Справа №950/964/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/499/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА
Іменем України

06 грудня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження 950/964/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 28.10.2022, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області, Лебединського району, с. Василівка та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або застави у мінімальному розмірі, оскільки відсутні докази того, що підозрюваний переховувався від правоохоронних органів чи іншим чином порушував процесуальну поведінку, він добровільно надав показання, нічого не приховував, брав участь у слідчому експерименті, жодним чином не впливав на свідків чи потерпілих, жодної заяви до органів поліції за фактом його погроз, неналежної поведінки чи будь-якого впливу на потерпілих та свідків не надходило. Судом не було взято до уваги, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, переніс операцію, має слабкий стан здоров`я і на утриманні доньку інваліда ІІ групи та дружину пенсійного віку. Також не доведено, що більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання під вартою не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а розмір обраної застави не відповідає матеріальному становищу ОСОБА_9

28.10.2022 до Лебединського районного суду Сумської області з клопотанням, погодженим із прокурором Лебединського відділу Сумської окружної прокуратури, звернувся старший слідчий СВ ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 153 КК.

01.07.2022 до ЄРДР за № 0000150 внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК, а 27.10.2022 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 153 КК.

Зважаючи на те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжких кримінальних правопорушень, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, то слідчий просив застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 28.10.2022 відносно ОСОБА_9 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.12.2022 включно із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198480,00 грн. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що повідомлена ОСОБА_9 підозра є обґрунтованою, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків. При цьому, в якості альтернативного запобіжного заходу слідчий суддя визначив розмір застави, внесення якої є підставою для звільнення підозрюваного з-під варти.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування до ОСОБА_9 саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, а не будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання особи під вартою, а саме наявність у органу досудового розслідування обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 153, ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 153 КК, існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, на які вказував слідчий у своєму клопотанні, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам.

Зокрема, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжких кримінальних правопорушеннях, за які законом передбачене покарання у виді позбавлення волі, в тому числі на строк від 15 років або довічне позбавленням волі, існують реальні ризики того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілу, і застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання визначеним в ухвалі слідчого судді ризиків.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК: протоколами допиту неповнолітньої потерпілої, проведення слідчого експерименту з потерпілою із застосуванням технічних засобів фіксування, допиту представника потерпілої, допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка, допиту свідків, допиту підозрюваного, висновком судово-психіатричного експерта, а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри на цій стадії процесу у кримінальному провадженні відсутні.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення», а в іншому рішенні від 28.10.1994 у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу». Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні у теперішній час докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування. При цьому, незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які обставини вчинення злочину та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_9 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілу, свідків. При цьому врахування тяжкості злочину у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що ОСОБА_9 може іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Колегія суддів, вирішуючи питання про ув`язнення ОСОБА_9 враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що до клопотання не додано будь-яких підтверджень того, що підозрюваний вживав заходів щодо переховування від правоохоронних органів чи іншим чином порушував процесуальну поведінку не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами кримінального провадження, а наявність у підозрюваного декількох обставин, які характеризують його з позитивної сторони, хоча і мають місце, але не є тими безумовними обставинами, які унеможливлюють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою або ж беззаперечно знижують (зменшують) ймовірність реалізації ризиків, розглянутих вище.

Те, що ОСОБА_9 під час досудового розслідування добровільно надав послідовні показання, нічого не приховував, брав участь у слідчому експерименті, не впливав на свідків чи потерпілих, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, переніс операцію і має слабкий стан здоров`я, на його утриманні знаходиться донька інвалід ІІ групи та дружина пенсійного віку були враховані судом при вирішенні питання утримання особи під вартою.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 28.10.2022 відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4