Справа № 148/2011/22
Провадження №1-кп/148/69/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина кримінальне провадження № №0000168, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.11.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Середній Майдан Надвірнянського району Івано-Франківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

встановив:

10.11.2022 о 22.30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Клебань Тульчинського району Вінницької області, зустрів своїх знайомих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_4 запропонував останнім піти до себе додому за адресою: АДРЕСА_1 , з метою розпиття алкогольних напов, на що останні погодились.

Перебуваючи в приміщенні власного будинку, в ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння мобільним телефоном марки «UleFone Armor mini» чорного кольору, належним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 .

В подальшому ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під приводом купівлі його мобільного телефону отримав від ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Ulefone Armor Mini» чорного кольору із помаранчевими вставками по контуру, вартість якого відповідно до висновку експерта складала 612 гривень. Після чого повідомив останнього, що піде до своєї матері та візьме грошові кошти з метою розрахунку за купівлю мобільного телефону.

Покинувши приміщення будинку, ОСОБА_4 заховав мобільний телефон, який належить ОСОБА_5 , на території свого домогосподарства та пішов за місцем проживання своєї матері, не маючи при цьому на меті сплачувати грошові кошти за купівлю телефону, таким чином розпорядився чужим майном на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнового збитку на суму 612 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав за обставин, викладених в обвинувальному акті. Суду надав пояснення про те, що 10.11.2022 після 22.00 год. зустрів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які запропонували йому випити. Він запросив їх до себе додому за адресою: АДРЕСА_1 . Під час застілля ОСОБА_5 показав телефон та сказав, що продасть його за 200 грн. Він запропонував за нього 300 грн. та взяв у ОСОБА_5 телефон під приводом купівлі. Однак, так як грошей в нього не було, він повідомив, що піде до своєї матері взяти кошти. Але насправді він телефон заховав під горіхом на території свого домогосподарства та пішов до матері, а до ОСОБА_5 вже не повернувся, грошей за телефон йому не віддав. Зранку до нього приїхали працівники поліції та повідомили, що ОСОБА_5 заявив на нього, а саме, що він заволодів його телефоном. Зазначив, що видав телефон працівникам поліції, ОСОБА_5 не має до нього жодних претензій. Шкодує про вчинене, щтро кається та готовий нести відповідальність.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату часта місце судового розгляду повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій він просить здійснювати судовий розгляд у даному кримінальному провадженні у його відсутність. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має та просить призначити йому покарання на розсуд суду.

Враховуючи, що учасники судового провадження визнають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь - які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що згідно ч. 3 ст. 349 КПК України у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, та стосуються речових доказів і процесуальних витрат.

Суд розцінює показання обвинуваченого ОСОБА_4 , як належні, допустимі та достатні докази вини останнього, оскільки вони є добровільними та такими, що повністю підтверджують всі обставини кримінального правопорушення, а саме: умисні дії щодо заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, корисливий мотив і мету.

Оцінюючи дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що їх слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

При встановлених обставинах та досліджених доказах у їх сукупності суд доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому суд керується вимогами ст.ст. 65-68 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок, посередньо характеризується за місцем проживання, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, ніде офіційно не працює. Згідно досудової доповіді Тульчинського районного відділу Філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється як високий; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , керуючись ст.ст. 50, 65 КК України, суд доходить висновку, що покаранням необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання в межах ч. 1 ст. 190 КК України у виді громадських робіт.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

У відповідності з ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути в дохід держави витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 50, 56, ч.1 ст. 190 КК України, ст.ст. 369-374, 376 КПК України, суд,

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у виді 220 (двісті двадцять) годин громадських робіт.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «UleFone Armor mini» чорного кольору із помаранчевими вставками по контуру, IMEІ 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити останному за належністю, скасувавши з нього арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.11.2022.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 377 (триста сімдесят сім) гривень 54 копійки витрат на залучення експерта.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1