Справа № 730/73/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/265/23
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

31 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8 ( в режимі відео конференції)

Розглянула у закритому судовому засіданні в місті Чернігові одночасно в режимі відео конференції з Борзнянським районним судом, апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 20 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого. 4 ст. 153 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Сиволож Борзнянського району Чернігівської області, українцю, громадянину України, з загальною середньою освітою, одруженому, непрацюючому, який має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованому в АДРЕСА_1 , фактично проживаючому по АДРЕСА_2 , продовжений строк тримання під вартою до 20 березня 2023 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав на те, що розгляд кримінального провадження не завершений, а підстав для скасування запобіжного заходу або заміни на більш м`який не встановлено, ризики, що були враховані під час обрання міри запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, оскільки прокурор у своєму клопотанні до суду не навела жодного доказу, який би підтверджував наявність вказаних ризиків неналежної процесуальної поведінки його підзахисного, так само і суд не навів доказів на підтвердження своїх висновків про можливість обрання ОСОБА_6 найсуворішого виду запобіжного заходжу у виді тримання під вартою.

Вказує на те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, тяжкість обвинувачення сама по собі не може бути виправданням тривалого тримання під вартою, будь-який строк тримання під вартою має бути переконливо доведений органами державної влади, всі аргументи повинні підтверджуватись фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватись, не може оцінюватись виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання.

Звертає увагу, що інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення сталося 12 серпня 2022року і тільки 28 листопада 2022 року сторона обвинувачення звернулась до слідчого судді про обрання запобіжного заходу, за весь час, поки тривало досудове слідство, обвинувачений не переховувався від органів досудового слідства, з`являвся на всі виклики слідчого, ніяким чином не впливав на свідків та потерпілу, що підтвердила в судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_9 . Крім того, раніше він не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, мав офіційне місце роботи на підприємстві «Плиски-агро».

Захисник не погоджується з висновком суду про неможливість конвоювання ОСОБА_6 до зали судових засідань в м. Борзна, оскільки таке твердження не відповідає дійсності, етапування повинно здійснюватись, якщо обвинувачений не подав заяву про розгляд справи в режимі відеоконференції. ОСОБА_6 такої заяви не подавав та бажає особисто прийняти участь в судовому засіданні. Відповідно до ст. 336 КПК України, суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, якщо обвинувачений проти цього заперечує, отже лише з цих підстав ухвала суду підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили про зміну раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту, які будуть здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, прокурора, яка з доводами сторони захисту не погодилася, вказуючи, що суд провів тільки підготовче судове засідання, не допитані свідки, потерпіла, яка є дочкою обвинуваченого, ризик впливу на свідків та потерпілу, а також небезпека ухилятися від суду є реальними, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу, з урахуванням особливостей судового розгляду кримінального провадження.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, з якою обвинувачений перебуває у сімейних відносинах, незалежної від її добровільної згоди, тобто у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання до 10 років позбавлення волі. Потерпілою у справі є його власна малолітня дочка.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд вірно врахував, що кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, на час вирішення клопотання прокурора судовий розгляд ще не був розпочатий, отже, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, з урахуванням того, що ОСОБА_6 проживає без реєстрації за місцем, де було вчинене кримінальне правопорушення, за цією адресою проживає і малолітня потерпіла,яка є дочкою обвинуваченого, що свідчить про наявність обґрунтованих ризиків можливого тиску на потерпілу та свідків, можливості продовження злочинної діяльності, ухилення від явки до суду,

Той факт, що ОСОБА_6 до моменту затримання не чинив тиск на потерпілу та свідків з метою зміни останніми своїх показань на його користь, не гарантує того, що у подальшому він цього не робитиме, адже на даному етапі, коли судовий розгляд призначений, а обвинувачений тримається під вартою, він чітко розуміє можливі наслідки в разі визнання його винуватим, чого на початковому етапі досудового розслідування, перебуваючи на волі, міг не розуміти.

Крім того, потерпіла, її законний представник та свідки у кримінальному провадженні ще не допитані, а суд сприймає виключно ті показання учасників кримінального провадження, які сприймає безпосередньо у судовому засіданні.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення дійсно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тому, з урахуванням тяжкості обвинувачення, обставин вчинення кримінального правопорушення, особу потерпілої, яка є донькою обвинуваченого, сімейні обставини та ситуацію в родині, коли діти маючи батьків навчаються в інтернаті, а матеріали містять відомості про те, що обвинувачений схильний до вживання алкогольних напоїв, під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення також перебував у стані сп`яніння, об`єктивних обставин, з яких судовий розгляд не завершений, та даних щодо особи обвинуваченого, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання прокурора.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження у судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; необхідності забезпечення безпеки осіб; проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

14 квітня 2022 року законодавцем були внесені доповнення до ч. 2 ст. 336 КПК України, якою проведення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану було віднесено виключно на розсуд суду, думка обвинуваченого з цього приводу не має вирішального характеру, оскільки першочергово враховуються розумні строки судового розгляду.

Таким чином, з урахуванням того, що частина Чернігівської області перебувала в окупації, та саме місто, де територіально розташований слідчий ізолятор, зазнало значних руйнувань, шляхи міжміського сполучення розбиті, що впливатиме на строки здійснення етапування, рішення суду про проведення судового розгляду в режимі відеоконференції відповідає вимогам кримінального процесуального закону, та скасуванню з цих підстав не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-406, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 20 січня 2023 року про продовження обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України, ОСОБА_6 строків тримання під вартою, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12