ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1321/23 Справа № 210/2141/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7 (в режимі відео конференції)

прокурора: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.02.2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч.2 ст. 263-1 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.02.2023 року задоволено клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Криворізька установа виконання покарань №3" строком на 2 місяці, а саме до 12 квітня 2023 року включно.

Із вказаною ухвалою не погодився захисник ОСОБА_6 який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та оскаржив її в апеляційному порядку вважаючи її необґрунтованою та незаконною, такою, що порушує права його підзахисного.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що посилання прокурора на «можливе» правопорушення з боку обвинуваченого не обґрунтовано жодним реальним доказом. Вважає, що ризики, зазначені стороною обвинувачення у клопотанні, є виключно абстрактним припущенням прокурора, які не ґрунтуються на фактах. Вказує, що ризик знищення доказів та впливу на свідків, суддею не надано належну правову оцінку, що прокурором у клопотанні не наведено, які конкретно речі, документи, що мають суттєве значення для досудового розслідування, матиме можливість знищити чи спотворити підозрюваний. Також вважає, що посилання слідчого на ризик впливу підозрюваного на потерпілих, свідків, носить характер припущення, як і посилання на ризик перешкоджання підозрюваним досудовому розслідуванню іншим чином, обґрунтування якого з посиланням на конкретні факти у клопотанні відсутнє. Вважає, що ризики, зазначені в клопотанні про застосування запобіжного заходу є виключно абстрактним припущенням сторони обвинувачення, а суд приймаючи оскаржувану ухвалу, безпідставно та необґрунтовано погодився лише з можливістю існування вказаних ризиків. Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання, родину (цивільну дружину), має на утриманні хвору матір, позитивно характеризується у місці постійного проживання, має спеціальну освіту, є особою, що раніше не була судимою. Вважає, що вказана інформація свідчить про наявність великої кількості позитивних рис обвинуваченого та обставин його життя, які свідчать про відсутність необхідності застосовувати до підозрюваного такий запобіжний захід як тримання під вартою, окрім того зазначені обставини позитивно впливатимуть на дотримання обвинуваченим усіх вимог слідчого та суду та характеризують його як особистість не схильну до порушення правил та вимог що ставляться до нього суспільством та законом. Вважає, що ухвала, є такою, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону та практиці ЄСПЛ, постановлена з істотним порушенням вищевказаних норм кримінального процесуального закону, та викладені в оскаржуваній ухвалі судді висновки зроблені без належного оцінювання в сукупності всіх обставин кримінального провадження, про вчинення кримінального правопорушення поза розумним сумнівом, та, окрім того, суддя не встановив та не навів докази про існування обставин, які б свідчили про наявність ризиків у кримінальному провадженні, зазначених ним як в оскаржуваній ухвалі, так і тих, щодо яких заявляв прокурор у своєму клопотанні, а також суддя не врахував позитивні дані про особу підозрюваного та майновий стан, наявність тісних соціальних зв`язків. Вказує, що ТОВ «Промремонт», в особі директора ОСОБА_9 , гарантує надання можливості ОСОБА_7 організації підприємницької діяльності в майстерні за адресою АДРЕСА_1 . Вважає, що має бути обраний запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, який дає можливість ОСОБА_7 працювати та утримувати родину. Просить скасувати оскаржувану ухвалу та обрати ОСОБА_7 інший альтернативний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Учасники судового розгляду про час та місце розгляджу апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала відносно обвинуваченої ОСОБА_10 не оскаржується.

Колегією суддів встановлено, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 263-1 КК України, а саме у придбанні, зберіганні та носінні вогнепальної зброї та бойових припасів з метою збуту, а також збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчинені за попередньою змовою групою осіб, а також у незаконному виготовленні вогнепальної зброї та незаконне виготовлення бойових припасів, вчинені за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_7 по даному кримінальному провадженню був затриманий 19 жовтня 2020 року.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність заявлених ризиків передбачених п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер скоєних кримінальних правопорушень, кількості епізодів, згідно пред`явленого обвинувачення, вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , особу обвинуваченого, який згідно наявних матеріалів справи не має міцних соціальних зв`язків на території міста Кривого Рогу, не має постійного місця роботи, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , що наразі є тимчасово окупованою територією.

Судом враховано, що на розгляді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №0001071 від 11 квітня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (справа № 212/6160/17). Та у вказаному провадженні щодо ОСОБА_7 , застосовувався запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 із забороною залишати місце постійного проживання у нічний час та покладанням процесуальних обов`язків, зокрема повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання.

Однак ОСОБА_7 не з`являвся в судові засідання, тому відносно останнього неодноразово постановлювалися ухвали про примусовий привід, а ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2018 року, кримінальне провадження № 0001071 від 11 квітня 2017року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було зупинено у зв`язку з його розшуком.

Також судом першої інстанції враховано результати проведення НСРД - згідно протоколів НСРД обвинувачений свідомо ухилявся від суду.

Також судом обґрунтовано враховано наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду враховуючи, що обвинувачений не має реєстрації на підконтрольній території, зареєстрований на тимчасово окупованій території, відносно ОСОБА_7 в іншому провадженні обирався запобіжний захід "домашній арешт", який не забезпечив належної процесуальної поведінки, оскільки останній піддавався примусовому приводу у зв`язку з неявкою до суду та більш ніж півроку перебував у розшуку в аналогічному провадженні за ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, нехтуючи законами України.

Судом враховано ризик вчинення інших правопорушень, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 має реєстрацію на тимчасово окупованій території - АРК та має там певні соціальні зв`язки, та з урахуванням характеру висунутого звинувачення - зберігання, придбання, збут вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу а так само незаконне виготовлення, переробка вогнепальної зброї, незаконне виготовлення бойових припасів, в умовах збройної агресії підвищує ризик вчинення протиправних дій у разі зміни запобіжного заходу, продовження злочинної діяльності, в яких та ОСОБА_7 обвинувачуються за попередньою змовою, поза межами підконтрольної території.

Крім того, суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора, врахував думку сторони захисту, а саме заперечення щодо клопотання прокурора, та клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на інший альтернативний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки прокурором не надано доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КК України.

Думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував щодо клопотання прокурора та підтримав клопотання захисника про зміну запобіжно заходу на інший альтернативний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначивши, що прокурором не доведено наявність ризиків і вони спростовуються тим, що прокурором не доведено, що перебуваючи на волі, він зможе впливати на свідків.

Суд також у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону розглянув й альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого, які передбачені ст. 176 КПК України, зазначивши, що інші, менш суворі запобіжні заходи, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого і продовження раніше обраного щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним.

Отже суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам, в тому числі вагомості наявних доказів, які вказують на обґрунтованість пред`явленого обвинувачення останньому, у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 263-1 КК України. Таких обставин, як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, ставлення ОСОБА_7 до скоєного злочину, схильністю до вчинення умисних кримінальних правопорушень, відсутністю постійного джерела доходів та суспільно-корисливої діяльності, міцних соціальних зв`язків.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_7 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрані запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновкам суду першої інстанції, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинувачених та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України, забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України та забезпечити його належну поведінку.

Доводи апеляційної скарги, що суддею не надано належну правову оцінку, про ризик знищення доказів та впливу на свідків, є безпідставним, оскільки судом у оскаржуваному рішенні зазначено, що ризик впливу на свідків не встановлено, тому суд не оцінює його, а також суд прийшов до висновку, що обвинувачений наразі не може чинити вплив на недопитаних під присягою свідків, тому з такими доводами обвинувачення не погоджується.

Доводи апеляційної скарги, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання, родину, цивільну дружину, має на утриманні хвору матір, позитивно характеризується у місці постійного проживання, має спеціальну освіту не підтверджуються матеріалами справи, а також вказані доводи не зменшують існуючих ризиків, а тому не можуть бути безумовною підставою для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Також на думку апеляційного суду у цій конкретній справі, не зменшує існуючих ризиків які передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ТОВ «Промремонт», гарантує надання можливості ОСОБА_7 організації підприємницької діяльності в майстерні за адресою АДРЕСА_1 , а тому не можуть бути підставою для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги про можливість змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, є безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що виправданість подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , підтверджується наявністю ризиків, які передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та той факт, що жоден із вказаних ризиків за час проведення судового розгляду не зменшився, що свідчить про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Твердження апелянта про недоведеність заявлених ризиків, є безпідставними, оскільки з огляду на особу обвинуваченого ОСОБА_7 заявлені ризики є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Що стосується про надмірність тривалості тримання обвинуваченого під вартою, то колегія суддів у даному випадку приймає до уваги тяжкість пред`явленого обвинувачення з сукупністю з іншими ризиками встановленими судом першої інстанції.

На даний час, таке обмеження права обвинуваченого на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає не переконливими доводи апеляційної скарги щодо можливості зміни запобіжного заходу на інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.02.2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 263-1 КК України - без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді