КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3939/2022 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
29 листопада 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника засновника ТзОВ «Добрий Урожай» ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2022 року, -
представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2022 року задоволено клопотання прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про арешт майна та накладено арешт на корпоративні права ТзОВ «ДОБРИЙ УРОЖАЙ» (код 38875496) у розмірі 100% внеску до статутного фонду (50% належить ОСОБА_6 , 50% належить ОСОБА_9 ), юридична адреса: АДРЕСА_1 , з позбавленням права відчуження та розпорядження майном.
Заборонено особам, уповноваженим на здійснення державної реєстрації на території України вносити будь-які зміни до установчих документів ТзОВ «ДОБРИЙ УРОЖАЙ» (код 38875496).
Заборонено розпорядження, передачу в заставу та відчуження на користь третіх осіб корпоративних прав ТзОВ «ДОБРИЙ УРОЖАЙ» (код 38875496) у розмірі 100% внеску до статутного фонду (50% належить ОСОБА_6 , 50% належить ОСОБА_9 ), юридична адреса: АДРЕСА_1 .
Заборони особам, уповноваженим на здійснення державної реєстрації на території України вносити будь-які зміни до установчих документів ТзОВ «ДОБРИЙ УРОЖАЙ» (код 38875496).
Заборони розпорядження, передачу в заставу та відчуження на користь третіх осіб корпоративних прав ТзОВ «ДОБРИЙ УРОЖАЙ» (код 38875496) у розмірі 100% внеску до статутного фонду (50% належить ОСОБА_6 , 50% належить ОСОБА_9 ), юридична адреса: АДРЕСА_1 .
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з недоведеністю слідчим, належними та допустимими доказами, підстав та мети необхідності накладення арешту на майно (частку засновників) ТзОВ «Добрий Урожай» відповідно до положень ст. 170 КПК України, а також можливості використання такого майна як доказу у кримінальному провадженні чи можливості його конфіскації. Розгляд клопотання відбувся без повідомлення та без участі власника майна.
Слідчим суддею не обґрунтовано достатніх підстав вважати, що арештоване майно (корпоративні права) є речовим доказом у кримінальному провадженні. На корпоративні права не може бути накладено арешт, оскільки вказане товариство чи його засновники не є підозрюваними або обвинуваченими у даному кримінальному провадженні.
Жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що корпоративні права ТзОВ «Добрий Урожай», були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, з наданих до суду матеріалів провадження не вбачається.
Слідчий в клопотанні, вказавши на необхідність накласти арешт на корпоративні права, лише через те, що нібито внаслідок безпідставного виключення ОСОБА_10 зі складу засновників ТзОВ «Урожай» (код 31961625), за умови, що невиплачена частка у майні ТзОВ «Урожай» (19% статутного капіталу), могла приймати участь у господарській діяльності нового підприємства ТзОВ «Добрий Урожай», проте це все тільки припущення.
При цьому слідчим не надано до клопотання належних і допустимих доказів на підтвердження такої версії, а додано лише постанову про те, що безготівкові кошти у сумі 4 703 545 гривень визнано речовим доказом. Однак постанова - є лише процесуальним документом, який не є доказом в розумінні ст. 99 КПК України.
В жодному процесуальному документі, не зазначається, що матеріальні активи на підставі котрих було створене товариство «Добрий Урожай», отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Тому твердження про необхідність накладення арешту на корпоративні права з метою забезпечення збереження речових доказів як набутих кримінально протиправним шляхом, як в клопотанні слідчого, так і в ухвалі слідчого судді, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, є недоведеним у цьому провадженні.
В ухвалі слідчого судді не проаналізовано доводи клопотання в контексті тих обставин кримінального провадження, які мають відношення до діяльності ТзОВ «Добрий Урожай».
Прокурор у визначений час та дату судового розгляду в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце апеляційного розгляду був повідомлений завчасно та належним чином, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав, а тому з урахуванням думки представника засновника ТзОВ «Добрий Урожай» ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який не заперечував щодо проведення апеляційного розгляду у відсутності прокурора, а також з урахуванням вимог ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважала за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності прокурора.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника засновника ТзОВ «Добрий Урожай» ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , в підтримку поданої апеляційної скарги, яку він підтримав з наведених в ній підстав і просив її задовольнити, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 будучи одним із засновників та директором ТзОВ «УРОЖАЙ» (код 31961625) (далі Товариство), тобто службовою особою, використовуючи своє службове становище, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів підприємства, за попередньою змовою із ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , а також іншими невстановленими особами, умисно, протиправно заволоділи майном ТзОВ «УРОЖАЙ», у тому числі частками іншого засновника ОСОБА_10 .
Так, 03.03.2003 ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_11 створено ТзОВ «УРОЖАЙ» із частками у статутному капіталі 19% та 81% відповідно.
У відповідності до статуту Товариства, серед іншого, останнє було створено з метою ведення господарської діяльності у сфері сільськогосподарського виробництва (вирощування), переробки та реалізації сільськогосподарської продукції. Згідно із встановленими у ході слідства обставинами, Товариство мало у власності сільськогосподарську техніку, найманих працівників, велику кількість земельних ділянок на яких вирощувалась відповідна продукція та вело прибуткову діяльність з моменту створення до 2014 року.
З метою додержання положень Закону України «Про господарські товариства» та Статуту ТзОВ «УРОЖАЙ», директором останнього призначено ОСОБА_11 , що підтверджується відомостями, які містяться у Реєстраційній картці суб`єкта підприємницької діяльності юридичної особи ТзОВ «УРОЖАЙ» від 27.02.2003, а також витягом з протоколу № 2 загальних зборів ТзОВ «УРОЖАЙ» від 17.09.2003 та Наказом № 1 від 01.10.2003, а також, встановлено висновком експерта складеного за результатами проведення судово-економічної експертизи № 17/12/21 від 17.12.2021. Таким чином, ОСОБА_11 був наділений адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями.
Згодом, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але до липня 2013 року, ОСОБА_11 , будучи службовою особою Товариства, маючи вільний доступ до усіх реквізитів юридичної особи, банківських рахунків, даних засновників та печатки ТзОВ «УРОЖАЙ», керуючись корисливим мотивом, розробив злочинний план направлений на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей та умисне подання для такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, а також протиправне заволодіння майновими правами ТзОВ «УРОЖАЙ», що належать іншому засновнику організації ОСОБА_10 , який полягав у створенні нової, схожої юридичної особи та переведенні на останню всього наявного у власності Товариства майна, грошових коштів, переукладанні договорів оренди із пайовиками (власниками землі) та фактичному знищенні ТзОВ «УРОЖАЙ», шляхом продажу часток у статутному капіталі на користь юридичної або фізичної особи, яка не матиме наміру здійснювати реальну господарську діяльність, а також зміну юридичної адреси ТзОВ «УРОЖАЙ», що фактично позбавить ОСОБА_10 претендувати на належну останньому частку у новоствореному товаристві та у ТзОВ «УРОЖАЙ».
В той же час, ОСОБА_11 , реалізовуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у невстановленому місці, з метою мінімізації підозр щодо зміни назви Товариства в контрагентів, пайовиків та інших працівників ТзОВ «УРОЖАЙ», вирішив назвати нову юридичну особу майже ідентичною назвою, а саме «ДОБРИЙ УРОЖАЙ» та залучив до її створення свою дружину ОСОБА_15 , а також свого зятя ОСОБА_16 , від яких приховав свої злочинні наміри.
У подальшому, ОСОБА_11 розподіливши частки в статутному фонді ТзОВ «ДОБРИЙ УРОЖАЙ» між ОСОБА_17 та ОСОБА_16 у розмірі по 50%, а також виконавши всі необхідні дії щодо документальної підготовки нової юридичної особи для реєстрації, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але до 27.08.2013 передав своїй дружині ОСОБА_17 документи, які згідно Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців» подаються державному реєстратору для проведення реєстраційної дії щодо державної реєстрації новоутвореної шляхом заснування юридичної особи.
У свою чергу, 27.08.2013 ОСОБА_17 не будучи усвідомлена про злочинні наміри ОСОБА_11 , подала передані їй від чоловіка документи до державного реєстратора Реєстраційної служби Демидівського районного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_13 та останній зареєстрував нову юридичну особу ТзОВ «ДОБРИЙ УРОЖАЙ» (код 38875496) із юридичною адресою у с. Княгинине, Демидівського району, Рівненської області, засновниками якої були повністю підконтрольні ОСОБА_11 особи, що фактично надало йому можливість продовжити подальшу реалізації свого злочинного плану.
Після чого, враховуючи положення Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» № 755-IV від 15.05.2003, у редакції Закону від 06.11.2014, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, у листопаді 2014 року, директор ТзОВ «УРОЖАЙ» ОСОБА_11 , усвідомлюючи неспроможність одноособово реалізувати свій злочинний намір, з метою не бути викритим правоохоронними органами, вступив у злочинну змову із державним реєстратором Реєстраційної служби Демидівського районного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_13 , а також із прихожанкою Релігійної громади Євангельських Християн-Баптистів с. Малеве Демидівського району ОСОБА_12 (дівоче прізвище якої ОСОБА_18 ) на яку мав безпосередній вплив, оскільки є керівником указаної громади у Демидівському районі Рівненської області та ОСОБА_19 і іншими невстановленими особами, яким повідомив свої злочинні наміри.
У подальшому, не пізніше 12.11.2014, директор ТзОВ «УРОЖАЙ» ОСОБА_11 , перебуваючи у невстановленому місці, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, а також умисного їх подання та протиправне заволодіння майновими правами ТзОВ «УРОЖАЙ», що належать іншому засновнику організації ОСОБА_10 , з метою не бути викритим правоохоронними органами, отримав від невстановлених досудовим розслідування осіб реквізити юридичної особи, яка створена для прикриття незаконної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія» «МОНІТОРИНГ ІНВЕСТ ДІВЕЛОПМЕНТ» (код 38404082) (далі ТзОВ «Міжнародна юридична компанія» «МОНІТОРИНГ ІНВЕСТ ДІВЕЛОПМЕНТ», Суб`єкт господарської діяльності), а також печатку останнього та особисті дані фіктивного директора ОСОБА_19 .
Після чого, 12.11.2014, перебуваючи у Демидівському районі (відповідно до Постанови Верховної ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-IX від «17» липня 2020 року на даний час Дубенському районі), Рівненської області, директор ТзОВ «УРОЖАЙ» ОСОБА_11 , з відома ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , діючи у змові із ОСОБА_19 та іншими невстановленими особами, маючи злочинний умисел направлений на підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, а також умисного їх подання та протиправне заволодіння майновими правами ТзОВ «УРОЖАЙ», використовуючи надані невстановленими особами реквізити та печатку Суб`єкта господарської діяльності та дані фіктивного директора, підробив договір № 02/14 від 12.11.2014 про передачу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «УРОЖАЙ» від імені ОСОБА_10 , куди вніс завідомо неправдиві відомості щодо передачі останнім належної йому частки у розмірі 19 % у статутному капіталі Товариства на користь ТзОВ «Міжнародна юридична компанія» «МОНІТОРИНГ ІНВЕСТ ДІВЕЛОПМЕНТ» в особі ОСОБА_19 , а також вніс завідомо неправдиві відомості щодо придбання ТзОВ «Міжнародна юридична компанія» «МОНІТОРИНГ ІНВЕСТ ДІВЕЛОПМЕНТ» в особі ОСОБА_19 частки у статутному капіталі належної ОСОБА_10 .
В той же час та у тому ж місці, директор Товариства ОСОБА_11 , продовжуючи свою злочинну діяльність, використовуючи надані невстановленими особами реквізити та печатку Суб`єкта господарської діяльності та дані фіктивного директора, з відома ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , підробив договір № 01/14 від 12.11.2014 про передачу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «УРОЖАЙ» до якого вніс завідомо неправдиві відомості щодо продажу належної йому частки у статутному капіталі Товариства в розмірі 81 % на користь ТзОВ «Міжнародна юридична компанія» «МОНІТОРИНГ ІНВЕСТ ДІВЕЛОПМЕНТ» в особі ОСОБА_19 , особисто підписав указаний договір, а також вніс завідомо неправдиві відомості щодо придбання ТзОВ «Міжнародна юридична компанія» «МОНІТОРИНГ ІНВЕСТ ДІВЕЛОПМЕНТ» в особі ОСОБА_19 своєї частки у статутному капіталі.
Разом з тим, згідно висновку експерта № СЕ-19/111-21/6323-ПЧ від 23.04.2021, встановлено, що ОСОБА_19 вищевказані договори купівлі продажу не підписував, правочинів не вчинював, а підписи від імені ОСОБА_19 в договорах № 01/14 та № 02/14 від 12.11.2014 про передачу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «УРОЖАЙ» в графах «НАБУВАЧ» Директор ОСОБА_19 виконано не ОСОБА_19 , а іншою особою.
Того ж дня, ОСОБА_11 , з відома ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , діючи у змові з ОСОБА_19 та невстановленими особами, керуючись єдиним злочинним умислом, підробив Статут Товариства з обмеженою відповідальністю «УРОЖАЙ» (нова редакція), куди вніс завідомо неправдиві відомості щодо окремих пунктів Статуту, зокрема до:
Окрім того, завідомо неправдиві відомості були внесені щодо інших даних викладений у Статуті, які стосуються видів діяльності товариства, майна, коштів та статутного капіталу, при цьому, використовуючи реквізити та печатку Суб`єкта господарської діяльності та дані фіктивного директора ОСОБА_19 .
Також, 12.11.2014, перебуваючи у Демидівському районі (на даний час Дубенському районі), Рівненської області, ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_14 , з відома ОСОБА_13 , діючи у змові з ОСОБА_19 , керуючись єдиним злочинним умислом та продовжуючи його реалізацію, підробили Довіреність № 2 від 12.11.2014, куди внесли завідомо неправдиві відомості щодо того, що ОСОБА_19 , який діє як директор ТзОВ «УРОЖАЙ» на підставі Статуту, уповноважує ОСОБА_20 вчиняти наступні дії: «- подавати установчі документи на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи та підписувати реєстраційні карточки, заяви на виготовлення витягів, виписок та довідок з ЄДР по Товариству з обмеженою відповідальністю «УРОЖАЙ» від імені товариства; - отримувати установчі документи, витяги виписки та довідки з ЄДР; - учиняти будь-які інші дії пов`язані з використанням цієї довіреності».
Разом з тим, згідно висновку експерта № СЕ-19/111-21/6323-ПЧ від 23.04.2021, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_19 в графі «Директор ОСОБА_19 » у довіреності № 2 від 12.11.2014 виконано не ОСОБА_19 , а іншою особою.
Таким чином, виконавши усі необхідні дії щодо підробки документів, які подаються державному реєстратору для внесення змін до відомостей про юридичну особу, директор ТзОВ «УРОЖАЙ» ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_14 , 13.11.2014, перебуваючи у приміщенні Реєстраційної служби Демидівського районного управління юстиції Рівненської області за адресою: Рівненська область, Демидівський район, смт. Демидівка, вул. Луцька, будинок 3, діючи за попередньою змовою із державним реєстратором Реєстраційної служби Демидівського районного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_13 , подали останньому документи, до яких внесено завідомо неправдиві відомості, зокрема: договір № 01/14 від 12.11.2014, договір № 02/14 від 12.11.2014, Статут ТзОВ «УРОЖАЙ» (Нова редакція), довіреність № 2 від імені ОСОБА_19 , реєстраційну картку на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи Форма 3 та квитанції про оплату реєстраційного збору за проведення державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.
Також, відповідно до висновку № 07/22, слідством встановлено, що внаслідок безпідставного виключення 13.11.2014 ОСОБА_10 зі складу засновників ТзОВ «УРОЖАЙ» (код 31961625), за умови, що не виплачена частка у майні ТзОВ «УРОЖАЙ» (19% статутного капіталу) могла приймати участь у господарській діяльності нового підприємства ТзОВ «ДОБРИЙ УРОЖАЙ» (код 38875496), створеного ОСОБА_17 та ОСОБА_16 за протекцією ОСОБА_11 , сума збитків у виді неотриманого доходу/упущеної вигоди за період з 13.11.2014 по 31.12.2021 ОСОБА_10 , розрахована як 19% від загальної суми нерозподіленого прибутку ТзОВ «ДОБРИЙ УРОЖАЙ» за даними балансів ТзОВ «ДОБРИЙ УРОЖАЙ» (код 38875496) за цей період, складає 4 488 826 гривень, що у доларовому еквіваленті, згідно курсу НБУ становить 164557, 27 доларів США.
Таким чином, директор та один із засновників ТзОВ «УРОЖАЙ» ОСОБА_11 , використовуючи своє службове становище, будучи службовою особою, діючи за попередньою змовою із державним реєстратором Реєстраційної служби Демидівського районного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_13 , а також із прихожанкою Релігійної громади Євангельських Християн-Баптистів с. Малеве Демидівського району ОСОБА_14 та невстановленими особами, шляхом вчинення правочинів з використанням підроблених документів підприємства, протиправно заволоділи майном ТзОВ «УРОЖАЙ», у тому числі 19% часткою у статутному капіталі засновника ОСОБА_10 , внаслідок чого завдали останньому збитку на загальну суму 4 703 545 гривень, що у доларовому еквіваленті, згідно курсу НБУ становить 191 420, 65 доларів США.
Окрім того, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 хоча і не являється директором ТзОВ «ДОБРИЙ УРОЖАЙ» (код 38875496), однак, повністю координує діяльність вказаного підприємства та керує ним. При цьому, засновниками останнього є ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , які являються доньками ОСОБА_11 , що підтверджує факт безперешкодної можливості повністю керувати ТзОВ «ДОБРИЙ УРОЖАЙ» (код 38875496) з моменту його створення та підтверджується проведеними в ході слідства негласними слідчими (розшуковими) діями.
Із забороною особам, уповноваженим на здійснення державної реєстрації на території України вносити будь-які зміни до установчих документів ТзОВ «ДОБРИЙ УРОЖАЙ» (код 38875496).
А також із забороною розпорядження, передачу в заставу та відчуження на користь третіх осіб корпоративних прав ТзОВ «ДОБРИЙ УРОЖАЙ» (код 38875496) у розмірі 100% внеску до статутного фонду (50% належить ОСОБА_6 , 50% належить ОСОБА_9 ), юридична адреса: АДРЕСА_1 .
На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що з метою досягнення завдань, загальних засад кримінального провадження, збереження речових доказів та не допущення відчуження на користь третіх осіб корпоративних прав ТзОВ «ДОБРИЙ УРОЖАЙ» (код 38875496), в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення у вигляді арешту майна на корпоративні права ТзОВ «ДОБРИЙ УРОЖАЙ» (код 38875496) у розмірі 100% внеску до статутного фонду (50% належить ОСОБА_6 , 50% належить ОСОБА_9 ), юридична адреса: АДРЕСА_1 .
А також на те, що у кримінальному провадженні постановою старшого слідчого в ОВС 2-го відділу (розслідування особливо важливих кримінальних проваджень) управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_21 від 12.08.2022 корпоративні права ТзОВ «ДОБРИЙ УРОЖАЙ» (код 38875496) у розмірі 100% внеску до статутного фонду (50% належить ОСОБА_6 , 50% належить ОСОБА_9 ) визнано речовим доказом.
15.08.2022 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання прокурора задоволено.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя встановив, що матеріали клопотання свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, оскільки має відношення до кримінального провадження, і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, а тому, внаслідок доведеності існування ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, наявні підстави для накладення арешту з тимчасовим позбавленням права на розпорядження майном будь-кому і будь-яким чином з метою збереження речових доказів задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.
Втручання держави в право власника майна на мирне володіння своїм майном в даному випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.
За таких обставин, враховуючи, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.
При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, а саме на корпоративні права ТзОВ «ДОБРИЙ УРОЖАЙ» (код 38875496) у розмірі 100% внеску до статутного фонду (50% належить ОСОБА_6 , 50% належить ОСОБА_9 ), юридична адреса: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що вони у встановленому законом порядку визнані речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, мають відношення до кримінального провадження, і таким чином можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.
Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно можливо може бути майном, яке могло зберегти на собі сліди злочину та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею арешт накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.
Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.
Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Враховуючи всі обставини в їх сукупності, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують - арешт та метою, яку прагнуть досягти збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.
Посилання апелянта на те, що розгляд клопотання відбувся без повідомлення та без участі власника майна також не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки з урахуванням вимог ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Крім того дана обставина є підставою для звернення до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.
Тобто апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке прийняте під час досудового розслідування, в той час коли стадія досудового розслідування закінчилась до початку розгляду апеляційної скарги по суті.
Отже, всі питання, що виникають під час кримінального провадження, вирішуються стадійно і лише тим судом, який має на це компетенцію на відповідній стадії.
Протилежне може призвести до одночасного вирішення одних й тих самих питань в різних судових провадженнях в одному кримінальному провадженні, в тому числі різними судами, що неминуче створить як неприпустиму конкуренцію повноважень всередині судової влади, так і поставить під загрозу прогнозованість та стабільність кримінального провадження як чітко визначеної стадійної процедури.
Всі інші підстави з яких апелянт вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, не є безумовними підставами для її скасування та підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 серпня 2022 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника засновника ТзОВ «Добрий Урожай» ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4