Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 948/1054/22
Номер провадження 1-кп/948/200/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2022 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №0000042 від 08.10.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вовчанськ, Харківської області, громадянина України, працює на посаді директора ТОВ «Новоолександрівське», освіта вища, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

Встановлено, що 22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил Російської Федерації за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва Російської Федерації і Збройних Сил РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам Збройних Сил України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань Російської Федерації здійснено вторгнення на територію суверенної держави України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 лютого 2022 року о 05:00 годині, за наказом Президента Російської Федерації Володимира Путіна, Російська Федерація незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи Збройні Сили РФ та Федеральну службу військ національної гвардії Російської Федерації.

Так, одним із першочергових етапів реалізації злочинного умислу щодо збройного нападу на суверенну державу Україна, передбачалося здійснення вторгнення найбільш підготовлених та мобільних підрозділів Збройних Сил Російської Федерації, у тому числі спеціального призначення, на територію держави України для організації силових захоплень та взяття під контроль будівель і споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади України з метою перешкоджання їх нормальній роботі та здійснення силового впливу на їх діяльність, блокування та взяття під контроль військових частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, підрозділів Національної гвардії України для перешкоджання їх законній діяльності щодо відсічі збройної агресії Російської Федерації, оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, перекриття та блокування авіаційного, транспортного та морського сполучення по території держави Україна з метою недопущення пересування військових підрозділів Збройних Сил України та представників правоохоронних органів для протидії збройній агресії ЗС Російської Федерації, пошкодження військових об`єктів ЗС України, які мають важливе оборонне значення та об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, строк дії якого в подальшому продовжено.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 24.02.2022, перебуваючи на тимчасово окупованій території, а саме у с. Новоолександрівка, Чугуївського району, Харківської області, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин та період часу, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на вчинення дій, спрямованих на колабораційну діяльність з країною-агресором Російською Федерацією, в порушення вимог ст. ст. 1, 2, 65, 68 Конституції України, з метою ослаблення національних інтересів України, сприяння Російській Федерації та її представникам у порушенні суверенітету України та тимчасовій окупації України, створення в суспільстві думки про виправданість та легітимність дій представників влади і службових осіб Збройних Сил Російської Федерації щодо вторгнення та окупації території суверенної держави України, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на здійснення публічних закликів до невизначеного кола осіб, задля підтримки дій держави агресора та невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України, діючи умисно та протиправно, з метою схиляння місцевого населення с. Новоолександрівка, Чугуївського району, Харківської області до власної позиції, неодноразово, публічно, усно висловлювався останнім щодо правильності та правомірності поширення суверенітету Російської Федерації на території України, схвалював дії Президента Російської Федерації, публічно заперечував здійснення збройної агресії проти України, переконував місцеве населення, що військовослужбовцями Збройних Сил Російської Федерації не здійснюються обстріли прилягаючих населених пунктів та мирного населення, а навпаки, запевняв, що дані обстріли вчиняються виключно військовослужбовцями Збройних Сил України.

Крім того, ОСОБА_3 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на зайняття колабораційною діяльністю з країною- агресором Російською Федерацією, з метою схиляння місцевого населення с. Новоолександрівка, Чугуївського району, Харківської області до власної позиції, неодноразово, публічно, усно закликав останніх до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями, окупаційною адміністрацією держави-агресора, підтримувати всі прийняті рішення та дії держави - агресора.

Отже, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи прямий умисел на вчинення дій, спрямованих на колабораційну діяльність з країною - агресором Російською Федерацією, в порушення вимог ст. ст. 1, 2, 65, 68 Конституції України, з метою ослаблення національних інтересів України, сприяння Російській Федерації та її представникам у порушенні суверенітету України та тимчасовій окупації України, створення в суспільстві думки про виправданість та легітимність дій представників влади і службових осіб Збройних Сил Російської Федерації щодо вторгнення та окупації території суверенної держави України, діючи умисно та протиправно, публічно заперечував здійснення збройної агресії проти України, публічно закликав до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окупованій території України, до підтримки рішень, дій держави- агресора, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями, окупаційною адміністрацією держави-агресора.

Таким чином, дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 111-1 КК України, тобто публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, публічні заклики громадянином України до підтримки рішень, дій держави-агресора, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями, окупаційною адміністрацією держави-агресора, до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду 20.12.2022 з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , вбачається, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.111-1 КК України, тобто у публічному запереченні громадянином України здійснення збройної агресії проти України, публічні заклики громадянином України до підтримки рішень, дій держави-агресора, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями, окупаційною адміністрацією держави-агресора, до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні (а.с.15-18).

Відповідно до частин 2, 3 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву обвинуваченого, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

У відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст.111-1 КК України, а саме публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, публічні заклики громадянином України до підтримки рішень, дій держави-агресора, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями, окупаційною адміністрацією держави-агресора, до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст.111-1 КК України, а саме як публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, публічні заклики громадянином України до підтримки рішень, дій держави-агресора, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями, окупаційною адміністрацією держави-агресора, до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с.51-54), раніше не судимий (а.с.50), відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення неправомірних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини першої статті 111-1 КК України у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій в органах державної влади і місцевого самоврядування строком на 10 років, визначене покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Питання доцільності застосування запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати виннуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.111-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій в органах державної влади і місцевого самоврядування строком на 10 років.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_5 ОСОБА_6