В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000225 від 11.06.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. с. Олександрівка Хустського району Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, українця, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), солдата, водія стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.405 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

11.06.2022 близько 08 год. 30 хв. ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою АДРЕСА_2 , будучи військовослужбовцем військової служби, перебуваючи на посаді водія стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти вказаної військової частини, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, будучи обуреним діями начальника т.в.о. командира штабу військової частини НОМЕР_1 Андрейко ОСОБА_6 щодо необхідності останньої довести ОСОБА_4 наказ вищого командування, із застосуванням фізичної сили забрав у військовослужбовця вказаної військової частини солдата ОСОБА_7 автоматичну зброю АК-74 № НОМЕР_2 та магазин до неї. В подальшому, переслідуючи мотив здійснити протиправні дії по відношенню до ОСОБА_8 , погрожуючи вбивством та заподіянням тілесних ушкоджень солдатам ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , що намагалися його спинити, приєднав магазин до автомата, зайшов до їдальні військової частини, що знаходиться на другому поверсі адміністративної будівлі та будучи впевненим, що у їдальні знаходиться саме лейтенант ОСОБА_8 , демонструючи свій реальний намір застосувати зброю, дослав патрон в патронник та здійснив чергу пострілів у кількості 3 пострілів в напрямку діловода групи логістики солдата ОСОБА_10 , що перебувала у їдальні. В подальшому солдат ОСОБА_4 , переконавшись, що в їдальні знаходилась не лейтенант ОСОБА_8 , продовжуючи совою злочинну діяльність, при цьому усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повернувся на перший поверх приміщення військової частини, умисно із застосуванням нецензурної лексики, зустрівши тимчасово виконувача обов`язків командира штабу військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_8 , яка згідно Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України є начальником по відношенню до солдата ОСОБА_4 , із готовністю в чергове застосувати зброю, погрожував їй вбивством.

Отже, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 4 ст. 405 КК України, а саме: вчинення погрози вбивством щодо начальника у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, із застосуванням зброї та в умовах воєнного стану.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом на підставі угоди про визнання винуватості.

20.12.2022 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , на підставі ст. ст.468, 469, 472 КПК України добровільно, тобто укладення угоди не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, за ініціативою прокурора укладено угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України.

Сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років; на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленнями іспитового строку, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 405 КК України, визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. Заключивши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст.473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 і ст.424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права за явлення клопотань, права надання суду своїх доказів, а також характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені ст. 476 КПК України. Крім того, обвинувачений вказав, що вище зазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_5 також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та кримінальним кодексом України, при цьому обвинуваченим вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз.

Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 без її участі; щодо укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 не заперечувала.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Потерпіла ОСОБА_8 , яка 20.12.2022 року надала прокурору письмову заяву про надання згоди на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилася.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 , обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 4 ст. 405 КК України як вчинення погрози вбивством щодо начальника у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, із застосуванням зброї та в умовах воєнного стану, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

На виконання вимог ст.474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосоване, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості від 20.12.2022 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України. Під час досудового розслідування обвинуваченим скарги не подавались.

Умови даної угоди - не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання визначена в межах, передбачених санкціями ч.5 ст. 405 КК України що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

В рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а саме: з 11.06.2022 року з 15 год. 49 хв. У зв`язку з чим, на думку суду, слід зарахувати в якості відбутого ОСОБА_4 за цим вироком покарання, строк попереднього ув`язнення, починаючи з 11.06.2022 до 20.12.2022 року, виходячи з положень ст. 72 КК України, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 1 (один) день позбавлення волі.

Враховуючи, що судом визначено покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу необхідно змінити з тримання під вартою на нічний домашній арешт, заборонивши останньому залишати місце свого постійного проживання за адресою за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу суду у період доби з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин.

Питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до статті 100 КПК.

Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України з ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення судово вибухово технічної експертизи, що становить 3 020,88 грн., за проведення судово балістичної експертизи, що становить 3 020,88 грн.

Питання про зняття арешту необхідно вирішити відповідно до статті 174 КПК.

Керуючись ст. 17, ч. 2 ст. 373, ст. 374, 474,475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20.12.2022 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000225 від 11 червня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України та призначити йому покарання, затверджене угодою у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на 2 (два) роки, якщо протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем його проживання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою змінити на нічний домашній арешт, заборонивши останньому залишати місце свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу суду у період доби з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин.

Звільнити ОСОБА_4 з - під варти в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведені по справі експертизи в сумі 6 045,76 грн.

Речові докази по справі, а саме:

-автоматичну зброю АК-74 № НОМЕР_2 , 1979 р.в., магазин до автомата АК-74,

27 (двадцять сім) патронів калібру 5.45х39, що на даний час зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Гагаріна, 10А) повернути власнику в особі військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 );

-3 (три) сріляні гільзи калібру 5.45х39, два металеві уламки, змиви з обличчя ОСОБА_4 , змиви з рук ОСОБА_4 , змиви з рукоятки автомату АК-74 серійний №858604, 1979 р.в., запахові сліди з пістолетної рукоятки автомата АК-74 серійний № НОМЕР_2 , 1979 р.в., що зберігаються при матеріалах кримінального провадження знищити;

-камуфляжну куртку повернути власнику ОСОБА_4 .

Арешт, накладений ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 17.06.2022 щодо вищевказаних речових доказів скасувати.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_11