Справа № 215/423/22
УХВАЛА

14 лютого 2023 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000013 від 07 січня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_7 , 1977 р.н., в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 у вищевказаному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , враховуючи суспільну небезпеку тяжкого злочину, його корисливий характер, наявність судимостей за корисливі злочини, суворо міру покарання, відсутність міцних соціальних зв`язків , місця роботи, постійного місця проживання в Україні, громадянство іншої держави, необхідність допиту свідків, через продовження існування ризиків вчинення нового злочину та ухилення від суду.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора, вказував на тривалий час перебування під вартою та непричетність до злочину.

Захисник також заперечувала щодо клопотання через відсутність ризиків та просила змінити запобіжний захід на особисте зобовязання.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд прийшов до таких висновків.

Згідно до вимог ст.ст.331,615 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану - обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Крім того, відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Положеннями ст.178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу та продовження його дії, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а не тільки ті, на які посилаються прокурор та обвинувачений.

Водночас, суд враховує практику ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р., згідно якої суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а також у справі «Летелье проти Франції» від 26 червня 1991 р., згідно якої особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу.

Так, на цей час , як і раніше, ОСОБА_7 обвинувачується в скоєнні корисливого тяжкого злочину, що викликає значний публічний інтерес і за який передбачено покарання до 6 років позбавлення волі, не має міцних соціальних звязків і постійного місця проживання на території України, є громадянином Грузії, тому з метою уникнення від можливого суворого покарання він може переховуватися від суду, в т.ч. шляхом зміни свого місця проживання.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні корисливого злочину, раніше судимий за корисливі злочини, не працевлаштований і постійного джерела доходу не має, що в сукупності з іншими обставинами свідчить про те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою відшукання коштів для прожиття.

Доводи сторони захисту, на думку суду, є недостатніми для зміни запобіжнго заходу , а тривалий судовий розгляд справи повязаний з її складністю.

Таким чином, на думку суду, обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу не змінилися та є актуальними на цей час, тому суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися недостатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Враховуючи наведені вище обставини, інтереси правосуддя, в т.ч. необхідність допиту свідка, обвинуваченого, дослідження письмових доказів, та зважаючи на значний суспільний інтерес до такої категорії справ, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою ще на 60 днів згідно до положень ст.331 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 199, 183, 184, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 14 квітня 2023 року включно, з можливістю внесення застави та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків згідно ухвали слідчого судді Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 14.01.2022 року.

У задоволенні клопотання захисника - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення .

СУДДЯ