УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 459/1755/21

провадження № 51-3381ск 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_6. в інтересах засудженого на вирок Червоногвардійського міського суду Львівської області від 12 січня 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 .

Оскаржені судові рішення

1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_2

засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) на строк 3 роки; за частиною 2 статті 186 КК - на строк 4 роки. На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим засудженому визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. За правилами статті 71 КК до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 31 травня 2021 року і остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

2. Суд визнав доведеним, що засуджений 16 та 17 травня 2021 року, а також 04 липня 2021 року здійснив кілька крадіжок у магазинах м. Червонограда Львівської області.

3. 15 липня 2021 року близько 12:55 засуджений у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у АДРЕСА_1 відкрито з застосуванням до охоронця магазину ОСОБА_2 насильства, що не було небезпечним для життя чи здоров`я, викрав хлібобулочний виріб закупівельною вартістю 6,50 гривень.

Вимоги і доводи, наведені в касаційній скарзі

4. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на пункт 1 частини 1 статті 438 КПК, просить скасувати оскаржені рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

5. Він вважає, що засуджений визнаний винуватим у злочині, передбаченому частиною 2 статті 186 КК, у якому йому не було пред`явлено обвинувачення, оскільки він звинувачувався у вчиненні цього злочину 16 липня 2021 року, а суд встановив, що злочин було вчинено 15 липня 2021 року.

6. Також сторона захисту посилається на те, що суд неправомірно визнав потерпілим ОСОБА_2 без його письмової згоди.

7. Крім того, він вважає недопустимим протокол огляду місця події, проведеного в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» 15 липня 2021 року, оскільки суду не була надана ухвала слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку.

8. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає положенням статті 419 КПК, оскільки в своєму рішенні суд не надав відповідей на аргументи, викладені в його апеляційній скарзі.

Оцінка Суду

9. Відповідно до вимог пункту 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

10. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього ж Кодексу і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

11. Суд зазначає, що суд першої інстанції дійсно визнав доведеним, що злочин, передбачений частиною 2 статті 186 КК, було вчинено не 16 липня 2021 року, як стверджувалося в обвинувальному акті, а 15 липня 2021 року. Однак суд відхиляє довід сторони захисту про недоведеність винуватості засудженого у цьому злочині, який ґрунтується на цій розбіжності у даті. Сторона захисту в судах попередніх інстанцій не ґрунтувала жодного доводу на цій розбіжності. Більше того, засуджений не заперечував самого факту застосування насильства до потерпілого і викрадення товару, а лише стверджував, що насильство застосував через особистий конфлікт з потерпілим. За таких обставин Суд не вважає, що помилкове зазначення дати в обвинувальному акті позначилося на можливості засудженого ефективно здійснювати свій захист.

12. Суд також зазначає, що відповідно до статті 425 КПК сторона захисту не може оскаржувати судові рішення в інтересах інших сторін процесу, тому відхиляє доводи скарги, що стосуються визнання ОСОБА_2 потерпілим.

13. Також Суд зазначає, що огляд у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2» проведено за згодою особи, у володінні якої знаходився магазин, і правомірність такого втручання у володіння не оскаржувалося жодною з осіб, яка володіє цим приміщенням. Таким чином, право засудженого на недоторканість будь-якого його володіння не було порушено.

14. Апеляційний суд надав відповіді на доводи апеляційної скарги сторони захисту і його ухвала відповідає вимогам статті 419 КПК.

З огляду на викладене, касаційна скарга не містить доводів, які могли б дати підстави для її задоволення.

Керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6. в інтересах засудженого на вирок Червоногвардійського міського суду Львівської області від 12 січня 2022 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 23 вересня 2022 року щодо ОСОБА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5