У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/3066/22

№ 1-і/183/140/22

09 листопада 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області про продовження тримання обвинуваченого під вартою у кримінальному провадженню № 0000207 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Торецьке Добропільського району Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною, освітою, розлученого, працюючого машиністом екскаватора у ТОВ «Автомагістраль-Південь», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 152 КК України,

в с т а н о в и в :

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у кримінальному провадженню № 0000207 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 152 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що у провадженні Куп`янського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 152 КК України.
У зазначеному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку.

Відповідно до Розпорядження Верховного суду від 18.03.2022 №11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

Таким чином, прокурор звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою на 60 днів, мотивуючи свою позицію тим, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховувалися слідчим суддею при обранні та судом при продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися та продовжують існувати, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилося, тому продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, просила його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в ньому.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження його підзахисному ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на його необґрунтованість, оскільки жодних об`єктивних даних, які би свідчили про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор у своєму клопотанні не надано. Вважає доводи, на які посилається прокурор виключно припущеннями. Водночас, захисник зазначає ряд доказів, які доводять невинуватість обвинуваченого ОСОБА_5 . Крім того, захисник вказує, що на даний час у провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області відсутнє кримінальне провадження в рамках його прокурор звернувся до суду зі своїм клопотанням, тому розгляд клопотання прокурора у даному провадженні за положеннями ст. 331 КПК України є неможливим. У зв`язку з цим просив змінити раніше обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт або особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, просив змінити йому запобіжний захід.
Прокурор ОСОБА_3 просила відмовити у задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, посилаючись на відсутність для цього достатніх підстав.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вирішуючи заявлені сторонами кримінального провадження клопотання, дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

За положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання доцільності продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що в провадженні Куп`янського міськрайонного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження № 0000207 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 152 КК України.
У зазначеному кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування згідно з ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду Харківської області від 30.09.2020 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку.

Розпорядженням Верховного суду від 18.03.2022 №11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність Куп`янського міськрайонного суду Харківської області за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

У відповідності до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до листа Верховного Суду від 03.03.2022 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» за № 1/0/2-22, зазначено, що вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів, і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження.

Таким чином, діючи в умовах воєнного стану, суд зобов`язаний встановити наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, у разі, якщо кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, при цьому також може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів, і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження.

Разом із тим, суд звертає увагу на практику ЄСПЛ, який у своїх рішення неодноразово вказував на те, що згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції, після спливу певного часу просто існування обґрунтованої підозри вже не є підставою для позбавлення свободи, а судові органи зобов`язані вказати інші підстави для подальшого утримання під вартою (наприклад, рішення у справах «Яблонськии? проти Польщі» від 21.12.2000, «Орловськии? проти Украі?ни» від 02.04.2015, «Борисенко проти Украі?ни» від 12.01.2012, «І. А. проти Франціі?» від 03.09.1998, «Нечипорук і И?онкало проти Украі?ни» від 21.04.2011, «Єлоєв проти Украі?ни» від 06.11.2008).

У разі вирішення питання про тримання під вартою суди зобов`язані навести також інші підстави, які виправдали би тривале утримання особи під вартою (рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти Украі?ни» від 16.12.2010).

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово повторював, що чим довше триває тримання під вартою, тим вищими мають бути вимоги до підтвердження обґрунтованості підозри (наприклад, рішення у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, «Мюрреи? проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Ердагоз проти Туреччини» від 22.10.1997, «Влох проти Польщі» від 19.10.2000, «О`Хара проти Сполученого Королівства» від 16.10.2001 тощо).

Станом на 09.11.2022 в провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області не перебуває кримінальне провадження № 0000207 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 152 КК України.Матеріали даного кримінального провадження в установленому Законом України № 2111-IX від 03 березня 2022 року «Про внесення зміни до Кримінального процесуального кодексу України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» щодо додаткового регулювання забезпечення діяльності правоохоронних органів в умовах воєнного стану» порядку Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області не передані.

Як слідує із клопотання прокурора та доданих до нього матеріалів обвинувачений ОСОБА_5 перебуває під вартою, але за Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області не рахується.

З пояснень прокурора, наданих в судовому засіданні слідує, що матеріали кримінального провадження № 0000207 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 152 КК України, знаходилися на тимчасово окупованій території в м. Куп`янськ Харківської області та з клопотанням про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження прокурор до суду не звертався. Наразі судове провадження у даному кримінальному провадженні не здійснюється.

Доводи прокурора про те, що наразі триває процес передачі матеріалів даного кримінального провадження до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області суд відхиляє, оскільки будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини суду не надано.

Отже, суд доходить висновку, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, окрім самого клопотання, будь-яких матеріалів, які би свідчили про такий ступінь ризиків, що вказують на можливість продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, до суду не надано.

Стороною обвинувачення не підтверджено наявність ризиків, які є беззаперечною підставою для тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою. Доводи про те, що обвинувачений може намагатись переховуватися від суду, здійснити спробу незаконного впливу на свідків та потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення, на сьогоднішній день необґрунтовані, оскільки доказів того, що обвинувачений ОСОБА_5 схильний до таких дій стороною обвинувачення не надано.

Суд вважає, що запровадження воєнного стану не може бути підставою для ухвалення рішення про продовження строку тримання під вартою, яке ґрунтується на припущеннях та усних твердженнях сторони обвинувачення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою суперечить статті 5 Конвенції та положенню ст. 29 Конституції України, яке гарантує право на свободу.

Крім того, згідно з КПК України запобіжні заходи, такі як тримання під вартою, застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження, а тримання під вартою фактично за відсутності такого провадження порушує принцип законності тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання і реєстрації в м. Дружківка Донецької області, певні соціальні зв`язки, оскільки офіційно працевлаштований, при цьому строк тримання обвинуваченого під вартою становить досить значний проміжок часу понад два роки, суд доходить переконання про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність зміни йому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Саме такий обраний запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 181, 183, 194, 196, 197, 199, 331, 350, 371, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) прибувати за кожною вимогою до суду;
2) не відлучатися без дозволу суду з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
4) утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою з приводу обставин вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Строк дії обов`язків визначити до 08 січня 2023 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту негайно передати для виконання до Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України зобов`язати уповноважених осіб ГУНП в Харківській області доставити ОСОБА_5 до місця його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , і негайно звільнити його з-під варти.

Повний текст ухвали складено і оголошено 10 листопада 2022 року о 09 годині 40 хвилин.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1