Справа № 214/3018/16-к
1-кс/214/1179/22
У Х В А Л А
Іменем України
30 листопада 2022 року слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, клопотання слідчого СВ ВП №4 КРУП ГУНП у Дніпропетровській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 28 квітня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №001289, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого:

- 03 червня 2003 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років та 6 місяців позбавлення волі;

- 14 листопада 2005 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У клопотанні зазначено, що у провадженні СВ ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001289 від 28.04.2015 року, розпочато за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Так, 26 квітня 2015 року, приблизно о 12 годині, ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні гаражу № НОМЕР_1 , розташованого у ГК «Буран» на вул. Мелешкіна в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, до якого його впустив ОСОБА_6 , реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, маючи на меті використання даного транспортного засобу у власних цілях, шляхом вільного доступу, таємно проник до салону належного ОСОБА_6 автомобіля марки «Volkswagen Passat», р/н НОМЕР_2 , який у той момент стояв у приміщенні вказаного гаражу, після чого завів двигун ключем, який знаходився у замку запалювання та протиправно, без згоди законного власника автомобіля, отримавши можливість керувати вказаним транспортним засобом і здійснювати рух на ньому, залишив місце вчинення кримінального правопорушення на даному автомобілі, розпорядившись ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

05 травня 2015 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Починаючи з 06 травня 2015 року підозрюваний ОСОБА_5 ухиляється від явки до органів досудового розслідування, за вказаною ним адресою не проживає, що підтверджується матеріалами досудового розслідування, на даний момент місце проживання і знаходження ОСОБА_5 невідоме.

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_5 після вчинення злочину, а саме 08 травня 2015 року, о 12 годині 30 хвилин, виїхав за межі України через ПП «Гоптівка», що підтверджується інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

27 травня 2015 року слідчим за погодженням з прокурором винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошено підозрюваного ОСОБА_5 у розшук.

22 листопада 2022 року слідчим винесено постанову про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

22 листопада 2022 року слідчим винесено постанову про відновлення досудового розслідування по даному кримінальному провадженні для проведення слідчих дій.

Як було установлено під час досудового розслідування, підозрюваний ОСОБА_5 на територію України не повертався, про що свідчить відповідь з центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, підтверджується сукупністю зібраних в ході розслідування доказів, а саме протоколом огляду від 26.04.2015 року, протоколом огляду від 02.05.2015 року, постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 , протокол допиту свідка ОСОБА_7 , постанова про призначення трасологічної експертизи, постановою про перекваліфікацію кримінального правопорушення, повідомленням про підозру ОСОБА_5 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 .

Указані обставини, а також те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином та за яке передбачено покарання у виді як штрафу в розмірі двадцяти п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, так і позбавлення волі на строк не більше 10 років, вказують на наявність ризиків, що ОСОБА_5 , знаючи про розмір покарання у разі визнання його винним, може переховується від органу досудового розслідування та суду, так як ОСОБА_5 після вчинення злочину згідно відповіді державної прикордонної служби України головного центру обробки спеціальної інформації від 31.10.2017 року, 08 травня 2015 року перетнув державний кордон та до теперішнього часу на територію України не повернувся, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, так як ОСОБА_5 бачив потерпілого, свідків, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, залишаючись на свободі, підозрюваний ОСОБА_5 матиме змогу у подальшому безперешкодно спілкуватися з учасниками злочину та свідками.

Тому на підставі вищевикладеного слідчий просить суд про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно підозрюваного не вбачається.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого за підстав, у ньому викладених.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання з додатками, суд приходить до такого.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За змістом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається із ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

У відповідності до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Як убачається з матеріалів клопотання, підозрюваний ОСОБА_5 після вчинення злочину, а саме 08 травня 2015 року, о 12 годині 30 хвилин, виїхав за межі України через ПП «Гоптівка» та на територію України не повертався, що підтверджується інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, 22 листопада 2022 року слідчим було винесено постанову про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, а тому слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності останнього.

Отже, у разі наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук, КПК України встановлює процедуру, за якою спочатку може бути розглянуте за відсутності підозрюваного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України, і рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, який перебуває у міжнародному розшуку, за своєю правовою природою є дозволом на затримання останнього з метою приводу, що передбачено ч. 3 ст. 187 КПК України, і відрізняється від останнього тільки тим, що підозрюваний перебуває у міжнародному розшуку. Оскільки до підозрюваного не застосовується запобіжний захід, він не може утримуватися під вартою. Після затримання підозрюваного (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) слідчий суддя розглядає за його участю клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Використані формулювання свідчать про те, що в умовах знаходження підозрюваного у міжнародному розшуку, КПК України розрізняє процедури обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від процедури застосування такого обраного запобіжного заходу.

Також судом при вирішенні питання про обрання такого запобіжного заходу не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою це єдиний запобіжний захід, передбачений ч. 6 ст. 193 КПК України. Питання про більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного стає предметом дослідження при застосуванні запобіжного заходу після його затримання і доставлення до слідчого судді.

Отже, при вирішенні питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчому судді належить дослідити такі обставини: чи повідомлено особі про підозру у встановленому законом порядку; чи наявна обґрунтована підозра; чи наявні ризики кримінального провадження; чи виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001289 від 28.04.2015 року, розпочато за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

05 травня 2015 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Із огляду на викладене слідчий суддя дійшов висновку, що орган досудового розслідування належним чином вжив заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України, повідомлення про підозру ОСОБА_5 , останній набув у цьому кримінальному провадженні процесуального статусу підозрюваного, а тому щодо нього може вирішуватися питання про обрання запобіжного заходу.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 та його можлива причетність до вчиненого кримінального правопорушення підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, а саме протоколом огляду від 26.04.2015 року, протоколом огляду від 02.05.2015 року, постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 , протокол допиту свідка ОСОБА_7 , постанова про призначення трасологічної експертизи, постановою про перекваліфікацію кримінального правопорушення, повідомленням про підозру ОСОБА_5 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 .

Із огляду на вищенаведене, а також беручи до уваги повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 2 ст. 289 КК України, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 указаного кримінального правопорушення є обґрунтованою.

За результатами розгляду клопотання слідчий суддя вважає, що оглянутими матеріалами та прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків:

1) переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді як штрафу в розмірі двадцяти п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, так і позбавлення волі на строк не більше 10 років, і хоча зазначена обставина сама по собі не може бути підставою для існування ризику, що підозрюваний може переховуватись від суду, однак суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, тому є підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Окрім того, на виклики слідчого підозрюваний не з`являться, так як залишив територію України та в Україну не повернувся.

2) незаконно впливати на потерпілого та свідків. Так, при оцінці вказаного ризику слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний бачив потерпілого та свідків, а тому може здійснювати на них вплив, у тому числі і у способи, небезпечні для життя і здоров`я, з метою зміни, спотворення їх показань чи відмови від дачі показань.

3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, залишаючись на волі, підозрюваний ОСОБА_5 матиме змогу у подальшому безперешкодно спілкуватися з учасниками злочину та свідками.

Отже, зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені у клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, також прокурор у повному обсязі довів, що обмеження права підозрюваного на свободу є виправданим.

На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як тримання підозрюваної під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких кримінальних правопорушень.

Підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий, на обліках психоневрологічного та наркологічного диспансерів не значиться. Не є депутатом будь-якого рівня.

Інших даних, які б указували на неможливість утримування підозрюваного під вартою, не здобуто.

Отже, за встановлених обставин слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та доведеним, а обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному випадку відповідатиме обставинам вчиненого кримінального правопорушення, і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що у випадку розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання такого запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, після затримання цієї особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі частини шостої ст. 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Також при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, розмір застави не визначається (ч. 4 ст. 183 КПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 206, 369-372, 532 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №4 КРУП ГУНП у Дніпропетровській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_9 .

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 05 грудня 2022 року.