ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000267 від 03.12.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широка Балка, Білозерського району Херсонської області, громадянина України, офіційно не працюючого, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимостей не має,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на порушення встановленого правового режиму обігу наркотичних засобів, встановленого ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», в редакції від 22.12.2006 року, згідно з якою обіг наркотичних засобів та психотропних речовин, включених до таблиць 1-2 списку №1 переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000, на території України заборонено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно 02 грудня 2022 року, перебуваючи на території ґрунтової ділянки за городом домоволодіння по АДРЕСА_1 , незаконно зібрав з поля рослини роду коноплі, які того ж дня піддав процесу сушіння, тобто придбав та виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс. Маса відділеного канабісу (листя, певна кількість верхніх частин гілок та суцвіття) ( у перерахунку на суху речовину) становить - 596,586 г., яка згідно таблиці невеликих, великих та особливих великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 р. № 188, становить великі розміри.

Зазначений наркотичний засіб ОСОБА_4 незаконно, без мети збуту, з метою власного вживання зберігав за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту виявлення та вилучення з незаконного обігу вказаного наркотичного засобу співробітниками поліції в ході проведення огляду місця події.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, не оспорюючи при цьому обставини злочину, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся, зазначивши, що на даний час він зробив для себе позитивні висновки та вирішив припинити злочинну діяльність.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , доказів, що стосуються особи обвинуваченого, а також документів та доказів щодо процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_4 дав суду показання, що перебуваючи під окупацією через неможливість та страх виходити навіть з дому, вживав для заспокоєння, через стрес, шляхом куріння коноплю. Обсяг канабісу, що ставиться йому у вину у даному кримінальному провадженні він придбав приблизно у грудні 2022 року шляхом косіння на городі. Потім він приніс її до дому, висушив, ножицями дрібнив та потім курив. Зберігав лише для власного вживання без мети збуту. Після деокупації їх села, прийшли працівники поліції та запитали чи має він щось заборонене, то він одразу зізнався та видав канабіс, який був у нього. У скоєному він щиро кається, розуміє протиправність своїх дій, але робив він це через нервовий зрив внаслідок окупаційних дій військових держави агресора.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у великих розмірах.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин у сфері обігу наркотичних засобів, який у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

ОСОБА_4 не працює, має постійні місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за якими характеризується посередньо; дані щодо перебування на обліку у лікарів психіатра та нарколога відсутні; судимостей не має.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

Також обставиною, яка пом`якшує покарання винного ОСОБА_4 суд визнає активне сприяння розкриттю злочину, що полягало у тому, що він самостійно видав заборонену законом наркотичну речовину працівникам поліції та добровільно розповів про обставини вчиненого ним злочину, що не заперечувалось та не спростовувалось стороною обвинувачення.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_4 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах, мінімально можливого строку покарання у виді позбавлення волі, передбаченого ч.2 ст. ст.63 та санкцією ч.2 ст.309 КК України.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі саме у мінімальних межах санкції частини статті повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується практика Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням яких є виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої приймається рішення про можливість застосування ст. 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 361/2382/2016-к.

Враховуючи викладене та беручи до уваги конкретні обставини злочину, а саме те, що предметом вчинених кримінальних правопорушень є особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, однак, з огляду на відсутність тяжких наслідків від вчиненого, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину та щире каяття, його активне сприяння розкриттю злочину, дані про особу винного, який має сім`ю, асоціальною особою не є, що підтверджено характеристикою з місця проживання, його майновий стан та стан здоров`я, його заяви суду, що зробив для себе позитивні висновки та має намір виправитись і не вчиняти злочинів, що виглядало перед судом достатньо переконливо. Серед цього, в даному конкретному випадку суд враховує, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан, який запроваджено в наслідок віроломного нападу на Україну російською федерацією і, який діє і до наявного часу. Населений пункт, в якому проживає обвинувачений певний час перебував під окупацією військових формувань держави агресора, що дійсно могло негативно вплинути на психологічний стан обвинуваченого і він таким чином вирішив уповільнити нервовий зрив внаслідок окупаційних дій військових формувань держави агресора. Також суд враховує, усвідомлення обвинуваченим власної протиправної поведінки, тобто обвинувачений ОСОБА_4 демонструє готовність понести заслужене покарання, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , можливе без ізоляції суспільства, у зв`язку з чим на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_4 саме такого виду покарання.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Речові докази, визнані такими та долучені до матеріалів провадження постановою старшого дізнавача СД Відділення поліції №1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 05.01.2023 року, а саме картонну коробку з об`єктами дослідження, передану до кімнати зберігання речових доказів Відділення поліції №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області, в силу п.3 ч.9 ст.100 КПК України слід знищити як майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та вилучене з обігу.

В силу ч. 2 ст. 124 КПК з обвинуваченого ОСОБА_4 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи №СЕ-19/115-22/108882-НЗПРАП від 22.12.2022 року у сумі 755,12 грн.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 375 КПК, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речовий доказ, визнаний таким та долучений до матеріалів провадження постановою старшого дізнавача СД Відділення поліції №1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 05.01.2023 року, а саме картонну коробку з об`єктами дослідження, передану до кімнати зберігання речових доказів Відділення поліції №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи №СЕ-19/115-22/108882-НЗПРАП від 22.12.2022 року у сумі 755,12 грн. (сімсот п`ятдесят п`ять гривень 12 коп.).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

10.04.2023

Єдиний унікальний номер справи: №522/4091/23

Номер провадження № 1-кп/ 522/1493/23

Головуючий суддя - ОСОБА_1