УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 523/7565/18

провадження № 51-3445ск22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калчеве Болградського р-ну Одеської обл. та жителя АДРЕСА_1 ),

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Калчеве Болградського р-ну Одеської обл. та жителя АДРЕСА_2 ),

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Глухів Шосткинського р-ну Сумської обл. та жителя АДРЕСА_3 ),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Суть питання

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2022 року, зокрема ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено до покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 186 КК на строк 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК йому призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці. Крім того, указано, що строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 15 березня 2018 року, за виключенням періоду з 14 травня 2019 року до 01 січня 2020 року. Також місцевий суд зарахував засудженому в строк відбуття покарання відбуте покарання за попереднім вироком за період з 02 січня 2020 року до 26 квітня 2022 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК суд першої інстанції зарахував ОСОБА_4 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні в період з 15 березня 2018 року до 13 травня 2019 року, а також з 02 січня 2020 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , стосовно яких судові рішення в касаційному порядку не оскаржуються.

Як встановив суд у вироку, ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_5 з корисливих мотивів, перебуваючи приблизно о 01 год 40 хв 11 березня 2018 року поряд з буд. №36/4 на вул. Балківській, в м. Одесі, підійшов до раніше незнайомого ОСОБА_7 та застосував насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останнього. Так, ОСОБА_4 завдав удар ліктем в область голови потерпілого, внаслідок чого останній впав на землю. Потім ОСОБА_4 витягнув із кишені куртки потерпілого належний тому мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 4X» із сім-карткою, а ОСОБА_5 підійшов до потерпілого та забрав у останнього пухову куртку. Указаними діями засуджені викрали майно ОСОБА_7 загальною вартістю 7 000 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, перебуваючи близько 01 год 30 хв 15 березня 2018 року на вул. Канатній у м. Одесі, наблизилися до раніше незнайомого ОСОБА_8 обступили його та застосували насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я останнього. Так, ОСОБА_4 завдав удару кулаком в обличчя потерпілого внаслідок якого той упав на землю, після чого засуджені витягнули з кишень одягу ОСОБА_8 належний йому мобільний телефон марки «Samsung J3» вартістю 5 000 грн, а також грошові кошти в сумі 400 грн та розпорядилися викраденим на власний розсуд, чим спричинили шкоду на загальну суму 5 400 грн.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 18 серпня 2022 року вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2022 року стосовно ОСОБА_4 залишив без змін.

Вимоги, викладені в касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить змінити вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2022 року в частині застосування стосовно нього положень ч. 5 ст. 72 КК, зарахувавши йому строк попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за періоди: з 15 березня 2018 року до 13 травня 2019 року; з 02 січня до 22 серпня 2020 року; з 29 вересня 2020 року до 18 серпня 2022 року, а ухвалу Одеського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року скасувати.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 звертає увагу Суду на те, що до нього було застосоване попереднє ув`язнення з 12 квітня до 26 червня 2017 року у кримінальному провадженні за його обвинуваченням у вчиненні 23 травня 2016 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК. Також касатор указує, що він був засуджений вироком Апеляційного суду Харківської області від 04 січня 2018 року за указане вище кримінальне правопорушення до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Цим же вироком на підставі ч. 5 ст. 72 КК йому було зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12 квітня 2017 року до 20 червня 2017 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21 червня 2017 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Зазначає засуджений і про той факт, що його було затримано Приморським ВП за вчинення 11 та 15 березня 2018 року кримінальних правопорушень, та що стосовно нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 15 березня 2018 року до його зміни 13 травня 2019 року на домашній арешт.

Крім того, ОСОБА_4 посилається й на те, що вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22 липня 2020 року, який набрав законної сили 22 серпня 2020 року, його засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Цим же вироком шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Апеляційного суду Харківської області від 04 січня 2018 року йому призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

Звертає увагу суду засуджений і на ту обставину, що 29 вересня 2020 року його було конвойовано до Одеського слідчого ізолятора для розгляду кримінального провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень 11 та 15 березня 2018 року.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Відповідно до ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, установлених і перевірених місцевим судом, а також правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК Верховний Суд не перевіряє, оскільки засуджений не оскаржує законності й обґрунтованості судових рішень у цій частині.

Стосовно тверджень касатора про незастосування судом закону, який підлягав застосуванню, а саме положень ст. 72 КК, то вони, на переконання колегії суддів Верховного Суду, безпідставні з огляду на таке.

Частиною 5 ст. 72 КК в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набув чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК викладено у редакції, яка передбачає, зокрема, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Отже, не будь-який час перебування особи у слідчому ізоляторі чи іншому місці попереднього ув`язнення може бути зараховано відповідно до ч. 5 ст. 72 КК. Такий строк тримання може бути зараховано у строк покарання лише в межах того самого кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Водночас, як установили суди попередніх інстанцій та не заперечується засудженим у касаційній скарзі, у кримінальному провадженні, яке переглядається судом касаційної інстанції, стосовно ОСОБА_4 застосоване попереднє ув`язнення після 21 червня 2017 року, а саме з 15 березня 2018 року до 13 травня 2019 року, тобто в період дії положень ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону України № 2046-VIII, у зв`язку з чим суди дійшли аргументованого висновку про відсутність підстав для зарахування обвинуваченому строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З рішеннями судів попередніх інстанцій погоджується і колегія суддів, а доводи засудженого про те, що указані ним у касаційній скарзі періоди попереднього ув`язнення, які, на його думку, підлягають зарахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі не узгоджуються з положеннями закону, оскільки попереднє ув`язнення у ці періоди застосовувалося в іншому кримінальному провадженні.

Оскільки твердження ОСОБА_4 у касаційній скарзі не спростовують правильності висновків судів попередніх інстанцій і не містять вагомих аргументів, які би свідчили про залишення поза увагою судів доводів сторони захисту чи неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим немає підстав для сумнівів у законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для її задоволення немає.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 26 квітня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3