на банківську картку, номер якої надійде в смс-повідомленні.

Розуміючи, що у разі не надання коштів щодо ОСОБА_8 буде застосовано фізичне насильство, його рідні погодилися виконати вимоги про перерахування грошових коштів, після чого ОСОБА_7 надіслав на номери їх мобільних телефонів смс-повідомлення, у якому було зазначено номер банківської картки, на якому потрібно перерахувати грошові кошти, або номер мобільного телефону, рахунок якого потрібно було поповнити.

Виконуючи прохання ОСОБА_8 , його брат ОСОБА_10 перерахував на наданий йому номер банківської картки грошові кошти в сумі 1 500 гривень, а сестра ОСОБА_11 і дружина ОСОБА_12 поповнили рахунки мобільних телефонів на 120 та 100 гривень відповідно.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися у вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вчиненому організованою групою, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України.

Окрім того, приймаючи участь в злочинній організації, виконуючи у ній свою роль та поставлені завдання керівництвом злочинної організації, ОСОБА_1 , який згідно із наказом начальника ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» призначений на посаду днювального дільниці карантину і розподілу цієї установи виконання покарань, неодноразово здійснив протиправні дії, спрямовані проти життя та здоров`я засудженого ОСОБА_13 .

Так, 13.04.2018 до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, для подальшого відбування покарання прибув засуджений ОСОБА_13 .

Пройшовши вищеописану процедуру приймання до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» від інших учасників злочинної організації із числа службових осіб цієї установи, ОСОБА_13 був направлений до дільниці карантину та розподілу для проходження 14-денного карантинного терміну.

Надалі у період часу із 13.04.2018 по 27.04.2018, старший днювальний дільниці карантину і розподілу ОСОБА_7 спільно із днювальним ОСОБА_1 , у будівлі цієї дільниці, розташованої на території ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, щоденно застосовував до ОСОБА_13 наступні види катувань, спрямовані на заподіяння йому сильного фізичного болю, фізичних і моральних страждань, з метою зламати його волю і примусити беззаперечно виконувати вказівки протиправного характеру.

Першого дня перебування на дільниці карантину і розподілу, ОСОБА_7 викликав ОСОБА_13 до окремої кімнати у будівлі дільниці та наказав днювальному ОСОБА_1 разом із іншими невстановленими засудженими нанести ОСОБА_13 численні побої. Виконуючи вказівку ОСОБА_7 , ОСОБА_1 спільно із іншим невстановленим засудженим нанесли ОСОБА_13 не менше 30 ударів руками та ногами в різні частини тіла, у тому числі зваливши його на підлогу.

Також, у вказаний період часу із 13.04.2018 по 27.04.2018 під приводом нібито покарання за погане марширування ОСОБА_7 наказав днювальному ОСОБА_1 разом із іншими невстановленими засудженими нанести ОСОБА_13 по 15 ударів палицею по п`ятках. Перебуваючи у будівлі дільниці карантину і розподілу та виконуючи вказівку ОСОБА_7 , ОСОБА_1 надав команду ОСОБА_13 зняти взуття і лягти на підлогу обличчям до низу, зігнувши ноги в колінах так, щоб ступні були зверху. За допомогою інших засуджених, утримуючи ОСОБА_13 нерухомо у такому положенні, ОСОБА_1 спільно із іншими невстановленим засудженими наніс останньому не менше 15 ударів дерев`яною палицею по кожній із п`ят, завдавши таким чином сильного фізичного болю.

Як один із видів катувань до засудженого ОСОБА_13 застосовувалася щоденна процедура миття підлоги у приміщенні вбиральні дільниці. Для цього за вказівкою ОСОБА_7 на підлогу вбиральні виливали декілька відер води, а засуджений ОСОБА_13 мав вибрати її ганчіркою. Після того як він виконав ці дії процедура повторювалась неодноразово протягом світлового дня, а саме знову на підлогу виливали декілька відер води і ОСОБА_13 продовжував її вибирати. За порушення цієї команди ОСОБА_7 , ОСОБА_1 або інші засуджені за їх командою наносили ОСОБА_13 удари руками чи ногами в різні частини тіла, що завдавало йому фізичного болю і моральних страждань.

Окрім того, щоденно у період часу із 13.04.2018 по 27.04.2018, за вказівкою ОСОБА_7 та ОСОБА_1 засудженому ОСОБА_13 заборонялося розмовляти з іншими засудженими, виходити до туалету протягом тривалого періоду часу, сідати, пити воду, вільно розпоряджатися своїми особистими речами, що також завдавало йому особистих моральних страждань.

Всі вищевказані види катувань, які завдавали сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 застосовували стосовно засудженого ОСОБА_13 з метою зламати його волю та змусити беззаперечно виконувати вказівки як адміністрації установи, так і його особисті.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіяння сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, а також з метою залякування чи дискримінації його або інших осіб, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України.

Окрім того, дотримуючись загального злочинного плану, розробленого керівництвом злочинної організації для досягнення мети особистого збагачення, діючи за попередньою згодою із іншими учасниками злочинної організації, зокрема ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , кожен з яких виконував свою роль, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , попередньо застосувавши фізичне насильство до засудженого ОСОБА_13 та пригнітивши його волю, у період часу з 13.04.2018 по 17.04.2018 наказав останньому зателефонувати своїм рідним та попрохати їх здійснити банківський переказ грошових коштів загальною сумою 10 000 гривень, погрожуючи при цьому подальшим застосуванням насильства. У разі передачі вказаної суми грошових коштів рідними ОСОБА_13 , ОСОБА_7 обіцяв припинити застосовувати щодо нього фізичне насильство в майбутньому.

Не бажаючи негативних наслідків для себе, ОСОБА_13 погодився виконати вимогу ОСОБА_7 та вказав, що потрібно зателефонувати його матері ОСОБА_14 .

Попередньо провівши інструктаж як саме потрібно спілкуватися із рідними та заборонивши вести розмови про катування і тортури, ОСОБА_7 , у присутності ОСОБА_1 , який був обізнаний із його злочинними планами та своїм и діями сприяв їх реалізації, перебуваючи у будівлі дільниці карантину і розподілу на території ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, набрав на мобільному телефоні, у якому був встановлена картка оператора мобільного зв`язку із номером НОМЕР_1 , продиктований ОСОБА_13 номер мобільного телефону його матері ОСОБА_14 - НОМЕР_2 . Надалі ОСОБА_7 під його контролем через гучномовець надав можливість ОСОБА_13 поспілкуватися із своєю матір`ю ОСОБА_14 і у процесі розмови повідомити їй, що йому потрібно грошові кошти в сумі 10 000 гривень нібито для влаштування в умовах колонії на нормальну роботу. Вказану суму грошових коштів ОСОБА_14 має вислати на номер банківської картки, який надійде їй у смс-повідомленні.

В процесі розмови із матір`ю, ОСОБА_13 , будучи особою ромської національності, повідомив своїй матері ОСОБА_14 рідною мовою, щоб вона відмовилась перераховувати грошові кошти, бо це нічого не змінить і до нього будуть продовжувати застосовувати фізичне насильство.

За розмови із матір`ю рідною мовою та за відмову ОСОБА_14 перераховувати грошові кошти ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_1 нанесли ОСОБА_13 численні удари руками та ногами у різні частини тіла. Наступні три дні після цього ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_1 щовечора викликали ОСОБА_13 до окремої кімнати в будівлі дільниці карантину і розподілу та наносили йому численні удари руками і ногами в різні частини тіла, вимагаючи, щоб його рідні погодилися виконати вимогу про перерахування грошових коштів у розмірі 10 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися у вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вчиненому організованою групою, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України.

Окрім того, приймаючи участь в злочинній організації, виконуючи у ній свою роль та поставлені завдання керівництвом злочинної організації, ОСОБА_1 , який згідно із наказом начальника ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» призначений на посаду днювального дільниці карантину і розподілу цієї установи виконання покарань, неодноразово здійснив протиправні дії, спрямовані проти життя та здоров`я засудженого ОСОБА_15 .

Так, 09.05.2018 до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, для подальшого відбування покарання прибув засуджений ОСОБА_15 .

Пройшовши вищеописану процедуру приймання до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» від інших учасників злочинної організації із числа службових осіб цієї установи, ОСОБА_15 був направлений до дільниці карантину та розподілу для проходження 14-денного карантинного терміну.

Надалі у період часу із 09.05.2018 по 23.05.2018, старший днювальний дільниці карантину і розподілу ОСОБА_7 спільно із іншими невстановленим засудженими, у будівлі цієї дільниці, розташованої на території ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, щоденно застосовував до ОСОБА_15 наступні види катувань, спрямовані на заподіяння йому сильного фізичного болю, фізичних і моральних страждань, з метою зламати його волю і примусити беззаперечно виконувати вказівки протиправного характеру.

Так, після поміщення до дільниці карантину та розподілу 09.05.2018 ОСОБА_7 викликав ОСОБА_15 до окремої кімнати у будівлі дільниці нібито для співбесіди. У цій кімнаті за командою та під його наглядом ОСОБА_7 інші невстановлені засуджені відразу почали наносити ОСОБА_15 удари руками і ногами в різні частини тіла. Двічі ОСОБА_7 надавав команду зупинити процес побиття, задаючи при цьому особисті запитання ОСОБА_15 , а отримавши відповідь наказував знову продовжувати нанесення ударів.

Також у період часу з 09.05.2019 по 16.05.2019 старший днювальний дільниці карантину і розподілу ОСОБА_7 у будівлі цієї дільниці щоденно наказував ОСОБА_15 протягом світлового дня стояти під стіною коридору, тримаючи руки за спиною, а голову опущеною, не даючи дозволу присісти чи змінити позу. У разі спроб змінити позу ОСОБА_7 або інші засуджені за його вказівкою наносили ОСОБА_15 удари руками по голові.

Окрім цього за вказівкою ОСОБА_7 засудженому ОСОБА_15 заборонялося розмовляти з іншими засудженими, виходити до туалету протягом тривалого періоду часу, сідати, пити воду, вільно розпоряджатися своїми особистими речами, що також завдавало йому особистих моральних страждань. За найменші порушення цих вимог ОСОБА_1 відразу завдавав декілька ударів руками або ногами різні частини тіла, у тому числі голову.

Також, у вказаний період часу із 09.05.2018 по 23.05.2018 під приводом профілактичного виховання ОСОБА_7 наказав днювальному ОСОБА_1 разом із іншими невстановленими засудженими нанести ОСОБА_15 по 10-15 ударів дерев`яною палицею по п`ятках. Перебуваючи у будівлі дільниці карантину і розподілу та виконуючи вказівку ОСОБА_7 , ОСОБА_1 надав команду ОСОБА_15 зняти взуття і лягти на підлогу обличчям до низу, зігнувши ноги в колінах так, щоб ступні були зверху. За допомогою інших засуджених, утримуючи ОСОБА_15 нерухомо у такому положенні, ОСОБА_1 спільно із іншими невстановленим засудженими наніс останньому не менше 10-15 ударів дерев`яною палицею по кожній із п`ят, завдавши таким чином сильного фізичного болю.

Всі вищевказані види катувань, які завдавали сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_1 застосовували стосовно засудженого ОСОБА_15 з метою зламати його волю та змусити беззаперечно виконувати вказівки як адміністрації установи, так і його особисті.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіяння сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, а також з метою залякування чи дискримінації його або інших осіб, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України.

Окрім того, дотримуючись загального злочинного плану, розробленого керівництвом злочинної організації для досягнення мети особистого збагачення, діючи за попередньою згодою із іншими учасниками злочинної організації, кожен з яких виконував свою роль, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , попередньо застосувавши фізичне насильство до засудженого ОСОБА_15 та пригнітивши його волю, у період часу з 16.05.2018 по 23.05.2018 наказав останньому зателефонувати своїм рідним та попрохати їх здійснити банківський переказ грошових коштів загальною сумою 5 000 гривень, погрожуючи при цьому подальшим застосуванням насильства. У разі передачі вказаної суми грошових коштів рідними ОСОБА_15 , ОСОБА_7 обіцяв припинити застосовувати щодо нього фізичне насильство в майбутньому.

Не бажаючи негативних наслідків для себе, ОСОБА_15 погодився виконати вимогу ОСОБА_7 та вказав, що потрібно зателефонувати його матері ОСОБА_16 та попрохав знизити вимогу до 3 500 гривень, на що ОСОБА_7 погодився.

Попередньо провівши інструктаж як саме потрібно спілкуватися із рідними та заборонивши вести розмови про катування і тортури, ОСОБА_7 , у присутності ОСОБА_1 , який був обізнаний із його злочинними планами та своїм и діями сприяв їх реалізації, перебуваючи у будівлі дільниці карантину і розподілу на території ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, набрав на мобільному телефоні, який був у його користуванні, продиктований ОСОБА_15 номер мобільного телефону його матері ОСОБА_16 - НОМЕР_3 . Надалі ОСОБА_7 під його контролем через гучномовець надав можливість ОСОБА_15 поспілкуватися із своєю матір`ю ОСОБА_16 і у процесі розмови повідомити їй, що йому потрібно грошові кошти в сумі 3 500 гривень нібито для влаштування в умовах колонії на нормальну роботу. ОСОБА_16 пообіцяла виконати прохання свого сина ОСОБА_15 .

Через два дні після цього ОСОБА_7 повторно за аналогічним алгоритмом дій надав ОСОБА_15 поспілкуватися по телефону із своєю матір`ю ОСОБА_16 . Отримавши підтвердження від останньої, що вона зібрала необхідну суму грошей, ОСОБА_7 надав вказівку ОСОБА_15 повідомити, що гроші потрібно буде перерахувати на банківський рахунок, який надійде в смс-повідомленні.

Після цього ОСОБА_7 надіслав на номер мобільного телефону ОСОБА_16 смс-повідомлення із номером банківської картки, на яку остання здійснила перерахування коштів у розмірі 3 500 гривень, про що повідомила ОСОБА_15 під час чергової телефонної розмови, яка відбувалася під контролем ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися у вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вчиненому повторно, організованою групою, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України.

Окрім того, приймаючи участь в злочинній організації, виконуючи у ній свою роль та поставлені завдання керівництвом злочинної організації, ОСОБА_1 , який згідно із наказом начальника ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» виконував обов`язки старшого днювального дільниці карантину і розподілу цієї установи виконання покарань, неодноразово здійснив протиправні дії, спрямовані проти життя та здоров`я засудженого ОСОБА_17 .

Так, 09.12.2018 до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, для подальшого відбування покарання прибув засуджений ОСОБА_17 .

Пройшовши вищеописану процедуру приймання до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» від інших учасників злочинної організації із числа службових осіб цієї установи, ОСОБА_17 був направлений до дільниці карантину та розподілу для проходження 14-денного карантинного терміну.

Надалі у період часу із 09.12.2018 по 26.12.2018, старший днювальний дільниці карантину і розподілу ОСОБА_1 , у будівлі цієї дільниці, розташованої на території ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, щоденно застосовував до ОСОБА_17 наступні види катувань, спрямовані на заподіяння йому сильного фізичного болю, фізичних і моральних страждань, з метою зламати його волю і примусити беззаперечно виконувати вказівки протиправного характеру.

Зокрема, 09.12.2018 ОСОБА_1 спільно із іншим засудженим ОСОБА_5 , який був призначений днювальним дільниці карантину і розподілу, в окремій кімнаті будівлі цієї дільниці нанесли засудженому ОСОБА_17 від 10 до 15 ударів руками в різні частини тіла, для того, щоб пояснити останньому до якої саме установи відбування покарань він потрапив та змусити під страхом застосування фізичного насильства в майбутньому беззаперечно виконувати всі їх вказівки

Бажаючи зламати волю засуджених, пригнітити їх честь і гідність, а також підкорити своїй волі, ОСОБА_1 застосовував процеси публічного побиття присутніх на дільниці карантину і розподілу засуджених, серед яких був також ОСОБА_17 .

Зокрема, разом із іншими засудженими ОСОБА_17 за вказівкою ОСОБА_1 майже щоденно з 09.12.2018 по 26.12.2018 вишикувалися в шеренгу в коридорі будівлі дільниці для виконання команд останнього. Надавши команду виставити руки перед собою долонями донизу, ОСОБА_1 проходив вздовж шеренги засуджених та завдавав кожному з них, у тому числі ОСОБА_17 , 3-4 удари пластиковою трубою по пальцях рук. Надалі ОСОБА_1 надавав команду повернути руки долонями вгору, після чого проходячи вздовж шеренги засуджених, завдавав кожному з них, у тому числі ОСОБА_17 , 3-4 удари пластиковою трубою по пальцях рук. Окрім цього ОСОБА_1 пластиковою трубою завдавав до 5 ударів засудженим, у тому числі ОСОБА_17 , по вухах. При цьому, маючи на меті шляхом колективного публічного побиття, принизити волю всіх присутніх засуджених, ОСОБА_1 забороняв ухилятися від ударів, погрожуючи застосуванням більш тяжчих катувань, змушуючи їх свідомо терпіти фізичний біль і моральні страждання.

Окрім цього за вказівкою ОСОБА_1 засудженому ОСОБА_17 заборонялося розмовляти з іншими засудженими, виходити до туалету протягом тривалого періоду часу, сідати, пити воду, вільно розпоряджатися своїми особистими речами, що також завдавало йому особистих моральних страждань. За найменші порушення цих вимог ОСОБА_1 відразу завдавав декілька ударів руками або ногами різні частини тіла, у тому числі голову.

Надалі ОСОБА_1 переходив до індивідуального спілкування із кожним засудженим в окремій кімнаті дільниці карантину і розподілу, під час якого також застосовував окремі види катувань і тортур.

Так, у період з 09.12.2018 по 26.12.2018 (більш точна дата не встановлена), ОСОБА_1 у приміщенні будівлі ангару на території промислової зони ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» надав вказівку ОСОБА_17 зняти взуття і лягти на підлогу обличчям до низу, зігнувши ноги в колінах так, щоб ступні були зверху. За допомогою інших засуджених, які тримали ОСОБА_17 нерухомо у такому положенні, ОСОБА_1 наніс останньому не менше 15 ударів дерев`яною палицею (держаком від лопати) по кожній із п`ят, завдавши таким чином сильного фізичного болю. Того ж дня у приміщенні зазначеної будівлі ОСОБА_1 застосував до ОСОБА_17 вказану процедуру побиття ще двічі, нібито як покарання за погану роботу.

Окрім того, у вказаний період часу, перебуваючи у будівлі дільниці карантину і розподілу, ОСОБА_1 , погрожуючи побиттям, змусив ОСОБА_17 присідати 3 500 разів. Виконання цієї вправи у такій значній кількості завдавало сильного фізичного болю та виснаження.

Також у період з 09.12.2018 по 26.12.2018 (більш точна дата не встановлена), перебуваючи у будівлі дільниці карантину і розподілу, ОСОБА_1 , погрожуючи побиттям, 3 дні поспіль змусив ОСОБА_17 нерухомо стояти в коридорі будівлі протягом світлового дня, а після відбою, не даючи останньому спати, під наглядом нічного днювального стояти протягом ночі в кутку спальної кімнати на колінах. Така процедура катування, пов`язана із позбавленням сну, призвела до фізичного виснаження ОСОБА_17 , який на четверту добу катувань заснув, стоячи під стінкою у коридорі. Побачивши це, ОСОБА_1 наніс ОСОБА_17 не менше 20 ударів руками та ногами в різні частини тіла, завдаючи сильного фізичного болю.

Після цього у період з 09.12.2018 по 26.12.2018 (більш точна дата не встановлена), перебуваючи у будівлі дільниці карантину і розподілу, ОСОБА_1 спільно із ОСОБА_5 , бажаючи познущатися над ОСОБА_17 і принизити його честь та гідність, спльовували на підлогу слизові виділення з носа та рота і змушували ОСОБА_17 їх злизати. Останній відмовився виконувати таку вимогу, за що ОСОБА_1 і ОСОБА_5 спільно нанесли не менше 25 ударів руками та ногами в різні частини тіла ОСОБА_17 , після чого силоміць змусили його виконати їх вимогу - злизати із підлоги їх слизові виділення.

Всі вищевказані види катувань, які завдавали сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань, ОСОБА_1 застосовував стосовно засудженого ОСОБА_17 з метою зламати його волю та змусити беззаперечно виконувати вказівки як адміністрації установи, так і його особисті.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіяння сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, а також з метою залякування чи дискримінації його або інших осіб, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України.

Окрім того, дотримуючись загального злочинного плану, розробленого керівництвом злочинної організації для досягнення мети особистого збагачення, діючи за попередньою згодою із іншими учасниками злочинної організації, зокрема ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , кожен з яких виконував свою роль, ОСОБА_1 спільно із іншим учасником злочинної організації засудженим ОСОБА_5 , попередньо застосувавши фізичне насильство до засудженого ОСОБА_17 та пригнітивши його волю, приблизно 12.12.2018 наказав останньому зателефонувати своїм рідним та попрохати їх здійснити банківський переказ грошових коштів загальною сумою 8 000 гривень, погрожуючи при цьому подальшим застосуванням насильства. У разі передачі вказаної суми грошових коштів рідними ОСОБА_17 , ОСОБА_1 обіцяв припинити застосовувати щодо нього фізичне насильство в майбутньому.

Не бажаючи негативних наслідків для себе, ОСОБА_17 погодився виконати вимогу ОСОБА_1 та вказав, що потрібно зателефонувати його матері ОСОБА_18 .

Попередньо провівши інструктаж як саме потрібно спілкуватися із рідними та заборонивши вести розмови про катування і тортури, ОСОБА_5 у присутності та під контролем ОСОБА_1 , перебуваючи у будівлі дільниці карантину і розподілу на території ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, особисто набрав на мобільному телефоні, у якому був встановлена картка оператора мобільного зв`язку із номером НОМЕР_4 , продиктований ОСОБА_17 номер мобільного телефону його матері ОСОБА_18 - НОМЕР_5 . Надалі ОСОБА_5 під його контролем через гучномовець надав можливість ОСОБА_17 поспілкуватися із своєю матір`ю ОСОБА_18 і у процесі розмови повідомити їй, що йому потрібно грошові кошти в сумі 8 000 гривень нібито для влаштування в умовах колонії на нормальну роботу. Вказану суму грошових коштів ОСОБА_18 має вислати на номер банківської картки, який надійде їй у смс-повідомленні.

Після цього ОСОБА_1 із номеру мобільного телефону НОМЕР_4 надіслав на номер мобільного телефону НОМЕР_5 , яким користувалася ОСОБА_18 , смс-повідомлення, у тексті якого було зазначено номер банківської картки НОМЕР_6 . Вказана банківська кратка належить ОСОБА_19 , яка є рідною сестрою іншого учасника злочинної організації ОСОБА_6 , який був заздалегідь обізнаний із злочинними намірами ОСОБА_1 і також виконував свою роль в злочинній організації.

Виконуючи прохання сина, ОСОБА_18 16.12.2018 та 18.12.2018 через термінал самообслуговування «ПриватБанку» перерахувала на банківську картку номер НОМЕР_6 , належну ОСОБА_19 , особисті грошові кошти в сумі 3 000 гривень та 2 200 гривень відповідно, а всього 5 200 гривень.

Надалі виконуючи свою роль та відведені функції, спрямовані на збір отриманих шляхом вимагання грошових коштів, інший учасник злочинної організації засуджений ОСОБА_6 по телефону зв`язався із своєю сестрою ОСОБА_19 і надав їй вказівку використати частину коштів на поповнення рахунку номерів мобільних телефонів, якими користувалися учасник злочинної організації, а також зняти частину коштів готівкою і надіслати їх у посилці для засудженого ОСОБА_6 до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися у вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вчиненому організованою групою, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України.

Окрім того, приймаючи участь в злочинній організації, виконуючи у ній свою роль та поставлені завдання керівництвом злочинної організації, ОСОБА_1 , який згідно із наказом начальника ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» виконував обов`язки старшого днювального дільниці карантину і розподілу цієї установи виконання покарань, неодноразово здійснив протиправні дії, спрямовані проти життя та здоров`я засудженого ОСОБА_9 .

Так, 29.12.2018 до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, для подальшого відбування покарання прибув засуджений ОСОБА_9 .

Пройшовши вищеописану процедуру приймання до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» від інших учасників злочинної організації із числа службових осіб цієї установи, ОСОБА_9 був направлений до дільниці карантину та розподілу для проходження 14-денного карантинного терміну.

Надалі у період часу із 29.12.2018 по 05.01.2019, старший днювальний дільниці карантину і розподілу ОСОБА_1 , у будівлі цієї дільниці, розташованої на території ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, щоденно застосовував до ОСОБА_9 наступні види катувань, спрямовані на заподіяння йому сильного фізичного болю, фізичних і моральних страждань, з метою зламати його волю і примусити беззаперечно виконувати вказівки протиправного характеру.

Бажаючи зламати волю засуджених, пригнітити їх честь і гідність, а також підкорити своїй волі, ОСОБА_1 застосовував процеси публічного побиття присутніх на дільниці карантину і розподілу засуджених, серед яких був також ОСОБА_9 .

Зокрема, разом із іншими засудженими ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_1 щоденно з 29.12.2018 по 03.01.2019 вишикувалися в шеренгу в коридорі будівлі дільниці для виконання команд останнього. Надавши команду виставити руки перед собою долонями донизу, ОСОБА_1 проходив вздовж шеренги засуджених та завдавав кожному з них, у тому числі ОСОБА_9 , 3-4 удари пластиковою трубою по пальцях рук. Надалі ОСОБА_1 надавав команду повернути руки долонями вгору, після чого проходячи вздовж шеренги засуджених, завдавав кожному з них, у тому числі ОСОБА_9 , 3-4 удари пластиковою трубою по пальцях рук. Аналогічним чином, попередньо надаючи команду виставити конкретно визначену частину тіла, ОСОБА_1 , проходячи вздовж шеренги засуджених, завдавав кожному з них, у тому числі ОСОБА_9 , 3-4 удари пластиковою трубою по ліктях, по коліну, окремо по кожній оголеній п`ятці. При цьому, маючи на меті шляхом колективного публічного побиття, принизити волю всіх присутніх засуджених, ОСОБА_1 забороняв ухилятися від ударів, погрожуючи застосуванням більш тяжчих катувань, змушуючи їх свідомо терпіти фізичний біль і моральні страждання.

Окрім цього за вказівкою ОСОБА_1 засудженому ОСОБА_9 заборонялося розмовляти з іншими засудженими, виходити до туалету протягом тривалого періоду часу, сідати, пити воду, вільно розпоряджатися своїми особистими речами, що також завдавало йому особистих моральних страждань. За найменші порушення цих вимог ОСОБА_1 відразу завдавав декілька ударів руками або ногами різні частини тіла, у тому числі голову.

Надалі ОСОБА_1 переходив до індивідуального спілкування із кожним засудженим в окремій кімнаті дільниці карантину і розподілу, під час якого також застосовував окремі види катувань і тортур.

Так, у період з 30.12.2018 до 04.01.2019 (більш точна дата не встановлена), ОСОБА_1 у приміщенні будівлі дільниці карантину і розподілу надав вказівку ОСОБА_9 зняти взуття і лягти на підлогу обличчям до низу, зігнувши ноги в колінах так, щоб ступні були зверху. За допомогою інших засуджених, які тримали ОСОБА_9 нерухомо у такому положенні, ОСОБА_1 наніс останньому по 5 ударів пластиковою водопровідною трубою по кожній із п`ят, завдавши таким чином сильного фізичного болю.

Всі вищевказані види катувань, які завдавали сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань, ОСОБА_1 застосовував стосовно засудженого ОСОБА_9 з метою зламати його волю та змусити беззаперечно виконувати вказівки як адміністрації установи, так і його особисті.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіяння сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, а також з метою залякування чи дискримінації його або інших осіб, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України.

Окрім того, дотримуючись загального злочинного плану, розробленого керівництвом злочинної організації для досягнення мети особистого збагачення, діючи за попередньою згодою із іншими учасниками злочинної організації, зокрема ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , кожен з яких виконував свою роль, ОСОБА_1 , попередньо застосувавши фізичне насильство до засудженого ОСОБА_9 та пригнітивши його волю, наказав останньому зателефонувати своїм рідним та попрохати їх здійснити банківський переказ грошових коштів загальною сумою 12 000 гривень, погрожуючи при цьому подальшим застосуванням насильства. У разі передачі вказаної суми грошових коштів рідними ОСОБА_9 , ОСОБА_1 обіцяв припинити застосовувати щодо нього фізичне насильство в майбутньому.

Не бажаючи негативних наслідків для себе, ОСОБА_9 погодився виконати вимогу ОСОБА_1 та вказав, що потрібно зателефонувати його матері ОСОБА_20 .

Попередньо провівши інструктаж як саме потрібно спілкуватися із рідними та заборонивши вести розмови про катування і тортури, ОСОБА_1 03.01.2019, перебуваючи у будівлі дільниці карантину і розподілу на території ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, особисто набрав на мобільному телефоні, у якому був встановлена картка оператора мобільного зв`язку із номером НОМЕР_7 , продиктований ОСОБА_9 номер мобільного телефону його матері ОСОБА_20 - НОМЕР_8 . Надалі ОСОБА_1 під його контролем через гучномовець надав можливість ОСОБА_9 поспілкуватися із своєю матір`ю ОСОБА_20 і у процесі розмови повідомити їй, що йому потрібно грошові кошти в сумі 12 000 гривень нібито для влаштування в умовах колонії на нормальну роботу. Вказану суму грошових коштів ОСОБА_20 має вислати на номер банківської картки НОМЕР_6 , який ОСОБА_9 продиктував, прочитавши його із наданого ОСОБА_1 аркуша паперу. Вказана банківська кратка належить ОСОБА_19 , яка є рідною сестрою іншого учасника злочинної організації ОСОБА_6 , який був заздалегідь обізнаний із злочинними намірами ОСОБА_1 і також виконував свою роль в злочинній організації.

Виконуючи прохання сина, ОСОБА_20 05.01.2021 із своєї банківської картки номер НОМЕР_9 перерахувала на банківську картку номер НОМЕР_6 , належну ОСОБА_19 , особисті грошові кошти в сумі 12 000 гривень.

Надалі виконуючи свою роль та відведені функції, спрямовані на збір отриманих шляхом вимагання грошових коштів, інший учасник злочинної організації засуджений ОСОБА_6 по телефону зв`язався із своєю сестрою ОСОБА_19 і надав їй вказівку використати частину коштів на поповнення рахунку номерів мобільних телефонів, якими користувалися учасник злочинної організації, а також зняти частину коштів готівкою і надіслати їх у посилці для засудженого ОСОБА_6 до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися у вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вчиненому організованою групою, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України.

Окрім того, приймаючи участь в злочинній організації, виконуючи у ній свою роль та поставлені завдання керівництвом злочинної організації, ОСОБА_1 , який згідно із наказом начальника ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» від 10.01.2019 № 6/АГ-19 призначений на посаду чергового гуртожитку ККП 9141 та виконував обов`язки старшого днювального дільниці карантину і розподілу цієї установи виконання покарань, неодноразово здійснив протиправні дії, спрямовані проти життя та здоров`я засудженого ОСОБА_21 .

Так, 09.01.2019 до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, для подальшого відбування покарання прибув засуджений ОСОБА_21 .

Пройшовши вищеописану процедуру приймання до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» від інших учасників злочинної організації із числа її службових осіб, ОСОБА_21 був направлений до дільниці карантину та розподілу для проходження 14-денного карантинного терміну.

Надалі у період часу із 10.01.2019 по 18.01.2019, старший днювальний дільниці карантину і розподілу ОСОБА_1 , у будівлі цієї дільниці, розташованої на території ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», щоденно застосовував до ОСОБА_21 наступні види катувань, спрямовані на заподіяння йому сильного фізичного болю, фізичних і моральних страждань, з метою зламати його волю і примусити беззаперечно виконувати вказівки протиправного характеру.

Так, у вказаний період часу, перебуваючи у приміщенні дільниці карантину і розподілу, ОСОБА_1 за допомогою технічного інструменту плоскогубців, нібито під виглядом покарання за порушення встановлених правил утримання, почергово затискав фаланги пальців рук засудженого ОСОБА_21 , завдаючи йому сильного фізичного болю. При цьому, бажаючи зламати волю ОСОБА_21 , пригнітити його честі і гідність та підкорити свої волі, ОСОБА_1 забороняв останньому фізично протидіяти цій процедурі, змушуючи його свідомо терпіти фізичне страждання.

Після цього, ОСОБА_1 викликав ОСОБА_21 до окремої кімнати у будівлі дільниці карантину і розподілу, де за допомогою інших засуджених, які утримували ОСОБА_21 , почергово та методично засовував йому швейну голку під нігті вказівних пальців правої та лівої руки, завдаючи тим самим сильного фізичного болю.

Окрім того, за час перебування ОСОБА_21 на дільниці карантину і розподілу із 10.01.2019 по 18.01.2019 ОСОБА_1 , перебуваючи у будівлі вказаної дільниці на території ДУ «Бердянська виправна колонія № 77», застосовував до засудженого ОСОБА_21 такі види катувань як нанесення ударів металевою битою, обмотаною поролоном і скотчем, в різні частини тулуба, закручування металевого цвяха в м`язові тканини двічі на лівій нозі та один раз на лівій руці, гасіння недопалків цигарок об шкіру на лівій руці і потилиці, що завдавало опіків ушкодженої ділянки шкіри і сильного фізичного болю.

Окрім цього за вказівкою ОСОБА_1 засудженому ОСОБА_21 заборонялося розмовляти з іншими засудженими, виходити до туалету протягом тривалого періоду часу, сідати, пити воду, вільно розпоряджатися своїми особистими речами, що також завдавало йому особистих моральних страждань.

Всі вищевказані види катувань, які завдавали сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань, ОСОБА_1 застосовував стосовно засудженого ОСОБА_21 з метою зламати його волю та змусити беззаперечно виконувати вказівки як адміністрації установи, так і його особисті.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіяння сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, а також з метою залякування чи дискримінації його або інших осіб, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України.

Окрім того, дотримуючись загального злочинного плану, розробленого керівництвом злочинної організації для досягнення мети особистого збагачення, діючи за попередньою згодою із іншими учасниками злочинної організації, зокрема ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , кожен з яких виконував свою роль, ОСОБА_1 , попередньо застосувавши фізичне насильство до засудженого ОСОБА_21 та пригнітивши його волю, наказав останньому зателефонувати своїм рідним та попрохати їх здійснити банківський переказ грошових коштів, погрожуючи при цьому подальшим застосуванням насильства. У разі передачі певної суми грошових коштів рідними ОСОБА_21 , ОСОБА_1 обіцяв припинити застосовувати щодо нього фізичне насильство в майбутньому.

Не бажаючи негативних наслідків для себе, ОСОБА_21 погодився виконати вимогу ОСОБА_1 та вказав, що потрібно зателефонувати його матері ОСОБА_22 .

Попередньо провівши інструктаж як саме потрібно спілкуватися із рідними та заборонивши вести розмови про катування і тортури, ОСОБА_1 14.01.2019, перебуваючи у будівлі дільниці карантину і розподілу на території ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, особисто набрав на мобільному телефоні, у якому був встановлена картка оператора мобільного зв`язку із номером НОМЕР_10 , продиктований ОСОБА_21 номер мобільного телефону його матері ОСОБА_22 - НОМЕР_11 . Надалі ОСОБА_1 під його контролем через гучномовець надав можливість ОСОБА_21 поспілкуватися із своєю матір`ю ОСОБА_22 і у процесі розмови повідомити їй, що йому протягом 5-6 днів потрібно грошові кошти в сумі 30 000 гривень нібито для влаштування в умовах колонії на нормальну роботу. Вказану суму грошових коштів ОСОБА_21 має вислати на номер банківської картки, який надійде їй у смс-повідомленні. Почувши від ОСОБА_21 кодову фразу «передати вітання ОСОБА_23 », яка означала, що його б`ють, ОСОБА_22 пообіцяла, що виконає його вимогу і буде збирати грошові кошти.

Після цього ОСОБА_1 із номеру мобільного телефону НОМЕР_10 надіслав на номер мобільного телефону НОМЕР_11 , яким користувалася ОСОБА_22 , смс-повідомлення, у тексті якого було зазначено номер банківської картки НОМЕР_6 . Вказана банківська кратка належить ОСОБА_19 , яка є рідною сестрою іншого учасника злочинної організації ОСОБА_6 , який був заздалегідь обізнаний із злочинними намірами ОСОБА_1 і також виконував свою роль в злочинній організації.

Не отримавши протягом наступних днів від ОСОБА_22 грошових коштів, ОСОБА_1 , перебуваючи у будівлі дільниці карантину і розподілу, викликав до окремої кімнат засудженого ОСОБА_21 та наніс йому не менше 15 ударів руками та ногами по голові та в різні частини тулуба, вимагаючи при цьому, щоб рідні ОСОБА_21 перерахували необхідну суму коштів.

Про побиття ОСОБА_21 в колонії та вимагання у неї коштів ОСОБА_22 розповіла своїй знайомій ОСОБА_24 , яка з власної ініціативи зателефонувала на номер телефону НОМЕР_10 , яким користувався ОСОБА_1 , і попрохала особу, яка їй відповіла, не катувати ОСОБА_21 . Однак, ОСОБА_1 відповів, що якщо не буде перераховано грошових коштів, то побиття ОСОБА_21 будуть продовжуватися, а щоб уникнути цього потрібно для початку поповнити рахунок мобільного телефону НОМЕР_12 на 3 000 гривень.

Виконуючи цю вимогу, ОСОБА_24 за згоди ОСОБА_22 25.01.2019 о 8 год. 51 хв. через термінал «ПриватБанку» перерахувала грошові кошти у сумі 3 000 гривень в якості поповнення рахунку номеру мобільного телефону НОМЕР_12 .

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися у вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вчиненому організованою групою, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України.

Приймаючи участь в злочинній організації, виконуючи у ній свою роль та поставлені завдання керівництвом злочинної організації, ОСОБА_1 , який згідно із наказом начальника ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» від 10.01.2019 № 6/АГ-19 призначений на посаду чергового гуртожитку ККП 9141 та виконував обов`язки старшого днювального дільниці карантину і розподілу цієї установи виконання покарань, неодноразово здійснив протиправні дії, спрямовані проти життя та здоров`я засудженого ОСОБА_25 .

Так, 10.01.2019 до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, для подальшого відбування покарання прибув засуджений ОСОБА_25 .

Пройшовши вищеописану процедуру приймання до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» від її учасників злочинної організації із числа службових осіб цієї установи, ОСОБА_25 був направлений до дільниці карантину та розподілу для проходження 14-денного карантинного терміну.

Надалі у період часу із 10.01.2019 по 25.01.2019, старший днювальний дільниці карантину і розподілу ОСОБА_1 , у будівлі цієї дільниці, розташованої на території ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», щоденно застосовував до ОСОБА_25 наступні види катувань, спрямовані на заподіяння йому сильного фізичного болю, фізичних і моральних страждань, з метою зламати його волю і примусити беззаперечно виконувати вказівки протиправного характеру.

Перебуваючи у приміщенні будівлі дільниці карантину і розподілу, ОСОБА_1 13.01.2019 надав вказівку ОСОБА_25 зняти взуття і лягти на підлогу обличчям до низу, зігнувши ноги в колінах так, щоб ступні були зверху. За допомогою інших засуджених, які тримали ОСОБА_25 нерухомо у такому положенні, ОСОБА_1 наніс останньому по 5 ударів пластиковою водопровідною трубою по кожній із п`ят, завдавши таким чином сильного фізичного болю.

Через декілька днів після цього, тобто після 13.01.2019, ОСОБА_1 за допомогою технічного інструменту плоскогубців, перебуваючи у приміщенні дільниці карантину і розподілу, нібито під виглядом покарання за порушення встановлених правил утримання, почергово затискав пальці засудженого ОСОБА_25 , завдаючи йому сильного фізичного болю. При цьому, бажаючи зламати волю ОСОБА_25 , пригнітити його честі і гідність та підкорити свої волі, ОСОБА_1 забороняв останньому фізично протидіяти цій процедурі, змушуючи його свідомо терпіти фізичне страждання.

Приблизно після 17.01.2019 (більш точний час не встановлено), ОСОБА_1 , перебуваючи у приміщенні дільниці карантину і розподілу, намагаючись випитати у ОСОБА_25 інформацію про іншого засудженого, який не витримавши тортур, умисно спричинив собі тілесне ушкодження у вигляді порізу вен, наніс йому не менше 20 ударів дерев`яною палицею у різні частини тіла, у тому числі голову. Не отримавши необхідної інформації, ОСОБА_1 після цього вирішив застосувати до ОСОБА_25 один із видів катувань публічно. Перед строєм інших засуджених, що перебували на дільниці карантину і розподілу, ОСОБА_1 за допомогою технічного інструменту плоскогубців почергово затискав пальці засудженого ОСОБА_25 , завдаючи йому сильного фізичного болю.

Після цього, ОСОБА_1 завів ОСОБА_25 до окремої кімнати у будівлі дільниці карантину і розподілу, де за допомогою інших засуджених, які утримували ОСОБА_25 , почергово та методично засовував йому швейну голку під нігті, завдаючи тим самим сильного фізичного болю.

Окрім цього, 21.01.2019 ОСОБА_1 , перебуваючи у приміщенні будівлі дільниці карантину і розподілу, наказав іншим засудженим за допомогою простирадла зв`язати засудженого ОСОБА_25 таким чином, щоб знерухомити його тіло, та залишити у такому положенні на всю ніч, усвідомлюючи, що такі дії завдають потерпілому сильного фізичного болю, та позбавляють особу сну.

Окрім цього протягом всього періоду перебування на дільниці карантину і розподілу 10.01.2019 по 25.01.2019 за вказівкою ОСОБА_1 засудженому ОСОБА_25 заборонялося розмовляти з іншими засудженими, виходити до туалету протягом тривалого періоду часу, сідати, пити воду, вільно розпоряджатися своїми особистими речами, що також завдавало йому особистих моральних страждань. Будь-які порушення цих заборон жорстоко каралися ОСОБА_1 шляхом нанесення ударів руками або ногами в голову та інші частини тіла ОСОБА_25 , завдаючи останньому фізичного болю.

Всі вищевказані види катувань, які завдавали сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань, ОСОБА_1 застосовував стосовно засудженого ОСОБА_25 з метою зламати його волю та змусити беззаперечно виконувати вказівки як адміністрації установи, так і його особисті, у тому числі протиправного характеру.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, а також з метою залякування чи дискримінації його або інших осіб, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України.

Окрім того, дотримуючись загального злочинного плану, розробленого керівництвом злочинної організації для досягнення мети особистого збагачення, діючи за попередньою згодою із іншими учасниками злочинної організації, зокрема ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , кожен з яких виконував свою роль, ОСОБА_1 , попередньо застосувавши фізичне насильство до засудженого ОСОБА_25 та пригнітивши його волю, наказав останньому зателефонувати своїм рідним та попрохати їх здійснити банківський переказ грошових коштів, погрожуючи при цьому подальшим застосуванням насильства. У разі передачі певної суми грошових коштів рідними ОСОБА_25 , ОСОБА_1 обіцяв припинити застосовувати щодо нього фізичне насильство в майбутньому.

Не бажаючи негативних наслідків для себе, ОСОБА_25 погодився виконати вимогу ОСОБА_1 та вказав, що потрібно зателефонувати його матері ОСОБА_26 .

Попередньо провівши інструктаж як саме потрібно спілкуватися із рідними та заборонивши вести розмови про катування і тортури, ОСОБА_1 14.01.2019, перебуваючи у будівлі дільниці карантину і розподілу на території ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, особисто набрав на мобільному телефоні, у якому був встановлена картка оператора мобільного зв`язку із номером НОМЕР_10 , продиктований ОСОБА_25 номер мобільного телефону його матері ОСОБА_26 - НОМЕР_13 . Надалі ОСОБА_1 під його контролем через гучномовець надав можливість ОСОБА_25 поспілкуватися із своєю матір`ю ОСОБА_26 і у процесі розмови повідомити їй, що йому потрібно грошові кошти в сумі 5 000 гривень нібито для влаштування в умовах колонії на нормальну роботу. Вказану суму грошових коштів ОСОБА_26 має вислати на номер банківської картки, який надійде їй у смс-повідомленні.

Після цього ОСОБА_1 18.01.2019 із номеру мобільного телефону НОМЕР_10 надіслав на номер мобільного телефону НОМЕР_13 , яким користувалася ОСОБА_26 , смс-повідомлення, у тексті якого було зазначено номер банківської картки НОМЕР_6 . Вказана банківська кратка належить ОСОБА_19 , яка є рідною сестрою іншого учасника злочинної організації ОСОБА_6 , який був заздалегідь обізнаний із злочинними намірами ОСОБА_1 і також виконував свою роль в злочинній організації.

Виконуючи прохання сина, ОСОБА_26 19.01.2021 через термінал «Приватбанк» перерахувала на банківську картку номер НОМЕР_6 , належну ОСОБА_19 , особисті грошові кошти в сумі 5 000 гривень.

Надалі виконуючи свою роль та відведені функції, спрямовані на збір отриманих шляхом вимагання грошових коштів, інший учасник злочинної організації засуджений ОСОБА_6 по телефону зв`язався із своєю сестрою ОСОБА_19 і надав їй вказівку використати частину коштів на поповнення рахунку номерів мобільних телефонів, якими користувалися учасник злочинної організації, а також зняти частину коштів готівкою і надіслати їх у посилці для засудженого ОСОБА_6 до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися у вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вчиненому організованою групою, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України.

Окрім того, приймаючи участь в злочинній організації, виконуючи у ній свою роль та поставлені завдання керівництвом злочинної організації, ОСОБА_1 , який згідно із наказом начальника ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» від 10.01.2019 № 6/АГ-19 призначений на посаду чергового гуртожитку ККП 9141 та виконував обов`язки старшого днювального дільниці карантину і розподілу цієї установи виконання покарань, неодноразово здійснив протиправні дії, спрямовані проти життя та здоров`я засудженого ОСОБА_27 .

Так, 29.01.2019 до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, для подальшого відбування покарання прибув засуджений ОСОБА_27 .

Пройшовши вищеописану процедуру приймання до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» від інших учасників злочинної організації із числа службових осіб цієї установи, ОСОБА_27 був направлений до дільниці карантину та розподілу для проходження 14-денного карантинного терміну.

Надалі у період часу із 29.01.2019 по 11.02.2019, старший днювальний дільниці карантину і розподілу ОСОБА_1 у будівлі цієї дільниці, розташованої на території ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, щоденно застосовував до ОСОБА_27 наступні види катувань, спрямовані на заподіяння йому сильного фізичного болю, фізичних і моральних страждань, з метою зламати його волю і примусити беззаперечно виконувати вказівки протиправного характеру.

Дізнавшись, що ОСОБА_27 за фахом є масажистом, ОСОБА_1 не носив йому як іншим засудженим ударів пластиковою водопровідною трубою по пальцях рук, однак щоденно направляв його на важкі фізичні роботи, пов`язані із дробінням каміння, постійно наглядаючи за його роботою. При цьому ОСОБА_1 заборонив ОСОБА_27 спілкуватися із іншими засудженими, а виявивши такий факт, вирішив застосувати до нього фізичне покарання.

Так, у період часу з 29.01.2019 по 04.02.2019, перебуваючи у приміщенні комори на території промислової зони ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», ОСОБА_1 наказав ОСОБА_27 поставити ногу, щоб він міг нанести йому удар молотком по пальцях ноги. Побачивши, що ОСОБА_27 вагається виконати цей наказ, ОСОБА_1 висловив погрози, що інакше він нанесе удар молотком по його голові. Таким чином, бажаючи зламати волю ОСОБА_27 , пригнітити його честі і гідність та підкорити свої волі, ОСОБА_1 забороняв останньому фізично протидіяти цій процедурі, змушуючи його свідомо терпіти фізичне страждання. Після цього ОСОБА_1 умисно наніс удар молотком по правій нозі ОСОБА_27 , спричинивши останньому сильний фізичний біль та крововилив на фаланзі її великого пальця.

Окрім того, у період часу з 29.01.2019 по 11.02.2019 старший днювальний дільниці карантину і розподілу ОСОБА_1 у будівлі цієї дільниці щоденно наказував ОСОБА_27 у вільний від роботи час стояти під стіною коридору, тримаючи руки за спиною, а голову опущеною, не даючи дозволу присісти чи змінити позу. У разі спроб змінити позу ОСОБА_1 або інші засуджені за його вказівкою наносили ОСОБА_27 удари руками по голові.

Також, у період часу 29.01.2019 по 07.02.2019 старший днювальний дільниці карантину і розподілу ОСОБА_1 у будівлі цієї дільниці під приводом покарання нібито за неуважність наніс ОСОБА_27 не менше 4 ударів кулаком в обличчя, від яких останній стратив свідомість, впавши на підлогу, та отримав обширні крововиливи м`яких тканин під обома очима і перелом кісток носа.

Всі вищевказані види катувань, які завдавали сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань, ОСОБА_1 застосовував стосовно засудженого ОСОБА_27 з метою зламати його волю та змусити беззаперечно виконувати вказівки як адміністрації установи, так і його особисті.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіяння сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, а також з метою залякування чи дискримінації його або інших осіб, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України.

Окрім того, дотримуючись загального злочинного плану, розробленого керівництвом злочинної організації для досягнення мети особистого збагачення, діючи за попередньою згодою із іншими учасниками злочинної організації, зокрема ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , кожен з яких виконував свою роль, ОСОБА_1 , попередньо застосувавши фізичне насильство до засудженого ОСОБА_27 та пригнітивши його волю, у період часу з 02.02.2019 по 04.02.219 наказав останньому зателефонувати своїм рідним та попрохати їх здійснити банківський переказ грошових коштів загальною сумою 8 000 гривень, погрожуючи при цьому подальшим застосуванням насильства. У разі передачі вказаної суми грошових коштів рідними ОСОБА_27 , ОСОБА_1 обіцяв припинити застосовувати щодо нього фізичне насильство в майбутньому.

Не бажаючи негативних наслідків для себе, ОСОБА_27 погодився виконати вимогу ОСОБА_1 та вказав, що потрібно зателефонувати його матері ОСОБА_28 .

Попередньо провівши інструктаж як саме потрібно спілкуватися із рідними та заборонивши вести розмови про катування і тортури, ОСОБА_1 , перебуваючи у будівлі дільниці карантину і розподілу на території ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, особисто набрав на мобільному телефоні, у якому був встановлена картка оператора мобільного зв`язку із номером НОМЕР_7 , продиктований ОСОБА_27 номер мобільного телефону його матері ОСОБА_28 - НОМЕР_14 . Надалі ОСОБА_1 під його контролем через гучномовець надав можливість ОСОБА_27 поспілкуватися із своєю матір`ю ОСОБА_28 і у процесі розмови повідомити їй, що йому потрібно грошові кошти в сумі 8 000 гривень нібито для влаштування в умовах колонії на нормальну роботу. Вказану суму грошових коштів ОСОБА_28 має вислати на номер банківської картки, який надійде їй у смс-повідомленні.

Після цього на прохання ОСОБА_27 . ОСОБА_1 особисто набрав на мобільному телефоні, у якому був встановлена картка оператора мобільного зв`язку із номером НОМЕР_7 , продиктований ОСОБА_27 номер мобільного телефону його дружини ОСОБА_29 - НОМЕР_15 . Надалі ОСОБА_1 під його контролем через гучномовець надав можливість ОСОБА_27 поспілкуватися із своєю дружиною ОСОБА_29 і у процесі розмови повідомити їй, що йому потрібно грошові кошти в сумі 8 000 гривень нібито для влаштування в умовах колонії на нормальну роботу. Вказану суму грошових коштів ОСОБА_29 має вислати на номер банківської картки НОМЕР_6 , який ОСОБА_27 продиктував їй із аркуша паперу, попередньо наданого ОСОБА_1 . Вказана банківська кратка належить ОСОБА_19 , яка є рідною сестрою іншого учасника злочинної організації ОСОБА_6 , який був заздалегідь обізнаний із злочинними намірами ОСОБА_1 і також виконував свою роль в злочинній організації.

Надалі ОСОБА_28 і ОСОБА_29 , усвідомлюючи, що до ОСОБА_27 у разі невиконання вимог про перерахування коштів може бути застосоване фізичне насильство, зібрали необхідну суму грошових коштів у розмірі 8 000 гривень, які ОСОБА_29 08.02.2019 через систему Інтернет-банкінгу «ПриватБанку» перерахувала із власного рахунку на банківську картку номер НОМЕР_6 , належну ОСОБА_19 , особисті грошові кошти в сумі 8 000 гривень.

Надалі виконуючи свою роль та відведені функції, спрямовані на збір отриманих шляхом вимагання грошових коштів, інший учасник злочинної організації засуджений ОСОБА_6 по телефону зв`язався із своєю сестрою ОСОБА_19 і надав їй вказівку використати частину коштів на поповнення рахунку номерів мобільних телефонів, якими користувалися учасник злочинної організації, а також зняти частину коштів готівкою і надіслати їх у посилці для засудженого ОСОБА_6 до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися у вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вчиненому організованою групою, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України.

Окрім того, приймаючи участь в злочинній організації, виконуючи у ній свою роль та поставлені завдання керівництвом злочинної організації, ОСОБА_1 , який згідно із наказом начальника ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» виконував обов`язки старшого днювального дільниці карантину і розподілу цієї установи виконання покарань, неодноразово здійснив протиправні дії, спрямовані проти життя та здоров`я засудженого ОСОБА_30 .

Так, 29.01.2019 до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, для подальшого відбування покарання прибув засуджений ОСОБА_30 .

Пройшовши вищеописану процедуру приймання до ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» від інших учасників злочинної організації із числа службових осіб цієї установи, ОСОБА_30 був направлений до дільниці карантину та розподілу для проходження 14-денного карантинного терміну.

Надалі у період часу із 29.01.2019 по 11.02.2019, старший днювальний дільниці карантину і розподілу ОСОБА_1 , у будівлі цієї дільниці, розташованої на території ДУ «Бердянська випрана колонія № 77» за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, тричі застосовував до ОСОБА_30 наступні види катувань, спрямовані на заподіяння йому сильного фізичного болю, фізичних і моральних страждань, з метою зламати його волю і примусити беззаперечно виконувати вказівки протиправного характеру.

Бажаючи зламати волю засуджених, пригнітити їх честь і гідність, а також підкорити своїй волі, ОСОБА_1 застосовував процеси публічного побиття присутніх на дільниці карантину і розподілу засуджених, серед яких був також ОСОБА_30 .

Зокрема, разом із іншими засудженими ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_1 щоденно з 29.01.2019 по 11.02.2019 вишикувалися в шеренгу в коридорі будівлі дільниці для виконання команд останнього. Надавши команду виставити руки перед собою долонями донизу, ОСОБА_1 проходив вздовж шеренги засуджених та завдавав кожному з них, у тому числі ОСОБА_30 , не менше 10 ударів пластиковою трубою по пальцях рук. Надалі ОСОБА_1 надавав команду повернути руки долонями вгору, після чого проходячи вздовж шеренги засуджених, завдавав кожному з них, у тому числі ОСОБА_30 , не менше 10 ударів пластиковою трубою по пальцях рук. При цьому, маючи на меті шляхом колективного публічного побиття, принизити волю всіх присутніх засуджених, ОСОБА_1 забороняв ухилятися від ударів, погрожуючи застосуванням більш тяжчих катувань, змушуючи їх свідомо терпіти фізичний біль і моральні страждання.

Також у період часу з 29.01.2019 по 11.02.2019 старший днювальний дільниці карантину і розподілу ОСОБА_1 у будівлі цієї дільниці щоденно наказував ОСОБА_30 у вільний від роботи час стояти під стіною коридору, тримаючи руки за спиною, а голову опущеною, не даючи дозволу присісти чи змінити позу. У разі спроб змінити позу ОСОБА_1 або інші засуджені за його вказівкою наносили ОСОБА_30 удари руками по голові.

Окрім цього за вказівкою ОСОБА_1 засудженому ОСОБА_30 заборонялося розмовляти з іншими засудженими, виходити до туалету протягом тривалого періоду часу, сідати, пити воду, вільно розпоряджатися своїми особистими речами, що також завдавало йому особистих моральних страждань. За найменші порушення цих вимог ОСОБА_1 відразу завдавав декілька ударів руками або ногами різні частини тіла, у тому числі голову.

Всі вищевказані види катувань, які завдавали сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань, ОСОБА_1 застосовував стосовно засудженого ОСОБА_30 з метою зламати його волю та змусити беззаперечно виконувати вказівки як адміністрації установи, так і його особисті.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися в умисному заподіяння сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, а також з метою залякування чи дискримінації його або інших осіб, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України.

Окрім того, дотримуючись загального злочинного плану, розробленого керівництвом злочинної організації для досягнення мети особистого збагачення, діючи за попередньою згодою із іншими учасниками злочинної організації, зокрема ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , кожен з яких виконував свою роль, ОСОБА_1 , попередньо застосувавши фізичне насильство до засудженого ОСОБА_30 та пригнітивши його волю, близько 10.02.2019 (більш точний час не встановлено) наказав останньому зателефонувати своїм рідним та попрохати їх здійснити банківський переказ грошових коштів загальною сумою 10 000 гривень, погрожуючи при цьому подальшим застосуванням насильства. У разі передачі вказаної суми грошових коштів рідними ОСОБА_30 , ОСОБА_1 обіцяв припинити застосовувати щодо нього фізичне насильство в майбутньому та вирішити питання про його влаштування на легші, порівняно із іншими засудженими, роботи.

Не бажаючи негативних наслідків для себе, ОСОБА_30 погодився виконати вимогу ОСОБА_1 та вказав, що потрібно зателефонувати його матері ОСОБА_31 .

Попередньо провівши інструктаж як саме потрібно спілкуватися із рідними та заборонивши вести розмови про катування і тортури, ОСОБА_1 , перебуваючи у будівлі дільниці карантину і розподілу на території ДУ «Бердянська випрана колонія № 77», розташованої за адресою: вул. Промислова, 1, м. Бердянськ Запорізької області, особисто набрав на мобільному телефоні, який був у його користуванні, продиктований ОСОБА_30 номер мобільного телефону його матері ОСОБА_31 - НОМЕР_16 . Надалі ОСОБА_1 під його контролем через гучномовець надав можливість ОСОБА_30 поспілкуватися із своєю матір`ю ОСОБА_31 і у процесі розмови повідомити їй, що йому потрібно грошові кошти в сумі 10 000 гривень нібито для влаштування в умовах колонії на нормальну роботу. Однак, ОСОБА_31 відмовилася перераховувати таку суму грошових коштів, посилаючись на їх відсутність.

Вчинивши всі необхідні дії, спрямовані на вимагання грошових коштів у ОСОБА_30 та його матері ОСОБА_31 , ОСОБА_1 не досяг запланованого злочинного результату через причини, що не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися у вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вчиненому організованою групою, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 своїми умисними діями за сукупністю злочинів вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції статті до внесення змін Законом № 671-ІХ від 04.06.2020), ч. 2 чт. 127, ч. 4 ст. 189 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_1 підозрюється у скоєнні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжкими, оскільки за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Причетність ОСОБА_1 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, а саме:

- показаннями потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_30 , ОСОБА_27 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 ;

- протоколами допиту потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_8 проведених за участю спеціаліста-поліграфолога, якими підтверджено, що останні дають правдиві показання;

- протоколами проведення слідчого експерименту із потерпілими ОСОБА_15 та ОСОБА_8 , під час яких вони показали механізм катувань та нанесення тілесних ушкоджень;

- показаннями потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_29 , ОСОБА_18 , ОСОБА_54 , ОСОБА_22 , ОСОБА_55 , наданими ними записами телефонних розмов із своїми близькими, які відбувають покарання в ДУ «Бердянська виправна колонія № 77», а також отриманими банківськими документами про рух коштів на рахунках ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_19 та ОСОБА_59 ;

- показаннями свідків медичних працівників ДУ «Бердянська виправна колонія № 77» ОСОБА_60 та ОСОБА_61 , оглядали засуджених і підтвердили наявність у них тілесних ушкоджень;

- матеріалами руху коштів по банківських рахунках, якими документально підтверджено, що ОСОБА_14 - мати засудженого ОСОБА_13 , перерахувала понад 100 000 гривень, ОСОБА_20 - мати засудженого ОСОБА_9 , перерахувала біля 22 000 гривень, ОСОБА_29 - дружина засудженого ОСОБА_27 , перерахувала 13 000 гривень, ОСОБА_18 - мати засудженого ОСОБА_17 , перерахувала 5 000 гривень, ОСОБА_54 - мати засудженого ОСОБА_25 , перерахувала 5 000 гривень, ОСОБА_22 - мати засудженого ОСОБА_21 , перерахувала 3 000 гривень. Всі вищевказані суми грошових коштів були перераховані потерпілими на банківські рахунки ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 - дружина, батько та близький родич засудженого ОСОБА_5 , ОСОБА_19 - рідної сестри засудженого ОСОБА_6 , ОСОБА_59 - бабусі засудженого ОСОБА_3

- трафіками телефонних з`єднань за номерами мобільних телефонів, якими користувалися підозрювані;

- відеозаписами та фотознімками тілесних ушкоджень, зібраними представниками громадських організацій «Майдан громадський контроль» та «Альянс Української Єдності»;

- протоколами обшуку за місцем проживання ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_19 , ОСОБА_59 , під час яких вилучено банківські картки, квитанції про перерахування коштів та поштові накладні про відправлення посилок до ДУ «Бердянська виправна колонія № 77»;

- протоколами огляду вилучених під ас обшуків документів;

- протоколами огляду відеозаписів, наявних у мережі Інтернет про обставини катувань засуджених в ДУ «Бердянська виправна колонія № 77»;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні продовжують існувати обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в противагу чому сторона захисту не навела будь-яких аргументів, які б спростовували доводи, зокрема, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати та спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час здійснюється досудове розслідування - збір доказів, проведення необхідних експертиз, допит свідків, потерпілих; незаконно впливати на потерпілих - мати та бабусю, з якими він проживає однією сім`єю, в одній квартирі, та має спільний побут, а також свідків з метою зміни їх показів; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Варто зазначити, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання, та не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Крім того, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 цього Кодексу, вважаю необхідним не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні, враховуючи, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні дій, які полягають в створенні, керівництві злочинною спільнотою або злочинною організацією, а також участі у ній, тобто кримінального правопорушення, що передбачено ч.ч. 2,3 ст. 255 КК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань полковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_67 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сєвєродонецька, Луганської області, раніше судимого згідно із вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.03.2015 за ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі із випробувальним терміном 1 рік, вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.04.2016 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК України до 7 років позбавлення волі, вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14.03.2017 за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000094 від 25.10.2017 до 21.01.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_69