Житомирський апеляційний суд
Справа №296/686/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

підозрюваного: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 30.01.2023 року про відмову в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків,

в с т а н о в и л а:

Слідчий за погодженням з прокурором звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави в розмірі 1800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 831 200, 00 грн.

В клопотанні зазначено, що СУ ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000112 від 12.03.2021 стосовно того, що директор TOB «СГП «ДНІПРО» ОСОБА_7 спільно з представником за довіреністю TOB «ПІДЛУБИ АГРО+» ОСОБА_10 та бухгалтером TOB «ПІДЛУБИ АГРО+» ОСОБА_11 , знаючи про можливість отримання часткового відшкодування вартості закуплених для подальшого відтворення племінних тварин за бюджетною програмою «Фінансова підтримка сільгосптоваровиробників» (на підставі Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для державної підтримки розвитку тваринництва та переробки сільськогосподарської продукції) та маючи контроль над указаними підприємствами, що здійснюють діяльність у сфері сільськогосподарського виробництва, вступили у злочинну змову між собою з метою заволодіння бюджетними коштами.

Реалізуючи злочинний умисел, указані особи склали та видали завідомо неправдиві документи (договори) щодо купівлі-продажу великої рогатої худоби між указаними підприємствами.

З метою надання договорам вигляду реальних правочинів службові особи підприємств склали підроблені документи щодо поставки та перевезення ВРХ (видаткові накладні, акти прийому-передачі ВРХ, товарно-транспортні накладні), при цьому фактично перевезення ВРХ не здійснювалось.

У подальшому, з банківського рахунку TOB «ПІДЛУБИ АГРО+» на банківський рахунок TOB «СГП «ДНІПРО» перераховано грошові кошти в загальній сумі 12 929 328, 30 грн.

В свою чергу, з банківського рахунку TOB «СГП «ДНІПРО» на рахунок TOB «ПІДЛУБИ АГРО+» перераховано грошові кошти на суму 19 126 000, 70 грн.

У подальшому від TOB «СГП «ДНІПРО» та TOB «ПІДЛУБИ АГРО+» до Міністерства аграрної політики подано заявки на отримання вказаними товариствами часткового відшкодування вартості племінних тварин, за результатами розгляду яких Мінагрополітики здійснено перерахування грошових коштів з рахунку Державної казначейської служби України на рахунок TOB «ПІДЛУБИ АГРО+» грошових коштів у сумі 6 009 482, 00 грн., а також на рахунок TOB «СГП «ДНІПРО» грошових коштів у сумі 8 998 673, 00 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , зловживаючи своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, шляхом складання та видачі завідомо неправдивих офіційних документів, заволоділи грошовими коштами, які належать державному бюджету, на загальну суму 15 008 155, 00 грн, що становить особливо великий розмір.

Вказані обставини попередньо кваліфіковані за ч.3 та ч.5 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

23.01.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 та ч.5 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України.

Клопотання обґрунтоване наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а також вказівкою у клопотанні про неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою із можливістю внесення застави, який необхідно застосувати з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

З урахуванням встановлених ризиків, обставин кримінального правопорушення, загального розміру майнової шкоди в сумі 15 008 155, 00 грн., у завданні якої підозрюється ОСОБА_7 , майнового та сімейного стану підозрюваного, наявності у нього постійного місця роботи, а отже стабільного доходу, інших даних про особу слідчий просить визначити заставу у розмірі, яка перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно, а саме у розмірі 1800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 831 200, 00 грн. та достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 30.01.2023 року у задоволенні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУ Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_12 , відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

не відлучатися за межі Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, свідками у кримінальному провадженні, коло яких має визначити та повідомити підозрюваному слідчий органу досудового розслідування;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в У країн)'

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків - до 20 березня 2023 року.

Контроль за виконанням ухвали покладено на слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування в кримінальному провадженні.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що прокурором не доведено та слідчим суддею не встановлено обставин, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 можливе виключно в умовах тримання останнього під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 30.01.2023 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 скасувати. Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника начальника відділу слідчого управління ГУНП в Житомирській області ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, із можливістю внесення застави в розмірі 1800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 4 831 200, 00 грн.

Посилається на те, що висновки слідчого судді, викладених в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Не оспорюючи висновків про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не погоджується з висновком слідчого судді про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Посилається на те, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у сукупності з характеристикою особи підозрюваного, обставинами кримінального провадження та наявними ризиками обумовлюють необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Вказує, що в даному випадку є висока ймовірність настання ризиків переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, оскільки санкція ч.5 ст.191 КК України передбачає відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна без застосування вимог ч.1 ст.75 КК України, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вказує, що застосування іншого, окрім тримання під вартою, запобіжного заходу не зможе запобігти настанню даних ризиків.

Зазначає, що при оцінці існування стримуючих фактів, які можуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слід врахувати, що ОСОБА_7 не одружений, не має на утриманні дітей. Слідчим суддею не встановлено наявність міцних соціальних зв`язків, які можуть запобігти неналежній процесуальній поведінці підозрюваного та настанню названих ризиків.

Посилається на те, що у даному кримінальному провадженні слідству необхідно допитати свідків кримінальних правопорушень, а саме окремих працівників TOB «СГП «ДНІПРО» та TOB «ПІДЛУБИ АГРО+», а також осіб, які, згідно з товарно- транспортними накладними нібито здійснювали перевезення великої рогатої худоби між указаними підприємствами. Разом з тим, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 є директором TOB «СГП «ДНІПРО» та, відповідно, використовуючи службове становище та власний авторитет на підприємстві, має можливість впливати на працівників підприємства з метою забезпечення надання ними конкретних показань для побудови власної версії захисту.

На апеляційну скаргу прокурора захисником ОСОБА_8 подані письмові заперечення в яких просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, слідчим суддею було встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 та ч.5 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України. Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними доказами, копії яких містяться в матеріалах клопотання слідчого.

Також, слідчий суддя врахував, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 та ч.5 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України та часткове підтвердження ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України та не доведено ризиків, передбачених п.3, 4 ч.1 ст.177 КПК України та не доведено недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею також враховано, що підозрюваний має постійне місце проживання та місце роботи на підприємстві з 2000 року, позитивну характеристику, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Крім того слідчим суддею враховано, що ОСОБА_7 перебуваючи в статусі підозрюваного з 23.01.2023, прибував до органу досудового розслідування за повісткою та до суду за першим викликом, свідки в даному кримінальному провадженні допитані, а підозрюваний співпрацює зі слідством.

В зв`язку з цим слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непропорційним меті, яка ставиться до їх застосування, з чим погоджується колегія суддів.

Доводи прокурора про існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки прокурором під час розгляду клопотання жодними доказами не доведені і в клопотанні слідчим належним чином не обґрунтовані. Не доведено існування таких ризиків і в апеляційній інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в судовому засіданні місцевого суду не доведено, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім. Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Доводи апелянта про тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , не можуть слугувати безумовною підставою для обрання щодо останнього виняткового запобіжного заходу.

У відповідності до ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Щодо доводів прокурора про можливість здійснення впливу на робітників підприємства з боку підозрюваного, то вони також не підтверджені фактичними доказами таких неправомірних дій, та є лише припущеннями сторони обвинувачення, тим більш, що про підозру ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні було повідомлено зі спливом значного часу з моменту внесення відомостей про можливі кримінальні правопорушення до ЄРДР, тобто підозрюваний не був позбавлений можливості спілкування із зазначеними особами та схиляти їх до відповідних показань, однак про такі дії прокурору нічого не відомо.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з обраним слідчим суддею запобіжним заходом у вигляді особистого зобов`язання та покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для її скасування та задоволення клопотання слідчого у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.404, 407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 30.01.2023 року про відмову в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: