ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1245/23 Справа № 211/1495/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
21.02.2023р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кривий Ріг, який не має постійного місця проживання
задоволено клопотання прокурора та продовжено щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 07.04.2023р.
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Довгинцівського районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2023р. задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому за ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 07.04.2023р.
Ухвалу суду першої інстанції оскаржив обвинувачений, який в апеляційній скарзі:
- вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, постановлена із порушенням його права на захист, однобічно та без посилання на докази;
- зазначає, що він надавав показання під примусом, та вони не відповідають дійсності, правоохоронні органи при затриманні погрожували йому словесно, били по щоках, ображали, проте суд не відреагував на це, та задовольнив клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою;
- вказує, що потерпілий, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 оговорив його з метою наживи, тому він не міг йому загрожувати, а свідок ОСОБА_7 змінив свої показання, повідомивши, що боявся працівників поліції;
- наголошує, що на підставі ч. 3 ст. 284 КПК України докази його винуватості відсутні, та вичерпані можливості їх отримати;
- прохає оскаржувану ухвалу скасувати, змінити запобіжний захід на більш м`який, обравши обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Про дату, час та місце судового розгляду сторони кримінального провадження повідомлені належним чином, захисник та прокурор подали заяву про розгляду апеляційної скарги за їх відсутності, обвинувачений повідомлений належним чином про розгляд поданої ним апеляційної скарги, від підпису відповідної розписки відмовився, клопотання про особисту участь у судовому засіданні не заявив, тому розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення за таких підстав.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що 24.01.2022р. у вечірній час, маючи гостру неприязнь до потерпілого ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на заподіяння потерпілому тілесного ушкодження, з мотивів гострої неприязні до нього, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень небезпечних для життя потерпілого і бажаючи їх настання та не переслідуючи за мету заподіяти йому смерть, утримуючи в руці ніж господарсько-побутового призначення, який він мав при собі, наніс не менше одного удару клинком цього ножа в область розташування життєво-важливих органів людини черевної порожнини потерпілого, після чого покинув місце вчинення злочину.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався на те, що з боку обвинуваченого не перестали існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України, пред`явлена обвинуваченому підозра, на думку суду першої інстанції, є обґрунтованою, також обвинувачений є раніше судимою особою за злочини проти життя та здоров`я, після відбування покарання у виді позбавлення волі строком десять років знов підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, за яке загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років.
Таким чином судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції дотримуючись вимог ст.ст. 177, 178, 194 КПК України у судовому засіданні дослідив сукупність обставин, які стали підставою для продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, фактичні обставини, за якими обвинуваченому пред`явлено підозру, дані про його особу, зокрема відомості про три попередні судимості.
Суд апеляційної інстанції погоджується із рішенням суду першої інстанції, та вважає його законним та обґрунтованим за таких підстав.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що за вказаним кримінальним провадженням відбувається судовий розгляд у суді першої інстанції, та рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого прийнято під час судового розгляду справи.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначених у п. 1-5 частини 1 вказаної статті.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого прокурор мотивував тим, що не перестали існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що стало підставою для продовження строку обраного запобіжного заходу.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінальних правопорушення. Після відбуття реального покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком новий злочин вчинив через нетривалий час після звільнення, при цьому злочин за ч. 1 ст. 121 КК України вчинив у період випробувального терміну за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.05.2021р. за ст. 126-1 КК України.
Суд апеляційної інстанції, досліджуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які у своєму клопотанні послався прокурор, встановив їх наявність виходячи з наступного.
Підставами застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч . 1 ст. 177 КПК України, хоча зміст поняття «достатні підстави» не має чіткого законодавчого визначення, аналіз кримінального процесуального судочинства свідчить про те, що такими підставами є передбачувана небезпека вчинення обвинуваченим протиправних дій, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, та дозволять суду на основі закону та внутрішнього переконання зробити висновок про необхідність обрання запобіжного заходу.
У кримінальному судочинстві поняття ризиків передбачає як тактичні ризики, так і конкретні небажані для кримінального провадження наслідки поведінки підозрюваних та обвинувачених.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою є заходом забезпечення кримінального провадження, тобто заходом кримінального процесуального примусу, оскільки такий захід дає можливість виявляти та зберігати докази, запобігти прогнозованій протиправній поведінці чи унеможливити ухилення від слідства та суду обвинуваченого. Такий превентивний та забезпечувальний захід спрямований на недопущення можливої протидії з боку обвинуваченого провадженню у кримінальній справі, та є ефективним засобом коригування його неправомірної поведінки.
Обмежуючи конституційні права обвинуваченого у вчиненні злочину, запобіжні заходи виконують позитивну роль, реалізуючи у кримінальному процесі матеріальноправовий принцип крайньої необхідності: завдання меншої шкоди, щоб запобігти більшій шкоді.
На думку суду апеляційної інстанції, ризик переховування обвинуваченого від суду, є підтвердженим, оскільки тяжкість імовірного покарання можна вважати істотним фактором на підтвердження цього ризику. Цей ризик приймається до уваги (поряд з іншими обставинами) з урахуванням імовірності суворого покарання. Як наголошено у сталій практиці ЄСПЛ, яка висловлена у численних рішеннях тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
Крім того суд апеляційної інстанції, досліджуючи особу обвинуваченого, встановив, що обвинувачений був тричі засуджений за вчинення злочинів проти життя та здоров`я, з яких за ч. 1 ст. 122 КК України та за ч.1 ст.115, ч. 2 ст. 15, п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та відбував за їх вчинення реальне покарання у виді позбавлення волі.
Обвинувачений за останнім вироком, після відбуття покарання та звільнення 21.01.2020р. у період часу з 15.07.2020р. по 15.09.2020р. заподіяв своїй матері ОСОБА_9 систематичні психологічні страждання, та був засуджений вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.05.2021р. за ст. 126-1 КК України.
Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення, має своє обґрунтоване підтвердження.
З підстав наведених вище також має своє обґрунтування та підтвердження висока ймовірність існування з боку обвинуваченого ризику впливу на прямого свідка, який у кримінальному проваджені один, з урахуванням негативної репутації обвинуваченого, яка виражається у схильності до насильницької поведінки та даних про його особу.
Крім того, рішення суду першої інстанції про невизначення відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України щодо обвинуваченого розміру застави, через вчинення ним злочину із застосуванням насильства, на думку суду апеляційної інстанції, теж є правильним.
На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив існування ризиків за боку обвинуваченого у сукупності із фактичними обставинами висунутого обвинувачення, даними про особу обвинуваченого відповідно до вимог кримінального процесуального закону на підставі ст.ст. 177, 178 КПК України із дотриманням вимог ст. 194 КПК України, та правильно встановив неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, постановлена із порушенням його права на захист, однобічно та без посилання на докази є необґрунтованими.
Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що судовий розгляд відбувався у відкритому судовому засіданні, за участі прокурора, обвинуваченого та його захисника, тому доводи про порушене право обвинуваченого на захист є неспроможними.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що він надавав показання під примусом, та вони не відповідають дійсності, правоохоронні органи при затриманні погрожували йому словесно, били по щоках, ображали, проте суд не відреагував на це, та задовольнив клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, що потерпілий, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 оговорив його з метою наживи, тому він не можу йому загрожувати, а свідок ОСОБА_7 змінив свої показання, повідомивши, що боявся працівників поліції, та що на підставі ч. 3 ст. 284 КПК України докази його винуватості відсутні, та вичерпані можливості їх отримати не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки не вирішуються та не переглядаються судом апеляційної інстанції на даній стадії. Суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції перевіряє тільки існування ризиків з боку обвинуваченого, передбачених ст. 177 КК України, та вирішує питання забезпечення кримінального шляхом обрання запобіжного заходу.
Таким чином суд апеляційної інстанції встановив, що рішення суду про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим судовим рішенням, підстави для його скасування або зміни відсутні.
Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Довгинцівського районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2023р., якою задоволено клопотання прокурора та щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 07.04.2023р. - залишити без задоволення.
Ухвалу Довгинцівського районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2023р., якою задоволено клопотання прокурора та щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 07.04.2023р. - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною, та набирає законної сили після її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

21 лютого 2023 року м.Кривий Ріг