Справа № 504/3711/22
Номер провадження 1-кп/504/764/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2022 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області:

у складі головуючого судді- ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 розглянувши в судовому засіданні в залі суду смт. Доброслав, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за №0000237 від 27.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дмитров Донецької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Нова Дофінівка, має середню спеціальну освіту, не одружений, раніше не судимий, на час вчинення злочину проходив військову службу за контрактом на посаді сержанта резерву 4 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/22 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. На підставі Указу Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. На підставі Указу Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. На підставі Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. На підставі Указу Президента України від 15.08.2022 № 573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді сержанта резерву 4 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержанта», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану 15.08.2022 не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу до розташування військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та незаконно перебував поза її межами, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби до 08 год. 00 хв. 29.09.2022, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без неважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні вказаного злочину визнав повністю, щиро розкаявся, повідомив, що не з`явився вчасно на службу, тому що мав конфлікт з командиром частини, з приводу можливості подальшого проходження служби в зоні бойових дій, вирішив поїхати в м. Київ на консультацію до адвоката, після чого повернувся та сам прибув у ДБР.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності їх позицій, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів по справі.

На підставі вищезазначеного, оцінюючи отримані в суді докази, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без неважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби) є доведена у повному обсязі.

При призначені покарання обвинуваченому суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст.407 КК України є тяжким злочином.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 є громадянином України, неодруженим, має середню спеціальну освіту, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому злочині, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має посередню характеристику з місця служби.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та з`явлення із зізнанням.

Обставини , які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлені.

З огляду на викладене, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставин що пом`якшують покарання, відсутність обставин що обтяжують покарання, враховуючи думку прокурора та сторони захисту, досудову доповідь органу пробації, відповідно якої ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як низький, тому орган пробації вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 за вчинений ним злочин покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальних межах передбачених санкцією ч. 5 ст. 407 КК України.

Суд приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.75 КК України строком на 1 рік, з покладенням на останнього обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, оскільки на думку суду його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Суд вважає, що така міра покарання сприятиме виправленню та вихованню особи в дусі додержання законів України, формування у неї звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, що мають негативні юридичні наслідки.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Речові докази до кримінального провадження не долучались.

Враховуючи наведене, на підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання із встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції через Комінтернівський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з урахуванням особливостей ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1