В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2023 р. Справа № 596/509/22

Провадження № 1-кп/596/20/2023

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в смт. Гусятин кримінальне провадження №0000027, внесене в ЄРДР від 11 травня 2022 року

відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городниця Гусятинського району, жителя АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта вища, не працює, одруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 Кримінального Кодексу України,-

В С Т А Н О В И В:

Наказом начальника ГУНП в Тернопільській області №9о/с від 13.01.2021 «По особовому складу» капітана поліції ОСОБА_6 (0089865) призначено на посаду начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 (м. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області, з 13.01.2021 року.

Наказом начальника ГУНП в Тернопільській області № 75 о/с від 16.03.2021 «По особовому складу» сержанта поліції ОСОБА_7 (0166844) призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 (м. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції ГУНП Тернопільській області, з 16.03.2021.

У відповідності до примітки 1 ст. 364 КК України, примітки 2, 3 ст. 368 К України та ст. 6 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 являються службовими особами, які постійно здійснюють функцію представників влади чи місцевого самоврядування і не являються службовим особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Згідно книги нарядів відділення поліції № 3 (м. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області 11.05.2022 несли службу в добовому наряді: інспектор сектору реагування патрульної поліції (СРПП) відділення поліції № 3 (м. Гусятин) Чортківського районного ВП ГУНП Тернопільській області лейтенант поліції ОСОБА_7 , службове посвідчення ТРП № 007306, а також начальник сектору реагування патрульної поліції (СРПП) відділення поліції № 3 (м. Гусятин) Чортківського районного ВП ГУНП в Тернопільській області капітан поліції ОСОБА_6 , службове посвідчення ТРП № 007283.

11.05.2022 року, близько 15 год. 00 хв. по вул. Ліривка у с. Личківці, Гусятинської територіальної громади Чортківського району Тернопільської області нарядом сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 3 (м. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області у складі поліцейських СРПП капітана поліції ОСОБА_6 та лейтенанта поліції ОСОБА_7 виявлено та зупинено автомобіль марки SUZUKI GRAND VITARA, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_4 , перебував за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння. На пропозицію пройти тест на спеціальному технічному приладі газоаналізаторі «Drager» на стан алкогольного сп`яніння та прослідувати для проходження медичного обстеження на стан алкогольного сп`яніння в медичний заклад, водій ОСОБА_4 відмовився.

В подальшому, щодо нього відповідно до п. 2.9А «Правил дорожнього руху України» інспектором СРПП відділення поліції № 3 (м. Гусятин) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області розпочато складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Під час складання адміністративного протоколу у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на вчинення пропозиції щодо надання неправомірної вигоди начальнику СРПП відділення поліції № 3 (м. Гусятин) Чортківського районного ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за невчинення ним дій із використанням службового становища, тобто не складання адміністративного протоколу та не направлення адміністративної справи про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП на розгляд до суду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 11.05.2022 року близько 16:17 год., ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Ліривка у с. Личківці, Гусятинської територіальної громади Чортківського району, з метою уникнення ним можливої адміністративної відповідальності, що передбачає накладення штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом, особисто в усній формі декілька раз запропонував начальнику СРПП відділення поліції № 3 (м. Гусятин) Чортківського районного ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 400 євро, на що йому було роз`яснено норми чинного законодавства України щодо неправомірності його дій і настання відповідальності.

Так, начальник СРПП відділення поліції № 3 (м. Гусятин) Чортківського районного ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , який відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є службовою особою правоохоронного органу, в зв`язку із постійним виконанням функцій представника влади з правоохоронними і правозастосовними повноваженнями, використовуючи свої службові повноваження, від пропозиції неправомірної вигоди ОСОБА_4 відмовився, при цьому повідомив останнього, що такі дії є неправомірними і вони тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

В подальшому вказані злочинні дії ОСОБА_4 були припинені начальником СРПП відділення поліції № 3 (м. Гусятин) Чортківського районного ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , який негайно, в межах своїх повноважень, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про запобігання корупції», вжив невідкладних заходів щодо попередження, своєчасного виявлення та припинення злочину повідомив про даний факт.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України не визнав повністю. Суду надав показання, що він не мав намірів і не пропонував неправомірну вигоду ОСОБА_6 в сумі 400 євро. 11.05.2022 року він не вживав алкоголь та був згідний їхати в медичний заклад для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Працівникам поліції він не пропонував 400 євро. В гаманці в нього були гривні, а в папці на задньому сидінні авто було біля 300 євро. Під час того, коли він шукав страховку на автомобіль з папки могли випасти грошові кошти на сидіння автомобіля. На задньому сидінні його автомобіля знаходилось морозиво, він пропонував працівникам поліції морозиво лише з мотивів людяності, а не з метою надати неправомірну вигоду за не складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд приймаючи до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 вважає необґрунтованими його твердження про те, що він не вчиняв інкримінованого йому кримінального правопорушення, оцінює їх критично, як такі, що дані з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки, вони спростовуються іншими зібраними у справі доказами, які суд безпосередньо дослідив під час судового розгляду.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що 11.05.2022 року вони перебували на патрулюванні в складі ГРПП відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Тернопільській області спільно з інспектором поліції ОСОБА_7 . Під час чергування надійшло повідомлення на лінію «102» від громадянина про те, що в населеному пункті Личківці Чортківського району, біля магазину водій на автомобілі «SUZUKY» із зазначенням номерного знаку спільно з пасажиром перебувають у стані алкогольного сп`яніння, керуючи цим автомобілем.

У зв`язку із чим вони виїхали в с.Личківці та під час обстеження вулиць села було виявлено даний автомобіль, за кермом якого перебував обвинувачений ОСОБА_4 із пасажиром. Вони його зупинили, представилися, повідомили причину зупинки.

Від ОСОБА_4 було чути запах алкоголю з порожнини рота, в нього була нечітка хода, тобто в нього були наявні ознаки алкогольного сп`яніння. У зв`язку із чим було запропоновано обвинуваченому пройти огляд на встановлення алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». ОСОБА_4 почав говорити слова: «давайте порішаємо», «давайте розійдемося», на що ним було здійснене зауваження та роз`яснено, що за пропонування неправомірної вимоги працівнику поліції під час виконання ним службових обов`язків передбачено кримінальну відповідальність, але ОСОБА_4 декілька раз говорив, про те, «щоб розійтися по людськи», говорив: «давайте я дам вам гроші і їду собі далі». Потім сказав йому: «давайте я Вам дам 400 євро, по 100 кожному. При цьому він точно не пригадує чи здійснював запис розмови додатково на мобільний телефон. Він сприйняв пропозицію неправомірної вигоди як реальну.

В процесі документування ОСОБА_4 ходив до автомобіля і потім сказав, що він хоче щось показати. Коли він підійшов до автомобіля SUZUKY, то на задньому сидінні даного автомобіля лежали гроші. Це були розкладені кошти по 50 євро і гривні. Коли ОСОБА_4 відкрив двері автомобіля, то він його запитав: «що це таке?», ОСОБА_4 сказав «беріть, це те, щоб я поїхав дальше». Після цього він викликав слідчо-оперативну групу.

Пропозиція надання неправомірної вигоди звучала від ОСОБА_4 за не складання адмінматеріалів за ч.1 ст.130 КУпАП, але протокол про адміністративне правопорушення було складено.

Нагрудна камера під час їхнього патрулювання була одна у його напарника ОСОБА_8 , а також велося відеоспостереження у їхньому службовому автомобілі. Він нагрудної камери не мав. Протокол про затримання ОСОБА_4 на місці події не складався, оскільки його офіційно не затримували. До моменту прибуття слідчо-оперативної групи він говорив ОСОБА_4 перебувати на місці. Додатково пояснив, крім того в машині був ніж, однак, яка подія була швидше гроші чи ніж не пам`ятає.

Він двічі особі роз`яснював про кримінальну відповідальність за надання чи пропозицію неправомірної вигоди. Про факт пропозиції він повідомив чергову частину поліції, доповів начальнику відділення, подав електронний рапорт.

Показання свідка ОСОБА_6 щодо обставин кримінального правопорушення підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_7 , який додатково показав, що ОСОБА_4 неодноразово пропонували пройти тест для визначення стану алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_4 пасивно відмовлявся, він свідомо затягував час для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Після цього йому було повідомлено про складання протоколу у зв`язку з відмовою від проходження огляду на стан сп`яніння. В подальшому ОСОБА_4 підходив по черзі то до нього то до ОСОБА_6 з проханням не складати адміністративні матеріали відносно нього.

ОСОБА_4 було повідомлено, що такі дії будуть кваліфіковані як кримінальне правопорушення, а саме як пропозиція неправомірної вигоди.

Після оформлення та складання адмінматеріалів він вийшов з службового транспортного засобу для ознайомлення ОСОБА_4 із протоколом та адміністративною постановою.

Під час ознайомлення з адмінматеріалами ОСОБА_4 відкрив гаманець і дістав грошові кошти та пропонував їх, що підтверджується відео реєстратором і бодікамерою. Він від ОСОБА_4 відійшов, а далі його напарник ОСОБА_6 , який є його безпосереднім керівником викликав слідчо-оперативну групу. Обвинувачений повторював: «Ви не складайте адмінматеріали, а я надам певну винагороду за ці дії».

Підтвердив, що нагрудна камера була у нього, а відео реєстратор був у службовому авто.

Суд не знаходить підстав сумніватися в достовірності показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які «під присягою» підтвердили обставини, викладені в обвинувальному акті. Під час дослідження матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що допитані судом свідки з будь-яких причин обмовили обвинуваченого ОСОБА_4 щодо його причетності до скоєння кримінального правопорушення.

Показання цих свідків є послідовними, об`єктивно узгоджуються з іншими доказами в справі, зокрема, вони узгоджуються з даними, що містяться в рапорті помічника чергового відділення поліції №3 ОСОБА_9 від 11.05.2022 року. Зокрема із змісту рапорту слідує, що 11.05.2022 року о 15.29 у ВП надійшло повідомлення від ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 про те, що в селі Личківці Чортківського району водій автомобіля «СУЗУКІ ГРАНД ВІТАРА» д.н.з. НОМЕР_2 (два останні символи невідомо), коричневого кольору керує автомобілем в стані сп`яніння. (а.с.40).

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції, що й було зроблено ОСОБА_6 , який невідкладно того ж дня 11 травня 2022 року повідомив безпосереднього керівника начальника відділення поліції ОСОБА_11 про надходження до нього пропозиції надання неправомірної вигоди в сумі 400 євро від ОСОБА_4 за не притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Так , як слідує із змісту рапорту помічника чергового відділення поліції №3 ОСОБА_9 від 11.05.2022 року, що 11.05.2022 року о 17.04. у ВП надійшло повідомлення від начальника ГРПП ВП №3 (смт. Гусятин) ОСОБА_6 про те, що в селі Личківці Чортківського району зупинено водія ОСОБА_4 , жителя села Постолівка, який керував автомобіля «СУЗУКІ ГРАНД ВІТАРА» д.н.з. НОМЕР_3 з ознаками алкогольного сп`яніння. Під час оформлення адмінматеріалів останній пропонував неправомірну вигоду за не притягнення його до адміністративної відповідальності. Пропонував 400 євро. Складено протокол ДПР18498138 на місці працює СОГ. Зареєстровано в ЄО за №861 від 11.05.2022 року о 17.11.04.(а.с.41).

На підставі повідомлення начальника СРПП ВП №3 (смт. Гусятин) Чортківського РВ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 було внесено відомості в ЄРДР за № 0000027 від 11 травня 2022 року за фактом пропозиції службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища. (а.с.39).

Відповідно до даних протоколу огляду від 11 травня 2022 року, проведеного 11 травня 2022 року в період з 17 год. 20 хв. до 18 год. 00 хв. в с.Личківці заступником начальника начальником СВ відділення поліції №3 (смт.Гусятин) Чортківського РВ ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції ОСОБА_12 на підставі повідомлення ОСОБА_6 та заяви ОСОБА_4 , у відповідності до ст.ст.40-1, 104, 105, 106, 234, 237, 223, 298 КПК України, в присутності понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , за участі та дозволу користувача автомобіля ОСОБА_4 , із застосуванням технічних засобів щодо фотографування, проведено огляд, «місцем проведення якого є автодорога по вул. Ліривська в с. Личківці Чортківського району Тернопільської області, а саме місце, де розташований транспортний засіб автомобіль марки «Suzuki» моделі «Grand Vitara», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_15 та на праві користування належить учаснику огляду ОСОБА_4 , який добровільно надав дозвіл на проведення огляду автомобіля.

В ході проведення огляду, в салоні автомобіля, а саме на задньому сидінні із лівої сторони виявлено грошові кошти: а саме: купюра номіналом 200 гривень «УЕ6137855»; купюра номіналом 200 гривень; «С39188149»; купюра номіналом 200 гривень «ЦА3657777»; купюр номіналом 100 гривень «ЄА9450534»; купюра номіналом 50 гривень «ФЕ8828913»; купюра номіналом 20 гривень «ЕГ2027126»; купюра номіналом 100 гривень «АГ0835654»; купюра номіналом 50 євро «VB»; купюра номіналом 50 євро «UD»; купюра номіналом 50 євро «RB»; купюра номіналом 50 євро «ЕВ»; купюра номіналом 50 євро «UB»; купюра номіналом 50 євро «UA»; купюра номіналом 50 євро «РВ».

Вказані грошові кошти поміщено до сейфпакету № INZ1078611, який в присутності понятих опечатується.

В ході проведення огляду вилучено транспортний засіб автомобіль марки «Suzuki» моделі «Grand Vitara», д.н.з. НОМЕР_1 , 2015 року випуску, коричневого кольору, із салону якого в ході даного огляду вилучено грошові кошти і який є засобом вчинення злочину.»(а.с.43-46,47-48).

За змістом статті 237 КПК з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КПК ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як, зокрема, лише за добровільною згодою особи.

Як бачимо, законодавцем, крім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, дозволено це зробити за добровільною згодою особи, яка ним володіє.

Огляд місця події слід відрізняти від такої слідчої дії, як обшук. Обшук це слідча дія, що полягає в примусовому обстеженні приміщень, споруд, ділянок місцевості та інших об`єктів, які перебувають у віданні певних осіб, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду за наявності ймовірних даних про те, що розшукуване приховане в певному місці чи в певної особи.

У той же час огляд місця події це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів.

Зазначені правові висновки містяться в постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 07 вересня 2021 року у справі № 743/569/20.

Як слідує з протоколу огляду від 11 травня 2022 року, слідчий при проведенні огляду місця події проводив виявлення та фіксацію речових доказів.

Так, під час цієї слідчої дії слідчим у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення вул. Лірівка в с. Личківці Чортківського району Тернопільської області, а саме місця, де розташований транспортний засіб автомобіль марки «Suzuki» моделі «Grand Vitara» (біля якого відбулась пропозиція неправомірної вигоди), а також проведено поверхневий огляд салону автомобіля (до якого просив заглянути обвинувачений під час висловлення пропозиції неправомірної вигоди), де на задньому сидінні із лівої сторони виявлено грошові кошти. Протокол огляду не містить інформації, що в процесі зазначеної слідчої дії відкривалися та оглядалися речові ящики (бардачок), підлокітник, багажне відділення та інші частини автомобіля. Як встановлено, будь-якого відшукування майна, що є ознакою обшуку при вчиненні вказаної слідчої дії не відбувалося.

Цим протоколом огляду від 11 травня 2022 року зафіксовані обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме місце вчинення кримінального правопорушення, факт зупинки автомобіля, фіксація місця виявлення та суми грошових коштів.

Тому твердження сторони захисту про те, що проведений органами досудового розслідування 11 травня 2022 року огляд місця події фактично є обшуком є необґрунтованим.

Також судом встановлено, огляд проводився належною особою, з участю понятих, користувача автомобіля, який письмово дозволив працівникам міліції його оглянути, суперечностей в протоколі не має, в ньому прямо вказано, що було знайдено при огляді і що вилучено.

Незважаючи на те, що автомобіль є власністю ОСОБА_15 , ОСОБА_4 був володільцем автомобіля відповідно до приписів ч.1 ст.397 ЦК України, оскільки до моменту проведення огляду ним керував, фактично тримав його у себе. Він надав письмову згоду на проведення його огляду. Також був присутній під час слідчої дії, про що засвідчив підписом у протоколі, жодних зауважень не залишив.

Як видно з матеріалів справи, на момент проведення та закінчення огляду відомості про вчинення кримінального правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових рішень.

Як встановлено, з клопотанням про проведення огляду та затвердження раніше проведеної слідчої дії слідчий звернувся до слідчого судді 12 травня 2022 року, невідкладно, на наступний день (огляд закінчено о 18 годині 11 травня 2022 року).

Ухвалою слідчого судді від 12.05.2022 року надано дозвіл на проведення огляду транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Suzuki» моделі «Grand Vitara», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_15 , з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Ухвала слідчого судді є чинною. Стороною захисту під час підготовчого провадження в суді заперечення проти ухвали не подавались.

Не є обґрунтованими доводи сторони захисту проте, що ОСОБА_4 не давав згоди (не писав письмової заяви про дозвіл на проведення огляду автомобіля), оскільки заява датована не 11 травня, а 14 травня 2022 року, з наступних міркувань.

При дослідженні заяви ОСОБА_4 про дозвіл на огляд його автомобіля видно, що дата написання заяви написана нерозбірливим почерком.

Як слідує із змісту ухвали слідчого судді від 12.05.2022 року, в ній слідчий суддя посилається на те, що згідно заяви ОСОБА_4 , він добровільно дозволив провести огляд автомобіля та вилучити речі. (а.с.49-50).

Таким чином заява ОСОБА_4 не може бути датована 14 травня 2022 року, оскільки вона була предметом дослідження на час розгляду 12 травня 2022 року слідчим суддею клопотання слідчого в справі №596/437/22 (провадження 1-кс/596/49/22).

Як встановлено, грошові кошти вилучені 11.05.2022 року під час огляду місця події постановою слідчого 16 травня 2022 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000027 (а.с.51) та ухвалою слідчого судді 13.05.2022 року, а після її скасування, ухвалою колегії суддів Тернопільського апеляційного суду від 03 червня 2022 року на них (грошові кошти) було накладено арешт.(а.с.54-56).

Сторона захисту посилається на недопустимість протоколу огляду від 11.05.2022 року також у зв`язку з тим, що до моменту проведення слідчої дії капітан поліції ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_4 про те, що останній затриманий та, відповідно, було порушено його право на захист.

Твердження сторони захисту про те, що з моменту початку огляду його підзахисний ОСОБА_4 був примушений залишатися поряд з уповноваженими службовими особами, а отже з цього часу був затриманий, не ґрунтується на обставинах і не вказує на істотні порушення, у зв`язку з якими цей доказ міг бути визнаний недопустимим.

Так, згідно з ч. 6 ст. 237 КПК слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце огляду до його закінчення та вчинювати будь-які дії, що заважають проведенню огляду. До того ж відповідно до положень ч. 3 ст. 223 КПК слідчий, прокурор має вживати належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені.

Також за ч. 3 ст. 237 КПК для участі в огляді може бути запрошений захисник, що не є обов`язком слідчого.

Отже, навіть у випадку заборони на підставі закону ОСОБА_4 залишати місце огляду (місце події), наведене, з урахуванням положень ст. 87, ч. 6 ст. 237 та ч. 3 ст. 223 КПК, не вказує на порушення порядку проведення огляду чи істотне порушення його прав та свобод.

За таких обставин, підстави для визнання недопустимим протоколу огляду від 11 травня 2022 року відсутні.

Також винуватість ОСОБА_4 в пропозиції неправомірної вигоди службовій особі підтверджуються даними, що містяться в досліджених в судовому засіданні протоколах огляду предметів (оптичних дисків з відеозаписами та нагрудної камери) від 19 травня 2022 року, від 23 травня 2022 року, від 24 травня 2022 року, а також додатків до протоколів огляду оптичних дисків з відеозаписами. (а.с.72-74, 75,87,89,90,92).

Як слідує із змісту зазначених протоколів огляду предметів (оптичних дисків з відеозаписами та нагрудної камери) від 19 травня 2022 року, від 23 травня 2022 року, від 24 травня 2022 року, а також додатків до них, під час досудового розслідування слідчим було здійснено огляд відповідних оптичних дисків, а також інформації, що містилась на нагрудній веб-камері та виокремлено відомості, які мали значення для досудового розслідування (а.с.72-74, 75,87,89,90,92).

Дані диски із відеозаписами та протоколи їх огляду були досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні та встановлено, що на них зафіксовано фактичні обставини справи, зокрема пропозиція неправомірної вигоди ОСОБА_4 начальнику СРПП відділення поліції № 3 (м. Гусятин) Чортківського районного ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 .

Так, як слідує із змісту цих протоколів та додатків до них, 11.05.2022 року близько 15 год. 00 хв. по вул. Ліривка у с. Личківці нарядом СРПП відділення поліції № 3 (м. Гусятин) Чортківського районного відділу поліції ГУНП в Тернопільській області у складі поліцейських ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виявлено та зупинено автомобіль марки SUZUKI GRAND VITARA, водій якого ОСОБА_4 , перебував за кермом з ознаками алкогольного сп`яніння. На пропозицію пройти тест на спеціальному технічному приладі газоаналізаторі «Drager» на стан алкогольного сп`яніння водій ОСОБА_4 відмовився.

В подальшому, щодо нього інспектором СРПП відділення поліції розпочато складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Під час процедури оформлення адміністративного матеріалу, ОСОБА_4 почав спілкуватись з працівниками поліції, один з яких ( ОСОБА_6 ) одразу почав попереджати останнього про кримінальну відповідальність за пропозицію службовій особі неправомірної вигоди. Після чого, ОСОБА_4 відповів, що «знає про відповідальність» та намагався домовитись з працівниками поліції «по людськи», неодноразово повторював: «може без цього», «може не треба», «може порішаємо», «не хочу щоб на камеру було озвучено», «виключи камеру», «можна стерти». Також на відеозаписах зафіксовано як ОСОБА_4 підходить до поліцейського ОСОБА_6 та щось шепоче йому на вухо, а потім говорить: «камера записує, я не буду кричати».. «400 євро дам, тай всьо, кожному по 100». На запитання ОСОБА_6 «за що?» ОСОБА_4 відповів: «за мою неправильну їзду». На що ОСОБА_6 відповів, що «його не раз попереджав про кримінальну відповідальність, тільки що він сказав, що 400 євро дасть, сказав за що». О 16.18.50 до ОСОБА_6 підходить ОСОБА_16 і говорить: там ваш працівник, там щось оформляє я хочу щоб ви подивилися туто, подивилися в мою машину обшукали. Можете?, ОСОБА_17 шоб ми обшукали вашу машину хочете?, ОСОБА_16 та, ОСОБА_17 то які питання зараз обшукаємо, ОСОБА_16 я не хочу щоб цей і о 16:19:08 йде до свого автомобіля при цьому правою рукою витягує з правої кишені джинсів ймовірно гаманець та відчиняє задні двері з лівої сторони автомобіля, відкриває гаманець і починає з нього витягувати і розкладати на задньому сидінні автомобіля ймовірно грошові кошти. При цьому говорить дивіться сюда. Працівники поліції стоять від нього на відстані приблизно 2-3 м. і спостерігають за його діями. О 16:19:35 ОСОБА_16 ховає в праву кишеню джинсів ймовірно гаманець і говорить до працівників поліції: морозиво маю, морозиво маю, ідіть провірте і руками вказує на заднє сидіння автомобіля, підходить до ОСОБА_18 і запрошуючи його правою рукою вказує в напрямку автомобіля ідіть провірте, будь ласка. ОСОБА_17 разом з ОСОБА_19 підходить до автомобіля дивляться. Далі незрозуміла мова ОСОБА_18 , на що ОСОБА_20 відповідає: добре, я нікуди не підходжу і відходить від автомобіля. Працівники поліції залишаються на місці. О 16:20:51 ОСОБА_17 зачиняє задні двері автомобіля «Сузукі», які попередньо відчинив ОСОБА_16 і відходить від автомобіля. О 16:23:23 ОСОБА_21 виходить зі службового автомобіля і починає ознайомлювати ОСОБА_4 зі складеними матеріалами про адміністративні правопорушення. ОСОБА_16 підходить до ОСОБА_8 витягує з правої кишені джинсів гаманець, витягує з нього грошові кошти і намагається дати ОСОБА_22 , а той говорить, що оплатити штраф можна через термінал. В цей час ОСОБА_16 кладе грошові кошти в свій гаманець, який тримає в руках, просить у всіх пробачення і щось незрозуміле говорить. (а.с.72-74, 75, 87, 89, 90, 92).

Дослідивши безпосередньо відеозаписи як додатки до протоколів огляду, надані стороною обвинувачення, суд не встановив раптових переривань, невідповідності зображення звуковій доріжці, порушень цілісності записів, будь-яких інших ознак втручання або монтажу. Зазначені відеозаписи доповнюють один одного та повністю відтворюють обстановку події, яка мала місце 11 травня 2022 року в селі Личківці вулиця Ліривка.

При дослідженні цих відеозаписів в суду не має сумнівів, що на них зображений обвинувачений та інші учасники події, а також обставини події, яку слід довести в зазначеному кримінальному провадженні.

Суд також звертає увагу на те, що відеозйомка здійснювалась працівниками поліції відкрито за допомогою нагрудних камер патрульного поліцейського та поліцейського, що входив до складу слідчо-оперативної групи, а також на відеореєстратор в службовому авто. Відеозапис здійснювався під час виконання поліцейськими своїх професійних обов`язків з метою фіксації правопорушення, що узгоджується з положеннями ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», про що повідомлялось ОСОБА_4 на місці події.

Постановами слідчого від 19 травня 2022 року, від 24 травня 2022 року, оптичний диск марки «Verbatim» DVD+R 4,7GB 16Х 120 min., сірого кольору без надписів на поверхні, із номером біля отвору № РАР632А026123913 4, із папкою «11.05.» та відеозаписами, оптичний диск марки «Verbatim» CD+R 700МВ 52Х 80 min, сірого кольору без надписів на поверхні із номером № CD-R 80 CWLHT- 2144 G116, із відеозаписом, оптичний диск марки «Verbatim» DVD+R 4,7GB 16Х 120 min, сірого кольору без надписів на поверхні із номером біля отвору № PAP6324G26124019 4, із відеозаписами від 11.05.2022, визнано речовими доказами у даному провадженні та залишено при матеріалах кримінального провадження. (а.с.71, 88, 91).

Сторона захисту оспорює допустимість зазначених відеозаписів та протоколів огляду, посилаючись на те що вони отримані слідчим в поза процесуальний спосіб, не передбачений КПК та без дотримання передбаченого процесуальним законом гарантій обвинуваченого. Також невідоме джерело їх походження.

Як слідує із змісту протоколів огляду предметів (оптичних дисків з відеозаписами та нагрудної камери) від 19 травня 2022 року, від 23 травня 2022 року, від 24 травня 2022 року, оптичні диски з відеозаписами слідчому добровільно надані працівниками СРПП відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського РВ ГУНП в Тернопільській області. Нагрудну камеру, об`ємом 64 GB слідчим оглянуто за місцем її знаходження на обліку: в слідчому відділенні відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського РВ ГУНП в Тернопільській області.

Також, зазначені відеозаписи в порядку ст.40, 91, 93 КПК України витребовувались слідчим шляхом подання запиту на ім`я начальника відділення поліції №3 (м.Гусятин) Чортківського РВ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 (а.с.84,83).

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, слідчий наділений процесуальними повноваженнями збирати докази, шляхом направлення офіційних запитів до державних органів, в тому числі і до підрозділу Національної поліції, які можуть добровільно видати такий відеозапис. За інших обставин, тобто якщо орган на запит слідчого не згоден надати наявні в його розпорядженні необхідні документи, тоді слідчий вживає заходи забезпечення кримінального провадження і звертається до суду за правилами глави 15 розділу II КПК України або здійснює слідчі дії, наприклад обшук.

При цьому необхідно зважати на те, що згідно з ч. 4 ст. 132 КПК для оцінки потреб досудового розслідування варто враховувати можливість отримати речі й документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, без застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Отримання тимчасового доступу до речей, документів і, за наявності підстав для того, розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, обумовлене, за приписами ст. 163 КПК, необхідністю доведення стороною кримінального провадження наявності достатніх підстав вважати, що без такого доступу та вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

За відсутності таких обставин, тим більше за умови добровільного надання документів стороною чи учасником кримінального провадження, у володінні яких вони перебувають, не виникає підстав та умов до звернення з клопотанням до слідчого судді стосовно застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового доступу до документів і речей.

Отже, зазначені докази слідчим отримано у спосіб, передбачений ч.2 ст. 93 КПК України.

З врахуванням наведеного, твердження сторони захисту про те, що супровідний лист начальника відділення поліції про надсилання на запит слідчого відеозаписів датований 26 травня 2022 року є недопустимим доказом і спробою легалізації доказів в зазначеному кримінальному провадженні, є непереконливими.

На думку суду, ці неточності в даті супровідного листа хоча і свідчать про недолік документообігу або документуванні факту передачі дисків в відділенні поліції №3 (м. Гусятин), проте не можуть бути розцінені як істотне порушення вимог кримінального процесуального кодексу і не є наслідком визнання доказів недопустимим з цих підстав, оскільки джерело походження цих доказів встановлено, а як саме вони надійшли до слідчого (добровільно надані працівниками поліції чи витребувані в відділенні поліції слідчим) не впливає на їх допустимість.

Самі по собі технічні помилки в даті супровідного листа не можуть бути витлумачені як ознака фальсифікації кримінального провадження, у зв`язку з чим відхиляє доводи сторони захисту з цього приводу.

Як встановлено, сторона захисту в цьому кримінальному провадженні не зверталася до суду з клопотанням про витребування та дослідження в судовому засіданні первинних носіїв відеозаписів, за допомогою яких він був виготовлений. Учасники провадження в порядку ст.242 КПК не заявили клопотання про проведення судово-технічної експертизи досліджених судом електронних документів.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо невідповідності упакування додатків до протоколів про результати проведення оглядів вимогам частини третьої статті 105 Кримінального процесуального кодексу України, суд виходить з наступного.

Згідно з наведеною нормою додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені та упаковані з метою їх надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Водночас, з огляду на те, що законодавець не розтлумачив поняття «упакування, яке забезпечує надійне збереження», воно є оціночним, тобто у кожному конкретному випадку саме суд має визначити, чи забезпечував використаний спосіб упакування надійне збереження конкретного додатку до протоколу.

На переконання суду, основною метою надійного збереження є недопустимість знищення, пошкодження, змінення або підроблення вмісту такого додатку.

Дослідивши вищевказані електронні носії інформації, суд встановив, що вони містять унікальні реєстраційні номери, їхній вміст відтворюється у прийнятній для сприйняття якості та не є пошкодженим.

За таких обставин, суд вважає, що обраний спосіб упакування додатків до протоколів огляду предметів від 19, 23, 24 травня 2022 року забезпечив їхнє надійне збереження.

Суд також не погоджується з позицією сторони захисту про порушення вимог частини третьої статті 99 Кримінального процесуального кодексу України з огляду на надання суду не оригіналів аудіо-, відеозаписів, а їхніх копій, з огляду на таке.

Відповідно до статті 99 Кримінального процесуального кодексу України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі матеріали звукозапису та електронні носії інформації. При цьому законодавець зазначає, що оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа його відображення, якому надається таке ж значення як документу.

Електронним документом є документ, інформація в якому подана у формі електронних даних і для використання якого потрібні засоби обчислювальної техніки (ДСТУ 7157:2010, затверджені наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11 березня 2010 року № 8 «Інформація та документація. Видання електронні. Основні види та вихідні відомості»).

З огляду на положення статей 5, 7, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документу є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для сприйняття його змісту людиною. При цьому допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватись винятково на підставі того, що він має електронну форму, а у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з примірників вважається оригіналом електронного документа. Отже, головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія.

Інакше кажучи, один і той самий електронний документ може одночасно існувати одразу на кількох матеріальних носіях та при цьому мати статус оригіналу.

Матеріальні носії, що є додатками до протоколів та містять електронні документи. Ці матеріальні носії є похідними від певних баз (накопичувачів) даних, але вони є самостійними джерелами доказів, тобто вони є оригіналом (відображенням) електронних документів, яким згідно з частиною третьою статті 99 Кримінального процесуального кодексу України надається таке ж значення, як самому документу.

Крім наведених доказів, винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України підтверджується також: витягом з наказу Головного управління НП в Тернопільській області № 9 о/с від 13.01.2021 року; витяг з наказу Головного управління НП в Тернопільській області № 75 о/с від 16.03.2021 року; копією витягу з книги нарядів відділення поліції №3 (м. Гусятин) ЧРВП ГУНП в Тернопільській області щодо розстановки нарядів на 11 травня 2022 року; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №610474 від 11.05.2022 року; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №498138 від 11.05.2022 року; копією тимчасового дозволу серії БТ № 076313. (а.с.57,58,59-62, 63,64).

Сторона захисту посилається на недопустимість зазначених копій документів, оскільки вони виготовлені з порушенням ДСТУ 4163:2020 та не є ані оригіналом, ані дублікатом документа в розумінні ч. 4 ст. 99 КПК України.

Суд вважає таку позицію захисту непереконливою, з наступних підстав.

Як встановлено, предметом доказування в цьому кримінальному провадженні є фактичні дані щодо пропозиції неправомірної вигоди за не притягнення до адміністративної відповідальності. Долучені стороною обвинувачення копії документів не є речовими доказами в справі. Факт складання протоколу та постанови про адміністративне правопорушення, перебування поліцейських на відповідних посадах та законність виконання ними завдань із забезпечення публічної безпеки і порядку, безпеки дорожнього руху в зоні оперативного реагування у вказаний день, сторонами кримінального провадження не заперечується. На переконання суду, зазначених даних цілком достатньо для встановлення обставин, що є предметом доказування в даному кримінальному провадженні.

Як встановлено, захист не зазначив будь-яких даних, які стосуються безпосередньо достовірності змісту цих доказів. На думку суду, зміст цих документів не викликає сумнівів.

При цьому, з врахуванням того, що стороною захисту оспорено всі докази, надані стороною обвинувачення на предмет їх недопустимості, суд вважає необхідними зауважити.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом (ч. 1 ст. 86 КПК України). Метою вимоги дотримуватися передбаченого законом порядку отримання доказів є запобігання неправомірному втручанню держави та заохочення доброчесної поведінки правоохоронних органів.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом (ч. 3 ст. 62 Конституції, ч. 3 ст. 17 КПК України), тобто не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо (абз. 5 п. 3.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №12-рп/2011 від 20 листопада 2011 року).

Однак це не означає, що в разі допущення будь-якого порушення КПК при отриманні доказів вони мають бути визнані недопустимими. Оцінюючи істотність порушення кримінального процесуального закону, які можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими, суд має звертатися до ст. 87 КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Крім того, ч. 2 і ч. 3 ст. 87 КПК містять перелік обставин, за наявності яких докази безумовно визнаються недопустимими.

Підстави визнання доказів недопустимими також містяться у статтях 88, 88-1, 95, 97 КПК.

Вищеназвані норми закону не передбачають, що будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання доказу недопустимим.

Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. Така оцінка має здійснюватися за внутрішнім переконанням суду та ґрунтуватись на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

У разі встановлення судом процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Що ж стосується інших порушень прав і свобод людини, крім істотних, то в разі встановлення таких, суд у кожному конкретному випадку має перевірити, серед іншого, чи вплинуло таке порушення на загальну справедливість судового розгляду.

А щодо порушень процесуального закону, допущених при отриманні доказів, то суду належить встановити: чи спричинило таке порушення появу обґрунтованих сумнівів у достовірності фактичних даних, отриманих в результаті проведення процесуальної дії, чи можливо усунути такі сумніви за допомогою інших доказів чи додаткових процесуальних засобів доказування. У цьому випадку докази, отримані з порушенням КПК, можуть бути використані судом як допустимі лише у разі, якщо: ці порушення не є істотними, тобто не могли вплинути та не впливають на достовірність отриманих фактичних даних; порушення є суттєвими (такими, що породжують сумніви у достовірності доказів), втім такі сумніви можуть бути усунуті іншими зібраними допустимими доказами. У разі встановлення порушення, що породжує сумніви в достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути на основі інших доказів чи за допомогою проведення додаткових процесуальних дій, суд має визнати такий доказ недопустимим. Суд здійснює встановлення достовірності доказу шляхом дослідження та аналізу його змісту, перевірки та співставлення з іншими доказами на предмет об`єктивного взаємозв`язку та взаємоузгодження.

Отже, підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що визнавати недопустимими слід лише ті докази, які отримані внаслідок процесуальних порушень, які призвели до істотного порушення прав і свобод людини, або якщо допущені при збиранні доказів порушення викликали сумніви у їх достовірності, і ці сумніви не вдалось усунути у справедливому змагальному судовому процесі.

Поряд із цим, порушення тих чи інших численних формальностей, які регулюють порядок здійснення досудового розслідування, чи окремих процесуальних дій, які втім не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися, з урахуванням балансу конкуруючих інтересів, з одного боку потреби суспільства у розкритті корупційного кримінального правопорушення і покарання особи, яка його вчинила, а з іншого важливість тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду кримінального провадження в цілому.

Наведені висновки щодо застосування норм права викладені у постановах ККС ВС, зокрема: від 25 вересня 2018 року, справа №210,4412,15-к; від 08 жовтня 2019 року, справа № 639/8329/14-к; від 12 листопада 2019 року,справа №236/863/17; від 29 вересня 2020 року, справа № 401/1143/16; від 01 грудня 2020 року, справа № 318/292/18; від 06 липня 2021 року, справа № 720/49/19; від 12 жовтня 2021 року, справа № 166/867/18; від 22 жовтня 2021 року, справа № 487/5684/19.

Власне, саме такий підхід, суд застосовував під час оцінки доказів сторони обвинувачення та наводив свої мотиви з приводу доводів сторони захисту.

З врахуванням наведеного, надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо судом докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст.93 КПК України. Жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Таким чином на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 за ч.1 ст.369 КК України доведене «поза розумним сумнівом».

Згідно з приміткою до ст. 364-1 КК під неправомірною вигодою, зокрема, у ст.369 КК, слід розуміти гроші або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав.

Аналіз диспозиції ст. 369 КК свідчить про те, що діяння, зазначене у цій статті, може полягати лише у дії, тобто, активній поведінці, та альтернативно виражається у трьох діях: (1)пропозиції надання неправомірної вигоди; (2) обіцянка надання неправомірної вигоди; (3)надання неправомірної вигоди. У цьому кримінальному провадженні обвинуваченому інкримінується одна із трьох альтернативних дій, а саме пропозиція надання неправомірної вигоди.

Згідно з п. 3 примітки до ст. 354 КК, під пропозицією, зокрема, у ст. 369 КК, слід розуміти висловлення службовій особі наміру про надання неправомірної вигоди.

Тобто, пропозиція надання неправомірної вигоди це дія, яка полягає в доведенні до відома адресата наміру (бажання, готовності) надати неправомірну вигоду. Ініціатива її надання виходить від особи, яка її пропонує. Пропонуючи неправомірну вигоду, суб`єкт може мати на меті переконатися у тому, що адресат її не відхилить, безперешкодно її одержить у майбутньому, не вчинить провокацію підкупу тощо. Пропозиція неправомірної вигоди може бути виконана будь-якими діями усно (безпосередньо чи за допомогою засобів зв`язку), письмово (зокрема, запискою, звичайною чи електронною поштою, за допомогою месенджерів тощо), а також конклюдентними діями (жестами, демонстрацією цінностей та іншим).

Вина щодо пропозиції надання неправомірної вигоди та надання неправомірної вигоди службовій особі, завжди полягає у прямому умислі. Прямим є умисел тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачала його суспільно-небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч.2 ст. 24 КК). Метою «хабародавця» є добитись вчинення чи невчинення службовою особою дій у власних інтересах чи інтересах третьої особи.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 369 КК України, якщо його об`єктивна сторона виражається у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду, є формальним, тобто є закінченим з моменту, коли винний запропонував надати неправомірну вигоду службовій особі, а остання усвідомила цю інформацію.

Суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно усвідомлював, що пропонує грошові кошти службовій особі саме в якості неправомірної вигоди за невчинення ними дій з використанням наданої їй влади та службового становища.

Аналіз обстановки, контекст розмови між працівниками поліції та обвинуваченим, які йому пояснили, що будуть складені постанова та протокол за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, після чого ОСОБА_4 просить вирішити все і пропонує працівнику поліції неправомірну вигоду після попередження про кримінальну відповідальність, дають підстави для висновку, що обвинувачений саме з метою уникнення для себе негативних наслідків у виді складання постанови про адміністративне стягнення та адміністративного протоколу, що може слугувати підставою для притягненням до адміністративної відповідальності у виді накладення штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом, висловив пропозицію поліцейському надання неправомірної вигоди у розмірі 400 євро за не притягнення його до адміністративної відповідальності.

Як видно із записів пропонування обвинуваченим неправомірної вигоди відбувалось в дещо завуальованій формі для приховання своїх висловлювань від технічної фіксації, що не виключає об`єктивну сторону за ч. 1 ст. 369 КК України і для доведення цієї обставини «поза розумним сумнівом», від особи, яка пропонує неправомірну вимогу не вимагається, щоб вона говорила формулюваннями, які зазначаються в обвинувальному акті. Способи пропонування неправомірної вигоди можуть бути різними, зокрема, шляхом написання, усно, конклюдентними діями, демонстрацією цінностей, тощо.

Свідома мінімізація висловлювань ОСОБА_4 , очевидне намагання завуалювати свої дійсні наміри переконливо свідчать про те, що він усвідомлював протиправність своїх дій та прагнув ускладнити можливе притягнення його до кримінальної відповідальності у випадку викриття.

Тож, встановлені судом обставини однозначно свідчить про повне усвідомлення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного характеру своїх дій та бажання їх вчинити.

Щодо посилань сторони захисту на те, що у обвинуваченого були відсутні мотив та мета вчинити інкриміноване діяння, оскільки постановою Гусятинського районного суду від 03 серпня 2022 року в справі №596/44 /22 провадження в справі про притягнення ОСОБА_4 за ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими, оскільки на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення 11 травня 2022 року обвинуваченому не могли бути відомі результати його розгляду по суті судом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обвинувачений діяв з прямим умислом, а тому в його діях наявні ознаки і суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

З огляду на це, пропозиція поліцейському надати неправомірну вигоду за невиконання ним передбачених законодавством повноважень з очевидністю для обвинуваченого порушує загальновизнані принципи порядності, честі і гідності, прямо суперечить загальнодержавним інтересам у виконанні службовими особами своїх обов`язків незалежно та неупереджено, а також нівелює значимість державного механізму запобігання корупції, а отже є суспільно-небезпечним діянням.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить з таких мотивів.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Відповідно до вимог ст. ст. 65, 66, 67 КК України, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Стаття 369 КК відноситься до групи кримінально караних корупційних діянь, які характеризуються підкупом особи. Особливістю суспільної небезпечності підкупу є те, що визначена залежність у ньому виявляється як схиляння осіб до протиправного використання наданих їх службових повноважень та можливостей.

Судом враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Відсутність судимостей та позитивні відомості відносно особи обвинуваченого, суд відносить на користь призначення обвинуваченому ОСОБА_4 менш обтяжливого виду покарання у виді штрафу і не в максимальному розмірі, встановленої санкцією ч.1 ст. 369 КК України, що буде домірним скоєному і відповідатиме визначеній ст. 50 КК України меті призначення покарання та особі обвинуваченого.

На переконання суду, призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Відповідне покарання сприятиме становленню справедливості, рівності перед законом.

У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався. Отже, ураховуючи те, що під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, тому підстав передбачених ст. ст. 177, 178 КПК України для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до приписів ст. 100 КПК України.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації (ч. 4 ст. 174 КПК).

Як уже вище було згадано, ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 03 червня 2022 року на грошові кошти (неправомірна вигода) в загальній сумі 870 гривень та 350 євро накладено арешт. (а.с.54-56).

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 100 КПК застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) грошей знав про їх незаконне використання.

За ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші використані як засоби вчинення кримінального правопорушення.

У цьому кримінальному провадженні доведено, що власник коштів ОСОБА_4 знав про незаконне їх використання в якості пропозиції неправомірної вигоди.

Зазначені грошові кошти використані ним як засоби вчинення кримінального правопорушення. Злочин вчинено умисно, за його вчинення передбачено основне покарання у виді штрафу, обмеження волі, позбавлення волі..

У зв`язку з цим, необхідно застосувати спеціальну конфіскацію грошових коштів на користь держави.

Керуючись ст.ст. 367- 376, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1300 (однієї тисячі триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 22100 (сімнадцять тисяч двісті) гривень.

На підставі ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію грошових коштів на загальну суму 870 гривень та 350 євро, а саме: купюра номіналом 200 гривень «УЕ6137855»; купюра номіналом 200 гривень; «С39188149»; купюра номіналом 200 гривень «ЦА3657777»; купюр номіналом 100 гривень «ЄА9450534»; купюра номіналом 50 гривень «ФЕ8828913»; купюра номіналом 20 гривень «ЕГ2027126»; купюра номіналом 100 гривень «АГ0835654»; купюра номіналом 50 євро «VB»; купюра номіналом 50 євро «UD»; купюра номіналом 50 євро «RB»; купюра номіналом 50 євро «ЕВ»; купюра номіналом 50 євро «UB»; купюра номіналом 50 євро «UA»; купюра номіналом 50 євро «РВ», на користь держави.

Речові докази: оптичний диск марки «Verbatim» DVD+R 4,7GB 16Х 120 min., сірого кольору без надписів на поверхні, із номером біля отвору № РАР632А026123913 4, із папкою «11.05.» та відеозаписами; оптичний диск марки «Verbatim» CD+R 700МВ 52Х 80 min, сірого кольору без надписів на поверхні із номером № CD-R 80 CWLHT- 2144 G116, із відеозаписом; оптичний диск марки «Verbatim» DVD+R 4,7GB 16Х 120 min, сірого кольору без надписів на поверхні із номером біля отвору №PAP6324G261240194, із відеозаписами від 11.05.2022, що передані суду стороною кримінального провадження зберігати у матеріалах судового провадження.

Засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це органу пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. У разі несплати засудженим штрафу у вказаний строк, суд за поданням органу пробації розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Гусятинський районний суд впродовж 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити присутнім у судовому засіданні учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня надіслати іншим учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Після проголошення вироку учасники судового провадження мають право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_23