1Справа № 335/2770/21 1-кп/335/410/2022
16 грудня 2022 року м. Запоріжжя
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Менчикури, Веселівського району, Запорізької області, громадянина України, одруженого, працевлаштованого на посаді машиніста Запорізького заводу феросплавів, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,-
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання психотропної речовини «Метамфетамін» з метою збуту, яку відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено та реалізуючи свій злочинний умисел, у невстановлений досудовим слідством часі та місці, незаконно придбав у невстановленої досудовим слідством особи полімерний прозорий ЗІП-пакет з психотропною речовиною, який поклав до зовнішньої кишені власної чоловічої сумки. Продовжуючи реалізувати свій єдиний злочинний умисел, незаконно зберігаючи при собі вищевказану психотропну речовину з метою збуту, порушуючи вимоги ст.ст. 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ОСОБА_4 , 28 листопада 2019 року направився до магазину «Економ+», який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 , якому було доручено проведення оперативної закупівлі, о 15.20 год., збув останньому, полімерний прозорий ЗІП-пакет з психотропною речовиною, яка згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ №7-2971 від 21.12.2019 є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - «Метамфетамін», маса якого склала 0,0229 г (в перерахунку на основу, середній відсотковий вміст метамфетаміну, склав 63,59% в перерахунку на основу).
Органом досудового розслідування умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази, які представлені стороною обвинувачення і докази, які зібрані у ході судового розгляду, оцінивши їх, вислухавши пояснення обвинуваченого, свідків, суд приходить до наступних висновків.
Допитаний у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 вину не визнав у повному обсязі та пояснив, що у 2021 році за його місцем проживання було проведено обшук, після чого його було доставлено до відділу поліції, де шляхом здійснення морального тиску пояснили, що у них є матеріали закупки, внаслідок чого він підписав угоду про визнання винуватості. Зазначив, що повністю заперечує обставини, викладені в обвинувальному акті, оскільки 28.11.2019 він взагалі не знаходився за адресою, зазначеною в обвинувальному акті, та гр. ОСОБА_7 йому не відомий. Пояснив, що раніше він погодився співпрацювати з працівниками СБУ шляхом здійснення оперативної закупки, але у подальшому відмовився, після чого і відбулися вказані дії з боку працівників правоохоронних органів.
Допитаний у судовому засіданні (23.11.2021) свідок ОСОБА_8 , суду пояснив, що десь два роки тому назад, він був запрошений працівниками СБУ, у якості понятого. У кабінеті приміщення СБУ, у його присутності, особі чоловічої статі видавалися грошові кошти для оперативної закупки. При цьому, також був присутній інший хлопець. У той же день, десь через одну годину, до кабінету повернувся чоловік, якому видавалися грошові кошти, з паперовим пакетом, в якому була якась речовина, разом із працівниками СБУ. Також зазначив, що обставини та події того дня фактично не пам`ятає.
Допитаний у судовому засіданні (30.11.2021) свідок ОСОБА_6 , суду пояснив, що десь два роки тому назад, будучі у компанії з приводу святкування якогось свята, він дізнався, що ОСОБА_9 продає наркотичні засоби, та йому дали номер мобільного телефону для зв`язку. Після чого, він у ОСОБА_4 купив наркотичні засоби, та звернувся до поліції із відповідною заявою. У подальшому, працівники СБУ йому видали грошові кошти (250,00 грн.) на закупівлю наркотичного засобу у ОСОБА_4 , надали відповідне обладнання та пояснили як ним користуватися. Так, 28.11.2019, домовившись із ОСОБА_10 телефонним зв`язком, біля магазину «Економ +» він купив у останнього наркотичний засіб, який був у прозорому зіп пакетику. Після чого все видав працівникам СБУ, що також було задокументовано.
Допитаний у судовому засіданні (16.09.2022) свідок ОСОБА_11 , суду пояснив, що десь приблизно два-три роки тому назад (точно не пам`ятає), був у приміщенні СБУ та щось підписував. У судовому засіданні підтвердив свої підписи у протоколах огляду та зазначив, що на той час, зміст документів, які він підписував відповідали дійсним обставинам. Більш конкретних обставин не пам`ятає, оскільки це було давно.
У судовому засіданні було досліджено наступні письмові докази, які надано стороною обвинувачення.
Відповідно до копії повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, 30.09.2019 СБУ в Запорізькій області повідомлено керівника Запорізької місцевої прокуратури №2 про те, що група осіб має відношення до вирощування, виготовлення та розповсюдження на території м. Запоріжжя та Запорізької області наркотичних засобів, а саме: маріхуана, метамфітамін та метадон, у зв`язку із чим вказані дані направлено до внесення до ЄРДР з метою проведення спільних заходів з документування протиправної діяльності вищевказаних осіб. Зареєстровано Запорізькою місцевою прокуратурою №2 30.09.2019 за №3211 вх 15. (а.к.п.91).
Відповідно до ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 05.11.2019 (розсекречено), надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, на підставі вищезазначеного клопотання прокурора. (а.к.п. 100-103).
Відповідно до протоколу огляду від 28.11.2019, встановлено, що гр. ОСОБА_6 28.11.2019 добровільно видав полімерний зіп пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, та пояснив, що даний зіп пакет придбав за грошові кошти у розмірі 250,00 грн. у гр. ОСОБА_4 біля магазину «Економ +», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Насосна, 14/28. (а.к.п. 109-110).
У судовому засіданні відтворено вміст вказаного диску, відповідно до якого вбачається зустріч та спілкування двох осіб.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.
За змістом ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, обставини які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Таким чином, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
У відповідності до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухвалені судового рішення.
Частиною 1,2 ст. 87 даного Кодексу передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
За практикою тлумачення Європейським судом з прав людини, національний суд має оцінити представлені йому докази і вагомість будь-яких доказів, які сторона хоче долучити до справи. Однак, Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 ( mutatismutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р.
Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у рішенні по справі №671/463/15-к від 16.03.2017 року Верховний суд констатував, що порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій.
Оцінюючи досліджені судом письмові докази сторони обвинувачення з точки зору їх допустимості, належності та достовірності, суд приходить до наступного.
Суд, аналізуючи докази, надані прокурором у сукупності і кожний окремо, приходить до висновку, що вони були здобуті поза діючими нормами КПК України і вони не можуть бути допустимими.
Як вбачається з вимог ст.257 КПК України, якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується у даному кримінальному провадженні, то отримана інформація може бути використана в іншому кримінальному провадженні тільки на підставі ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора.
Така позиція узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Раманаускас проти Литви» ЄСПЛ зазначив, що докази, одержані за допомогою застосування спеціальних методів розслідування, можуть вважатися допустимими за умови наявності адекватних і достатніх гарантій проти зловживань, зокрема чіткого та передбачуваного порядку санкціонування, здійснення відповідних оперативно-слідчих заходів та контролю за ними.
Вказаний рапорт, який став підставою для внесення вказаних відомостей до ЄРДР, складений прокурором відділу Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_12 31 жовтня 2019 року. (а.к.п.92).
Отже, вказані факти та обставини, зокрема, внесення відомостей про виявлений факт вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР більш ніж через рік після його виявлення, свідчать про істотні порушення вимог кримінально-процесуального законодавства України, з боку органу досудового розслідування та прокурора, що свідчить про те, що досудове розслідування відносно ОСОБА_4 проводилось не законно, у спосіб не передбачений нормами кримінально-процесуального законодавства України, та свідчить про істотне порушення прав і свобод людини.
Висновок експерта та інші докази є похідними доказами від доказів, отриманих з порушенням Закону, а згідно практики ЄСПЛ щодо застосування доктрини «Плодів отруєного дерева», визнаються недопустимими не лише докази, які безпосередньо отримані внаслідок порушення, а також і докази, які не були б отримані, якби не були отримані перші. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.
Водночас, дослідивши висновок експерта від 21.12.2019 за №7-2971, суд звертає увагу на те, що досліджена речовина, яка є метамфетаміном, обіг якої обмежено, не свідчить про те, що ця речовина є результатом оперативної закупівлі, яка відбулася 28.11.2019, оскільки не узгоджується з обставинами справи, викладеним у цьому висновку (зокрема адреса вилучення цієї речовина зазначена як: поруч магазину «Продукти», розташованого у м. Запоріжжя, вул. Фільтрова, 19) з іншими матеріалами НСРД, на підставі яких проводилась закупка цієї речовини, яка відбувалася за адресою: м. Запоріжжя, вул. Насосна, 14/28 біля магазину «Економ+».
Доказів та пояснень таких розбіжностей прокурором, у ході судового розгляду, суду не надано.
Враховуючи викладене, оскільки були порушені вимоги ст.ст. 255,257 КПК України, докази, що були отримані за допомогою негласної слідчої (розшукової) дії - проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки та інші докази не відповідають загальним вимогам їх допустимості для доведення винуватості ОСОБА_4 в інкримінованому злочині, а саме: вимогам щодо отримання доказу в установленому законом порядку із дотриманням встановленої законом форми, адже саме така форма гарантує захист прав і законних інтересів громадян.
Відтак, судом встановлено, що обвинувачення обґрунтовується недопустимими доказами, що відповідно до вимог статті 87 КПК України та відповідно до частини 2 статті 86 КПК України, не можуть використовуватись під час прийняття процесуальних рішень.
Таке вочевидь свідчить про те, що інформація відносно злочинної діяльності, що була у розпорядженні держави на момент початку кримінального переслідування ОСОБА_4 не є такою, що може бути перевірена, та обвинувачення не може продемонструвати фактичні дані, що можуть бути визнані, як достатні підстави для проведення оперативного заходу.
Також, в інших матеріалах кримінального провадження, які подані стороною обвинувачення не міститься прямих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.
Відповідно до ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
Статтею17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 року, Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного). (Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності , а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд дав оцінку доказам, запропонованим стороною обвинувачення і визнав їх недопустимими. На недопустимих доказах обвинувачення ґрунтуватись не може.
Відповідно до ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчинені кримінального правопорушення.
Оскільки суд визнав докази, запропоновані прокурором недопустимими, обвинувачений своєї вини не визнав також, а тому у ході судового розгляду не доведено, що злочин вчинено саме обвинуваченим ОСОБА_10 , суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок відносно ОСОБА_4 , у зв`язку з недоведеністю вчинення ним злочину.
Процесуальні витрати за проведення експертизи №7-2971 від 21.12.2019 у розмірі 628,04 грн. слід віднести за рахунок держави.
Речові докази вирішити у порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, та виправдати за недоведеністю вчинення ним зазначеного злочину.
Процесуальні витрати за проведення експертизи №7-2971 від 21.12.2019 у розмірі 628,04 грн. - віднести за рахунок держави.
-спец. пакет № 3867214, в який упаковано зіп пакет з психотропною речовиною «метамфітаміном», номер книги обліку 1, порядковий номер 56, який передано на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку, відповідно до ч.15 ст.615 КПК України.

Копія повного тексту вироку після проголошення резолютивної частини вручається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_14 ОСОБА_15