Справа № 296/7563/22
Вирок

Іменем України

23 січня 2023 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження №0000200 від 27.09.2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білопілля Сумської області, громадянина України, освіта середня - спеціальна, не одружений, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2020 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 призваний на військову службу та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою у АДРЕСА_2 . 26 лютого 2020 року солдат ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, строком на три роки. В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №43 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду курсанта навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 .

18 червня 2020 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № НОМЕР_3 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 , який призначений наказом командувача десантно штурмових військ (по особовому складу) від 12.06.2020р. №35-РС, призначено на посаду водія 3 розвідувального відділення 2 розвідувального взводу 1 розвідувальної роти військової частини НОМЕР_4 , зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація комплекс заходів, спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України.

Тобто, особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 на визначеній території України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, якого станом на 21 серпня 2021 року оголошено не було.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11,16,127,128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, берегти державне майно та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою.

Відповідно до вимог ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Згідно розпорядку дня військової частини НОМЕР_4 , службові обов`язки військовослужбовці частини виконують упродовж робочих днів з понеділка по п`ятницю в період часу з 08 год 00 хв по 17 год 00 хв. Однак, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_4 , в порушення вимог ст. ст. 11,16,127,128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 21 серпня 2021 року о 08 год 00 хв не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_4 , що дислокується за адресою у АДРЕСА_3 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 19 березня 2022 року, коли був призваний по мобілізації до військової частини НОМЕР_5 .

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_4 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення та його причини не повідомляв, проводив час на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю. В судовому засіданні погодився відповідати на запитання прокурора. Пояснив, що 26.02.2020р. уклав контракт на проходження військової служби строком на три роки. З 21.08.2021р. на службі не перебував, в зв`язку із нестатутними відносинами у військовій частині. В розташуванні військової частини був відсутній без дозволу відповідних командирів (начальників), у вчиненому розкаюється. Просив суворо його не карати, так як має бажання продовжувати служити Батьківщині надалі.

Суд, відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечували всі учасники судового провадження, погодившись на дослідження лише даних, що характеризують особу обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення, і ці умисні дії кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України, як нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Так, обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено. В якості пом`якшуючих обставин суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Крім того, суд також враховує і те, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вперше вчинив кримінальне правопорушення, має молодий вік, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, його соціальні зв`язки неодружений, за місцем проживання скарги відсутні, є військовослужбовцем, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, думку прокурора, враховуючи висновок органу пробації про середній рівень ризику вчинення повторного правопорушення та середній рівень небезпеки для суспільства, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе із призначенням покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі на мінімальний термін із встановленням іспитового строку.

При цьому судом також враховуються приписи закону про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також те, що призначене судом покарання буде необхідне й достатнє для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Речові докази, судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.368, 369, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом 30 днів, починаючи з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1