03.02.23
Справа № 635/625/23
Провадження № 1-кп/635/90/2023
У Х В А Л А

03 лютого 2023 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника адвоката ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 309 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого продовжують існувати, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що ним скоєно тяжкий злочин, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, не маючи постійного та тимчасового джерела прибутку, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 22 КПК України, що свідчить про існування ризику,передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор обґрунтовує характером та обставинами вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявністю потерпілих та свідків, яким відомі обставини вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи, що обвинувачений фактично мешкає в одному населеному пункті разом з іншими допитаними особами, а також може мати інформацію щодо їх фактичного місця перебування, обвинувачений може здійснювати на них незаконний вплив з метою, щоб останні не надавали свідчень, які б підтверджували його причетність до вчинення злочину. Існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлено тим, що обставини вчинених злочинів та відсутність у обвинуваченого законних джерел доходів, свідчить про те, що останній може продовжувати злочинну діяльність, й надалі вчиняти злочини, включаючи корисливі, що свідчить про його соціальну небезпеку та унеможливлює перебування обвинуваченого в даний час у суспільстві.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив продовжити відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що умови запобіжного заходи у вигляді домашнього арешту не порушував, проживає разом з бабусею та прабабусею, які є особами похилого віку та потребують його допомоги. Інші особи, які можуть надавати їм допомогу відсутні,оскільки його мати перебуває закордоном,батько служить у лавах ЗСУ.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив продовжити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на те, що обвинувачений з часу застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту жодного разу не порушив вимоги суду, систематично з`являвся на виклик до слідчого, переховуватись наміру не має. Мешкає з двома бабусями та доглядає за ними, оскільки його матір знаходиться за межами території України, а батько служить у лавах ЗСУ. Обвинувачений не здійснює тиску на потерпілих та свідків.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на наступне.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 04 листопада 2022 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у сумі 173670,00 гривень.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 28 грудня 2022 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 03 лютого 2023 року, який полягає в забороні підозрюваному цілодобово залишати житло без дозволу слідчого, прокурора або суду, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України покладено на ОСОБА_4 обов`язок прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; невідкладно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, утриматись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні, носити електронний засіб контролю.

Строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченого спливає 03 лютого 2023 року.

Частиною 3 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу або продовження його застосування суд, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

У розумінні положень п. 4 ч. 1 ст. 184, п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України доведення обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, покладається саме на сторону обвинувачення.

Між тим, відповідно до позиції, викладеної у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, в контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини встановлюється існування презумпції на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення від 24 липня 2003 року у справі «Смирнова проти Росії»). В усіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 15 листопада 1996 року у справі «Чахла проти Сполученого Королівства», «будь-яке позбавлення волі має здійснюватися не тільки відповідно до основних процесуальних норм національного права, а також відповідати меті ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом №11, тобто захищати людину від свавільного позбавлення волі».

Суд вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризику можливості обвинуваченого переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, характер та фактичні обставини інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, зміст пред`явленого обвинувачення, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик можливості переховування від суду продовжує існувати.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні низки умисних злочинів, у тому числі тяжкому злочині, за який санкція статті кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Обвинувачений не має місця роботи або навчання, а також законного джерела доходів, судом також не встановлено наявності будь-яких зв`язків обвинуваченого з державою.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинуваченого, у сукупності із тяжкістю покарання та даними про його особу, є об`єктивні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на потерпілих, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, обвинувачений стає обізнаним про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні, а відтак останній може здійснювати вплив як на потерпілих, так і свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які йому достовірно відомі.

Оцінюючи ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні низки злочинів,в тому числі корисливого, офіційно не працевлаштований, законних джерел заробітку не має. Вказані обставини в сукупності об`єктивно свідчать про схильність обвинуваченого до вчинення правопорушень та наявність ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень, тобто продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Водночас, стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання доведеним ризикам, з огляду, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих правопорушень, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, дотримувався умов запобіжного заходу, визначеного ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 28 грудня 2022 року у вигляді домашнього арешту та виконував покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України.

Відтак, суд приходить до висновку, що винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваного, обвинуваченого залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За вказаних обставин, суд вважає наявними підстави для продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України на обвинуваченого обов`язків прибувати до суду за першою вимогою; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утриматись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні; носити електронний засіб контролю.

Суд вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням вказаних обов`язків, буде співмірним з існуючими ризиками, відповідатиме особі обвинуваченого та буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 199, 331, 314-317 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 -відмовити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає в забороні обвинуваченому без дозволу суду залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , на два місяці до 03 квітня 2023 року.

Зобов`язати ОСОБА_4 протягом часу дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-утриматись від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

-носити електронний засіб контролю.

Попередити ОСОБА_4 , що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії, є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинуваченого при продовженні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали визначити два місяці, тобто до 03 квітня 2023 року.

Ухвалу про продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до ВП №1 Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 06 лютого 2023 року.

Суддя ОСОБА_1