Провадження №: 1-в/755/468/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" березня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного в суду містка Києва клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду російської федерації у відповідність із законодавством України відносно: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Демки, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,засудженого вироком Рубцовського міського суду Алтайського краю російської федерації від 26 лютого 2021 року до покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника засудженого - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Головний спеціаліст відділу судової роботи та міжнародної правової допомоги Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_6 (діє на підставі норм Положення про відділ судової роботи та міжнародної правової допомоги, затвердженого наказом Центрального міжрегіонального управління МЮ (м. Київ) від 28.12.2019 № 37/6, наказу про призначення на посаду головного спеціаліста), звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва, у порядку ст.ст. 606-610 Кримінального процесуального кодексу України, з клопотанням про приведення вироків Бійського районного суд Алтайського краю від 09 червня 2020 року (набрав законної сили 20 червня 2020 року) та Рубцовського міського суду Алтайського краю від 26 лютого 2021 року (набрав законної сили 10 березня 2021 року) стосовно засудженого ОСОБА_3 у відповідність із законодавством України, оскільки останнє відоме місце проживання засудженого адреса - АДРЕСА_1 , гуртожиток.

Звернення заявника умотивоване тим, що 16 листопада 2021 року наказом МЮ України № 4108/5 прийнято рішення про прийняття в Україні засудженого в рф громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст.ст. 2, 3 Конвенції про передачу засуджених осіб від 1983 року, ст.ст. 605, 606, 609-611 КПК.

Рішення про прийняття обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 за указаними вироками засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років за сукупністю злочинів передбачених ч. 3 ст. 30, пунктами «а, г» ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), організованою групою, у великому розмірі) та ч. 3 ст. 30, пункту «г» ч. 4 ст. 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), вчинений групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі) КК російської федерації.

Предмет злочину, на думку заявника, речовина а-РVР, хімічна назва: 1-феніл-2-піролідін-1-іл-пентал-1-он, згідно з Списком 2 Таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, віднесена до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено в Україні, а розміри вказаної психотропної речовини, що знаходяться у незаконному обігу, затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188.

ОСОБА_3 відбуває покарання в ФКУ «ВК № 10 УФСВП росії по Алтайському краю», кінець такого строку - 14 січня 2027 року.

Засуджений подав заяви про переведення для подальшого відбування покарання в України та про ознайомлення з витягом з законодавством України.

Представник Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду неодноразово повідомлявся належним чином та завчасно, причини неявки суду не відомі. Разом з тим за змістом клопотання просив розглянути вказане клопотання за його відсутності (а.с. 5).

Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироків рф у відповідність із законодавством України.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 просив клопотання задовольнити, оскільки ОСОБА_3 є громадянином України та бажає відбувати у подальшому покарання в Україні.

Заслухавши думку сторін, дослідивши клопотання та додатки до нього, Суд дійшов до наступного.

Підстави та порядок визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передачі засуджених осіб регламентовано Главою 46 КПК України та Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року (далі - Конвенція).

Конвенцією, (яка набрала чинності для України з 01 січня 1996 року) передбачено можливість передачі особи, засудженої на території однієї держави, на територію іншої держави, відповідно до положень цієї Конвенції, для відбування призначеного їй покарання (стаття 2) шляхом продовження виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10 або визнання вироку з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і, таким чином, заміни міри покарання, призначеної в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 цієї Конвенції.

Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11 Конвенції.

Згідно із п.п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 Конвенції у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.

Стаття 3 Конвенції передбачає, що засуджену особу може бути передано за цією Конвенцією тільки за таких умов: a) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; b) якщо рішення є остаточним; c) якщо на час отримання запиту про передачу засуджена особа має відбувати покарання впродовж якнайменш шести місяців або якщо їй винесено вирок до ув`язнення на невизначений строк; d) якщо на передачу згодна засуджена особа або, коли з врахуванням її віку або фізичного чи психічного стану одна із двох держав вважає це за необхідне, - законний представник засудженої особи; e) якщо дія або бездіяльність, на підставі якої було винесено вирок, є кримінальним злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або була б кримінальним злочином у разі вчинення на її території; f) якщо держава винесення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженої особи.

Статтею 606 КПК визначено, що засудженого іноземним судом громадянина України прийнято для відбування покарання в Україні тільки за умов: 1) якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; 2) якщо вирок набрав законної сили; 3) якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж якнайменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; 4) якщо на передачу згоден засуджений; 5) якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; 7) якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Згода засудженого повинна бути висловлена у письмовій формі з усвідомленням усіх правових наслідків такої згоди.

Статтею 610 КПК регламентовано, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні.

До клопотання Міністерство юстиції України подає на розгляд суду такі документи: 1) копію вироку разом з документом, що підтверджує набрання ним законної сили; 2) текст статей кримінального закону іноземної держави, на якому ґрунтується вирок; 3) документ про тривалість відбутої частини строку покарання, в тому числі інформацію про будь-яке попереднє ув`язнення, звільнення від покарання і про будь-які інші обставини щодо виконання вироку; 4) заяву засудженого про згоду на передачу його для відбування покарання в Україні; 5) інформацію про стан здоров`я і поведінку засудженого.

Під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

У цій ситуації з`ясовано, що у Департаменті міжнародного права розглянуто запит Міністерства юстиції російської федерації від 24.09.2021 за № 06-112900/21 про передачу в Україну засудженого в російській федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для подальшого відбування покарання, та визнано його прийнятим до задоволення згідно висновку без дати за підписом директора департаменту міжнародного права ОСОБА_7 , у порядку вимога статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статті 606 КПК України та пунктів 7, 8 Розділу XII Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 19.08.2019 № 2599/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.08.2019 за № 956/33927.

Сам ОСОБА_3 є громадянином України, що підтверджується листом ДМС України від 02 серпня 2021 року № 6.5-7913/6-21

ОСОБА_3 засуджено вироками Бійського районного суду Алтайського краю від 09 червня 2020 року та Рубцовського міського суду Алтайського краю від 26 лютого 2021 року до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі; вироки набрали законної сили 20 червня 2020 року та 10 березня 2021 року відповідно; кінець відбуття строку покарання - 14 січня 2027 року.

ОСОБА_3 висловив бажання бути переданим в Україну (письмова заява засудженого від 17 червня 2021 року).

ОСОБА_3 засуджений за сукупністю злочинів, передбачених частиною третьою статті 30, пунктами "а, г" частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу "Інтернет"), організованою групою, у великому розмірі) та частиною третьою статті 30, пункту "г" частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу "Інтернет"), вчинений групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі) КК російської федерації, що також є караними діянням відповідно до статей 15, 307 КК України.

Тим самим у ході даного судового розгляду з`ясовано, що засуджений іноземним судом громадянина України може бути прийнятий для відбування покарання в Україні,адже виконано умови визначені ст. 606 КПК, а саме: 1) ця особа є громадянином держави виконання вироку; 2) вироки набрали законної сили; 3) на час отримання запиту про передачу засуджений відбув покарання упродовж якнайменш шести місяців; 4) на передачу згоден засуджений; 5) кримінальні правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вироки, є злочинами згідно із законодавством держави виконання вироку; 6) держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Саме клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до частини третьої статті 609 цього Кодексу подано на розгляд суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні, тобто з дотриманням правил підсудності.

До клопотання Міністерство юстиції України подало на розгляд суду такі документи: 1) копію вироків разом з документом, що підтверджують набрання ними законної сили; 2) текст статей кримінального закону іноземної держави, на якому ґрунтується вирок; 3) документ про тривалість відбутої частини строку покарання; 4) заяву засудженого про згоду на передачу його для відбування покарання в Україні; 5) інформацію про стан здоров`я і поведінку засудженого.

Відповідно є наявними усі правові підстави для того, аби під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначити статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироків суду іноземної держави, з урахуванням того, що при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.

Тим самим, щодо оцінки діянь внаслідок вчинення яких було ухвалено вироки, з точки зору їх відповідності критеріям злочинів згідно із законодавством держави виконання вироку, слід урахувати таке.

Відповідно до вироку Рубцовського міського суду Алтайського краю російської федерації від 26 лютого 2021 року ОСОБА_3 засуджено за вчинення злочинів, передбачених (1) ч. 3 ст. 30 п. «а, г» ч. 4 ст. 228.1 КК рф до позбавлення волі на строк 5 років; (2) ч. 3 ст. 30 п. «а, г» ч. 4 ст. 228.1 КК рф до позбавлення волі на строк 5 років; (3) у порядку ч. 2 ст. 69 КК рф за сукупністю злочинів шляхом часткового складання визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років; (4) в силу ч. 5 ст. 69 КК рф за сукупністю злочинів шляхом часткового складання з вироком Бійського районного суду Алтайського краю від 09.06.2020, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Судом рф дії ОСОБА_3 у вироку від 26 лютого 2021 року кваліфіковані як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням засобів інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи Інтернет), організованою групою, у великих розмірах.

З вироку витікає також те, що (1) в розрізі норм ст. 30 КК рф цей замах носив незакінчений характер (див. а.с. 22 цього судового провадження та аркуш 10 самого вироку рф від 26 лютого 2021 року); (2) засобом, котрий збувався був б-піролідиновалерофенон у великому розмірі.

Згідно вироку Бійського районного суд Алтайського краю від 09 червня 2020 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 30, пункту г ч. 4 ст. 228.1 КК рф до позбавлення волі на строк 6 років.

Судом рф у вироку від 09 червня 2020 року дії ОСОБА_3 кваліфковано, як замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), вчинений групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі.

З вироку витікає також те, що (1) в розрізі норм ст. 30 КК рф цей замах носив незакінчений характер (див. а.с. 40 цього судового провадження та аркуш 3 самого вироку рф від 09.06.20); (2) засобом, котрий збувався був б-піролідиновалерофенон у великому розмірі.

Відповідно суду слід, у порядку ст.ст. 606, 610 КПК, перевірити питання того, чи є з точки зору законодавства України кримінально-караним збут заборонених в обігу засобів у великих розмірах, вчинений групою осіб, й визначаючись з відповіддю на це питання Суд відповідає ствердно на нього так, як (1) згідно ч. 2 ст. 307 КК України у ній йдеться про ті самі дії (згідно ч. 1 ст. 307 КК кримінально караним є незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів), вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах.

У вироку судів рф йдеться про речовину б-піролідиновалерофенон, котра згідно Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.08.2000 № 188 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29.07.2010 № 634) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2000 р. за № 513/4734, є психотропною речовиною, що знаходяться у незаконному обігу на території України.

Альфа-піролідинопентіофеномн (англ. Alpha - Pyrrolidinopentiophenone, також відомий як б - PVP, в - кетопролінтан, альфа - піролідиновалерофенон) синтетичний психостимулятор класу катинон, розроблений у 1960-х роках (GB 927475, "б-Pyrrolidinovalerophenones", published 29 травня 1963), який продається як дизайнерський наркотик (Логан, Баррі К. (13 вересня 2013). Society of Forensic Toxicologists. Архів оригіналу за 6 квітня 2015 (англ.), адже б-PVP хімічно споріднений з піровалероном і є кетоновим аналогом пролінтану.

Таким чином, Суд погоджується з позицію Міністерства юстиції України (а.с. 8), що в описуваній ситуації, йдеться проте, що предмет злочину - речовина а-РVР, хімічна назва: 1-феніл-2-піролідін-1-іл-пентал-1-он, згідно з Списком 2 Таблиці 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, віднесена до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено в Україні, а розміри вказаної психотропної речовини, що знаходяться у незаконному обігу, затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 та складають: невеликі - до 0,15 г.; великі - від 1,5 до 15 г.

Згідно ст. 30 ч. 3 КК рф замахом на злочин визнаються дії (бездіяльність) особи, безпосередньо спрямовані на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Стаття 15 в її частині 3 КК України передбачає у собі, що замах на вчинення кримінального правопорушення є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

При цьому Суд зазначає, що у відповідності до норм Глави. 46. Визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб КПК не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави та не вирішує питання щодо винуватості особи та, як наслідок, за вищеописаними у вироках суду рф діями ОСОБА_3 кваліфікує їх наступним чином:

- за вироком Рубцовського міського суду Алтайського краю російської федерації від 26 лютого 2021 року дії (1) за ч. 3 ст. 30 п. «а, г» ч. 4 ст. 228.1 КК рф відповідають ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України; (2) за ч. 3 ст. 30 п. «а, г» ч. 4 ст. 228.1 КК рф відповідають ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України;

- за вироком Бійського районного суд Алтайського краю російської федерації від 09 червня 2020 року дії за ч. 3 ст. 30, пункту «г» ч. 4 ст. 228.1 КК рф відповідають ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України.

Щодо покарання, то слід відмітити таке.

Згідно ч. 2 ст. 307 КК нею передбачено санкцію позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Статтею 610 у її частині 4 КПК визначено, що при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України; 2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Відповідно до вироку Рубцовського міського суду Алтайського краю російської федерації від 26 лютого 2021 року ОСОБА_3 засуджено за вчинення злочинів, передбачених (1) ч. 3 ст. 30 п. «а, г» ч. 4 ст. 228.1 КК рф до позбавлення волі на строк 5 років, тим самим Суд визначає, у порядку п. 2) ч. 4 ст. 610 КПК, покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років; (2) ч. 3 ст. 30 п. «а, г» ч. 4 ст. 228.1 КК рф до позбавлення волі на строк 5 років, тим самим Суд визначає, у порядку п. 2) ч. 4 ст. 610 КПК, покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; (3) у порядку ч. 2 ст. 69 КК рф, котрій відповідає ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання визначає покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Згідно вироку Бійського районного суд Алтайського краю російської федерації від 09 червня 2020 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 30, пункту «г» ч. 4 ст. 228.1 КК рф до позбавлення волі на строк 6 років, тим самим Суд визначає, у порядку ч. 4 ст. 610 КПК, покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Також слушним буде зауважити, що за вказаними вироками остаточне покарання ОСОБА_3 призначено за ч. 5 ст. 69 КК рф за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання із покаранням призначеним вироком Бійського районного суду Алтайського краю російської федерації від 09 червня 2020 року та остаточно призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі, що в цій ситуації дозволяє Суду застосувати норми ст. 70 КК України, котра визначає у собі призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Адже в ч. 5 ст. 69 КК рф йдеться про те, що за тими ж правилами призначається покарання, якщо після винесення судом вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і іншому злочині, вчиненому ним до винесення вироку по першій справі. В цьому випадку в кінцеве покарання зараховується покарання, відбуте за першим вироком суду.

У той час, як в ч. 4 ст. 70 КК України йдеться про те, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

У підсумку Суд відповідно до вироку Рубцовського міського суду Алтайського краю російської федерації від 26 лютого 2021 року ОСОБА_3 в силу ч. 5 ст. 69 КК рф, котрій відповідає ч. 4 ст. 70 КК України, визначає покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання з вироком Бійського районного суду Алтайського краю російської федерації від 09 червня 2020 року, остаточно визначаючи покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Однак, Суд не застосовує до ОСОБА_3 таке додаткове покарання за ч. 2 ст. 307 КК України як конфіскація майна, оскільки це суперечить пункту «D» частини першої статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року.

Щодо строку, котрий слід зарахувати, то Суд зауважує, що вироком суду рф від 26 лютого 2021 року ОСОБА_3 строк покарання рахується з 10 березня 2021 року із зарахуванням в нього часу перебування під вартою з 19 червня 2020 року по день вступу вироку в закону силу, тобто 10 березня 2021 року, а також час перебування під вартою за вироком Бійського районного суд Алтайського краю від 09 червня 2020 року з 15 січня 2020 року по день вступу його в закону силу, тобто 20 червня 2020 року із розрахунку один день перебування під вартою за один день відбуття покарання.

Відповідно Суд обраховує строк покарання ОСОБА_3 з 10 березня 2021 року із зарахуванням в нього часу перебування під вартою з 19 червня 2020 року по день вступу вироку в закону силу, тобто 10 березня 2021 року, а також час перебування під вартою за вироком Бійського районного суд Алтайського краю від 09 червня 2020 року з 15 січня 2020 року по день вступу його в закону силу, тобто 20 червня 2020 року із розрахунку один день перебування під вартою за один день відбуття покарання.

Підстав для розгляду питань щодо процесуальних витрат не виникає, так як відсутнє відповідне клопотання (див. клопотання заявника в т.ч. його резолютивну частину (а.с. 5), а в силу норм ч. 6 ст. 610 КПК при розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині […] процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.ст. 6, 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст.ст. 606-610 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироків суду російської федерації відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Привести вироки Бійського районного суд Алтайського краю російської федерації від 09 червня 2020 року та Рубцовського міського суду Алтайського краю російської федерації від 26 лютого 2021 року щодо громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність із законодавством України із визначенням статей (частин статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, вчинені засудженим, строку позбавлення волі, установленого на підставі таких судових рішень наступним чином:

- за вироком Бійського районного суд Алтайського краю російської федерації від 09 червня 2020 року, яким його засуджено за ч. 3 ст. 30, пункту «г» ч. 4 ст. 228.1 КК рф визнати дії такими, що відповідають ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України та визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років без конфіскації майна;

- за вироком Рубцовського міського суду Алтайського краю російської федерації від 26 лютого 2021 року за вчинення злочинів, передбачених

(1) ч. 3 ст. 30 п. «а, г» ч. 4 ст. 228.1 КК рф визнати дії такими, що відповідають ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України та визначити покарання у виді позбавлення волі, у порядку п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України, на строк 5 років без конфіскації майна;

(2) ч. 3 ст. 30 п. «а, г» ч. 4 ст. 228.1 КК рф визнати дії такими, що відповідають ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України та визначити покарання у виді позбавлення волі, у порядку п. 2 ч. 4 ст. 610 КПК України, на строк 5 років без конфіскації майна;

(3) у порядку ч. 2 ст. 69 КК рф визначити, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом їх часткового складання із визначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;

(4) в силу ч. 5 ст. 69 КК рф визначити, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання з вироком Бійського районного суду Алтайського краю російської федерації від 09 червня 2020 року остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років;

(5) строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 10 березня 2021 року із зарахуванням в нього часу перебування під вартою з 19 червня 2020 року по день вступу вироку в закону силу, тобто 10 березня 2021 року, а також час перебування під вартою за вироком Бійського районного суду Алтайського краю російської федерації від 09 червня 2020 року з 15 січня 2020 року по день вступу його в закону силу, тобто 20 червня 2020 року із розрахунку один день перебування під вартою за один день відбуття покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.

Копія ухвали суду направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Суддя ОСОБА_1