Справа № 331/204/23
Провадження № 1-в/331/18/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» лютого 2023 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 - в режимі відеоконференції

засудженого ОСОБА_4 - в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта - базова загальна середня, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжі від 17.09.2020 року.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 вказане клопотання підтримали, просили його задовольнити. Додатково зазначили, що засуджений повністю усвідомив свою протиправну поведінку, зробив для себе відповідні висновки,став на шлях виправлення, не має наміру в подальшому вчиняти злочини. Зауважили, що більша частина стягнень знята та погашена в установленому законом порядку, інша частина стягнень була накладена незаконно.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного клопотання, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_4 не став на шлях виправлення, будь-яким чином відповідних намірів виправитись не виказував, має негативну характеристику та наявність чисельних стягнень.

Представник ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням щодо проведення судового засідання з розгляду клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без його участі, в задоволенні клопотання засудженого просив відмовити (а.с. 29).

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, додані до клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2020 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 345 КК України і на підставі ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України йому призначено остаточне покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін. Строк відбування покарання за даним вироком постановлено обчислювати з 31 жовтня 2019 року. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду від 27 січня 2021 року вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2020 року у відношенні ОСОБА_4 залишений без змін.

Як слідує за змісту вироку Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2020 року, правопорушення вчинені ОСОБА_4 у віці до вісімнадцяти років.

Відповідно до ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 107 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Зі змісту вказаних положень кримінального закону випливає, що умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов, при цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений став на шлях виправлення. При цьому, суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Висновок суду про те, що засуджений став на шлях виправлення, повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 у місцях позбавлення волі знаходиться з 31 жовтня 2019 року, за цей час порушував вимоги режиму відбування покарання, заохочень не мав.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, засуджений ОСОБА_4 заохочень не має, має 10 стягнень у вигляді догани, 4 стягнення у вигляд поміщення до карцеру, 4 стягнення у вигляд попередженні, 4 стягнення у вигляд поміщення до дисциплінарного ізолятора (ДІЗО).

Не зважаючи на те, що на даний час дев`ятнадцять із двадцяти двох стягнень зняті та погашені у встановленому законом порядку, проте враховуються судом як характеристика поведінки засудженого протягом всього періоду відбування покарання.

Згідно наявної в матеріалах провадження характеристики від 23 січня 2023 року, засуджений ОСОБА_4 , під час утримання в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до суспільно-корисної праці не залучався з незалежних від нього причин. За характером емоційно не врівноважений, імпульсивний, рівень агресивності середній, конфліктності не виявляє, не врівноважений, непохитний у поглядах, важко піддається переконанню. З 16.07.2021 року по 16.11.2021 року відбував покарання в ДУ «Первомайська виправна колонія (№ 117)», де характеризувався з негативної сторони. Систематично допускав невиконання покладених обов`язків та порушував встановлені заборони. По відношенню до персоналу був неввічливий, зухвалий, схильний до вступу у суперечки, активної участі у суспільному житті установи не приймав. Перебував на обліку як особа, схильна до злісного порушення встановленого порядку відбування покарання та як схильного до нападу на представників адміністрації, адміністрацією у станови не заохочувався. В період з 25.07.2022 року по 16.09.2022 року перебував у Темнівській багатопрофільній лікарні (№ 100), де за час перебування характеризувався посередньо, невиконання покладених обов`язків та порушення заборон не допускав, заохочень не мав. На даний час перебуває на профілактичному обліку, як особа, схильна до нападу (а.п. 16).

З огляду на викладене, характеристика засудженого ОСОБА_4 є вкрай негативною.

Таким чином суд констатує, що засуджений ОСОБА_4 не виконує режим та обов`язки, визначені у ст. ст. 7, 10 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та у ч. 3 ст. 107 КВК України, а його поведінка протягом часу відбування покарання не була позитивною та активною. На фоні вищевикладених обставин, сумнівними та передчасними виглядають твердження засудженого та його захисника про те, що ОСОБА_4 сумлінною поведінкою довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Враховуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання, суд погоджується з доводами прокурора про те, що засуджений ОСОБА_4 не проявив себе як такий, що став на шлях виправлення, а тому застосування до нього заохочувальної норми, передбаченою ст. 107 КК України, суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 107 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1