Справа № 308/9544/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/78/23 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2022 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, працюючого різноробочим в Холмківській сільській раді, раніше неодноразово засудженого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2022 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) грн.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили - не обрано.

Згідно з вироком, - ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_7 06.11.2017 року близько 14 год. 20 хв., перебуваючи за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, біля ветеринарної лабораторії, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та незаконного збагачення, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_8 , під приводом зателефонувати виманив в останнього мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4 A» темно - сірого кольору, вартість якого згідно висновку експерта №1131-12-17 від 11.12.2017 року становить 2 494,11 грн.

Отже, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Просить постановити новий вирок суду, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання згідно санкції ч.2 ст.190 КК України, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення - в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторони обвинуваченого та потерпілої сторони, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що: обвинувачений та потерпіла сторона належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від них не надходило; в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого і його явка не визнавалась апеляційним судом обов`язковою; від обвинуваченого не надходило заяв про бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги; прокурор не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі сторін обвинувачення та потерпілої сторони.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 , кваліфікацію його дій за ч. 2 ст.190 КК України, сторонами кримінального провадження не оспорюється і апеляційним судом, з огляду на положення ст. 404 КПК України, не перевіряються, у зв`язку з чим визнаються обґрунтованими і належним чином вмотивованими, такими, що ґрунтуються на матеріалах та фактичних обставинах кримінального провадження.

Тому, вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_7 переглядається в межах доводів апеляційної скарги, зокрема щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_7 покарання.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно. Час вчинення злочину - 06.11.2017 року.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість, а ч. 2 цієї ж статті передбачає, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Згідно санкції ч. 2 ст. 190 КК України у редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, такі дії караються штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

У подальшому, стаття 190 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2617-УШ від 22.11.2018 року санкція за вчинення кримінальне правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, змінена і передбачено санкцію - «карається штрафом від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років».

Вказана норма почала діяти з 01.07.2020 року, тобто після вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_7 .

Оскільки новий закон посилює санкцію статті, а саме розмір покарання за проступок, вчинений до набуття таким законом, згідно норм ст. 5 КК України необхідно застосовувати стару норму (санкцію статті) ч. 2 ст. 190 КК України.

Саме тому, штраф повинен призначатися судом у розмірів від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що виконано не було.

Отже, доводи прокурора щодо призначення покарання ОСОБА_7 , у редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018, колегія суддів вважає в повній мірі обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

За приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018), з урахуванням положень ст. 5 КК України та ст. 58 Конституції України, за санкцією правової норми в редакції санкції статті, згідно із Законом в редакції Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018, у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних розмірів доходів громадян.

Таке покарання відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових кримінальних правопорушень і не становитиме для обвинуваченого надмірний тягар.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Разом з тим, підстави для ухвалення судом апеляційної інстанції нового вироку, як про це просить прокурор в апеляційній скарзі, визначені ст. 420 КПК України і цей перелік є вичерпним, вказані підстави в даному провадженні відсутні.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, у зв`язку з чим подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок суду відповідно до вимог ст. 408, 409 КПК України зміні в частині призначення покарання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 грудня 2022 року відносно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, змінити та призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді