ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1487/23 Справа № 183/9016/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровськ, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей 2006 року народження та 2012 року народження, розлученої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000054,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2023 року ОСОБА_6 визнана винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 185 КК України та призначено їй покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді обмеження волі, строком на 1 (один) рік;

-за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді обмеження волі, строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі, строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнена від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, строком на 1 (один) рік.

На підставі п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладені обов`язки.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнана винуватою у тому, що вона 20 вересня 2021 року приблизно о 11.15 годині знаходилась за місцем мешкання ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_2 , де вони розпивали спиртні напої. 20 вересня 2021 року приблизно о 12.45 години ОСОБА_6 побачила на столі мобільний телефон марки «Tecno Spark 4 Lite», синього кольору, що належить ОСОБА_10 . В цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаного майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_6 20 вересня 2021 року о 12.50 годині впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, правою рукою взяла зі столу мобільний телефон марки «Tecno Spark 4 Lite», синього кольору, вартістю 2469,05 гривень, та поклала його до правої кишені своєї куртки, тим самим таємно викрала вказане майно.

У подальшому з місця скоєння злочину з викраденим майном пішла та розпорядилась ним на власний розсуд, тим самим спричинила потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

26 листопада 2021 року приблизно о 12.45 годині ОСОБА_6 спільно з раніше їй знайомими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 знаходилась на території мікрорайону «Сонячний», на відстані приблизно 200 метрів від перехрестя вул. Кущівської та пров. Прогонного м. Новомосковськ Дніпропетровської області, де вони розпивали спиртні напої. В ході чого ОСОБА_6 побачила, як ОСОБА_12 поклав до кишені власної куртки належний йому мобільний телефон марки «Huawei P Smart+ 4/64», синього кольору. В цей час у ОСОБА_6 виник прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного мобільного телефону.

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_6 , 26 листопада 2021 року приблизно о 14.00 годині продовжуючи знаходитись на території мікрорайону «Сонячний», а саме на відстані приблизно 200 метрів від перехрестя вул. Кущівської та пров. Прогонного м. Новомосковськ Дніпропетровської області, скориставшись тим, що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 відійшли від місця їх відпочинку, при цьому ОСОБА_12 залишив на гілці дерева належну йому куртку, у кишені якої залишив вищевказаний мобільний телефон, та переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, викрала правою рукою з правої кишені куртки належний ОСОБА_12 мобільний телефон марки «Huawei P Smart+ 4/64», синього кольору, вартістю 2466 гривень та поклала його до своєї кишені.

Після чого ОСОБА_6 , з викраденим майном залишила місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляції:

- прокурор просить вирок щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати, ухвалити новий, яким призначити обвинуваченій покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт, строком 80 годин;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що згідно ч. 3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до 14 років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів 1 та 2 групи.

Вказує, що обвинувачена має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей 2006 та 2012 року народження, у зв`язку з чим покарання у вигляді обмеження волі до неї не може бути застосовано.

Заслухавши учасників судового провадження, прокурора, який підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, думки обвинуваченої та її захисника, які не заперечували проти апеляційних вимог, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, за фактичних обставин, місця, часу, способу вчинення та інших обставин, встановлених судом і викладених у цьому вироку прокурором не оскаржується, а тому перегляду в апеляційному порядку не підлягає. Апеляційна скарга обвинуваченою не подавалась.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці та не може бути застосовано до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до 14 років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів 1 та 2 групи.

Суд першої інстанції встановив наявність у обвинуваченої на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте, оскарженим вироком призначив покарання у вигляді обмеження волі, що суперечить вищезазначеній статті Загальної частини КК України та є підставою для скасування вироку в частині призначення покарання та постановлення свого вироку.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_6 покарання, колегія суддів виходить з вимог ст. 50, 65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, один з яких є кримінальним проступком, даних про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, вину визнала повністю, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, відшкодування матеріальних збитків, наявність двох неповнолітніх дітей, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Тому, враховуючи наведені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання, з огляду на положення ст. 61 КК України, в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт та в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, з застосуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України, та за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточно обвинуваченій покарання у виді одного року позбавлення волі.

Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, їх тяжкість, ступінь суспільної небезпеки, особу обвинуваченої, наявність обставин, які пом`якшують її покарання, колегія суддів дійшла висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без її ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням з покладенням на неї обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Саме таке покарання є таким, що відповідає особі винної, є необхідним, справедливим та достатнім для її виправлення, сприятиме перевихованню та попередженню вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Колегія суддів відповідно до ст. 420 КПК України скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

З огляду на викладене, необхідно апеляційну скаргу прокурора задовольнити, вирок місцевого суду в частині призначення покарання скасувати та постановити в цій частині свій вирок.

Керуючись, ст. ст. 404, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, - скасувати в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді громадських робіт строком на 80 (вісімдесят) годин;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок набуває чинності з дня проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4