Справа № 344/4817/22
Провадження № 11-кп/4808/443/22
Категорія ч.5 ст. 407 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Шигірт
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Івано-Франківську справу за апеляційною скаргою прокурора, на вирок Івано-Франківського міського суду від 15 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та мешканець АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не одружений, проходить військову службу за контрактом на посаді стрільця-санітара 2-го відділення 1-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення стрілецького батальйону військової частина НОМЕР_1 НГУ у військовому званні солдат, учасник ООС, раніше не судимий, громадянин України, -

визнаний винуватим та засуджений за ч.5 ст.407 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік 6 місяців, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 цього ж Кодексу.
Згідно вироку, 23 жовтня 2020 року ОСОБА_7 уклав контракт з Міністерством внутрішніх справ України про проходження військової служби. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 23 жовтня 2020 року №54 о/с солдата ОСОБА_7 призначено на посаду стрільця-санітара 2-го відділення 1-го взводу оперативного призначення роти оперативного призначення стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ та присвоєно особистий номер Г-053700. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 23 жовтня 2020 року №235, солдат ОСОБА_7 зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення даної військової частини. З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17 березня 2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу, про що ОСОБА_7 було достеменно відомо.
Згідно Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Про введення в дію воєнного стану солдату ОСОБА_7 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України № 64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни. Однак, 24 лютого 2022 року о 08 год. 30хв. солдат ОСОБА_7 діючи умисно, проходячи військову службу за контрактом, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, не з`явився вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини НОМЕР_1 НГУ ( АДРЕСА_2 ) та перебував за місцем постійного проживання в с.Вертокиївка Житомирського району Житомирській області.
19 квітня 2022 року о 10 год. 00 хв. ОСОБА_7 прибув до Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону.
З вироком не погодився прокурор та оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі не оспорюючи фактичні обставини, правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його винуватості, вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 був відсутній на службі в умовах воєнного стану майже 2 місяці, а нез`явлення обвинуваченого на службу відбулося саме у день початку повномасштабної агресії Росії в Україні.

Крім цього, зазначає, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України в умовах воєнного стану не тільки не запобігає вчиненню аналогічних злочинів засудженим та іншим особами, але й навпаки може сприяти їх вчиненню.

Просить вирок суду з цих підстав скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.5 ст. 407 КК у виді позбавлення волі на строк 6 років. В решті вирок суду просив залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу, а обвинувачений заперечував проти її задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та промови сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, і встановлені судом фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, доведеність його вини та кваліфікація дій за статтею КК України, за якою він визнаний винуватим, у поданій апеляційній скарзі не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.
Що стосується доводів прокурора про недотримання судом першої інстанції вимог діючого законодавства щодо призначення покарання, вони не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного судового рішення.
У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до положень ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції виконав вимоги статей 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, який критично ставиться до вчиненого; його молодий вік; стан здоров`я та його майновий стан; він є учасником ООС; на даний час проходить військову службу за контрактом, де характеризується виключно з позитивної сторони; на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Також суд врахував наявність обставин, які пом`якшують покарання - повне та визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи вищевказані обставини, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції, встановленої ч.5 ст.407 КК України у виді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України, оскільки його виправлення можливе без відбування призначеного покарання.
Правильність таких висновків підтверджується тим, що ОСОБА_7 є учасником бойових дій, з квітня 2022 року продовжує проходити службу за контрактом та з того часу позитивно характеризується безпосереднім командиром. Згідно службової характеристики, ОСОБА_8 сумлінним ставленням до служби довів, що став на шлях виправлення, проявляє старанність у роботі та щиро розкаюється за порушення Закону України, своїми зусиллями намагається загладити провину.
Таким чином, апеляційний суд не вбачає обставин, які підтверджують доводи прокурора про неможливість виправлення обвинуваченого при застосуванні звільнення від відбування покарання за ст. 75 КК України.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновків, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 липня 2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4