Дата документу 30.01.2023 Справа № 314/2866/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/2866/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/141/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у закритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2022 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайло-Лукашево, Вільнянського району, Запорізької області, громадянина України, маючого середньо - технічну освіту, одруженого, маючого на утриманні доньку ОСОБА_9 , 2006 року народження, та сина ОСОБА_10 , 2010 року народження, який з 26 лютого 2022 року проходить військову службу в Збройних силах України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 лютого 2023 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Відділу поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 за погодженням з начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді з клопотанням про продовження застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до трьох місяців, а саме до 9 лютого 2023 року.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, за наступних обставин.

У період часу з 23 години 30 хвилин 31 жовтня 2022 року до 04 години 00 хвилин 1 листопада 2022 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_2 , де знаходився із згоди власниці домоволодіння ОСОБА_12 , маючи умисел на статеві зносини з особою, яка не досягла чотирнадцяти років, а саме, з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скориставшись тим, що матір вказаної особи спить у стані алкогольного сп`яніння і в будинку крім останньої та трьох малолітніх дітей нікого не має, зайшов до кімнати, у якій відпочивала малолітня ОСОБА_13 , та реалізуючи свій злочинний умисел, розбудив дівчинку, на руках переніс її на сусіднє ліжко, після чого не зважаючи на протест ОСОБА_13 , силоміць роздягнув її, роздягнувся сам та поклав її на дитяче ліжко-куточок після чого, не реагуючи на прохання малолітньої ОСОБА_13 не вчиняти відносно неї насильницьких дій, усвідомлюючи, що ОСОБА_13 є особою, яка не досягла чотирнадцяти років, без добровільної згоди потерпілої вчинив дії сексуального характеру, а саме ввів свій статевий член до піхви дівчинки, тим самим зґвалтував малолітню ОСОБА_13 .

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використання геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчиненого щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди , тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

8 листопада 2022 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000591 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

11 листопада 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 листопада 2022 року ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 9 січня 2023 року (а.с. 53-54).

Постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_14 від 28 грудня 2022 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців (а.с. 71-74).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу скасувати та у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що підозра є необґрунтованою, оскільки жодного прямого доказу скоєння ОСОБА_7 злочину немає, жодний свідок не вказує на ОСОБА_7 , як на особу, яка скоїла вказаний злочин, жодний протокол слідчої дії та інші документи цього також не доводять, жодний доказ не доводить, що дівочу пліву було пошкоджено саме з 23 год. 30 хв. до 4 год. 31 жовтня 2022 року, а не раніше чи не пізніше.

Вказує, що зважаючи на спосіб життя матері, зловживання нею алкогольними напоями та те, що помешкання, де мешкають діти з матір`ю більше нагадує притон, чим житло багатодітної родини, з дитиною, що завгодно могло відбутися за участю іншого чоловіка в інший час.

Крім того, зазначає, що слідчий суддя обґрунтував застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суворістю покарання за вказаний злочин, проте, як неодноразово зазначав Європейський суд у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку, оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня.

Вказує, що інші ризики, стороною обвинувачення наведено формально, слідчий суддя до їх аналізу взагалі не вдався, наявність ризиків нічим не доведено.

Крім того, зазначає, що підозрюваний має сім`ю, є батьком двох дітей, до війни мав постійну роботу, до служби в ЗСУ постійно проживав за вказаною адресою, має на утриманні мати похилого віку, перебування його в лавах Збройних сил позитивно характеризує ОСОБА_7 , як відповідальну людину.

У судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу без доповнень.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, рішення суду вважав законним, обґрунтованим та просив залишити його без змін. Вважав, що ризики, встановлені під час застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного на даний час продовжують існувати, злочин вчинений за місцем проживання потерпілої, а тому, будучі на свободі, підозрюваний може незаконно на неї впливати.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, і яке може бути задоволено при умові, що заявлений ризик, який став обґрунтуванням обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є вагомі обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З огляду на ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання особи під вартою, і існують об`єктивні перешкоди для завершення досудового розслідування.

Таким чином, у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування такого запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Так, слідчий суддя, розглядаючи вказане клопотання, у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178, 199 КПК України, встановив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою, заявлені слідчим ризики існують та не зменшилися до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу і в сукупності з даними про особу підозрюваного вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу.

З вказаними висновками слідчого судді, колегія суддів повністю погоджується, оскільки перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів провадження встановлено, що необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 підтверджена.

Так, строк дії запобіжного заходу закінчується 9 січня 2023 року, проте у кримінальному провадженні не були виконані всі необхідні слідчі дії, а саме під час досудового розслідування призначено ряд судових експертиз, які наразі перебувають на виконанні у відповідних експертних закладах, зокрема: судово-цитологічна експертиза по одягу, добровільно виданому свідком ОСОБА_7 ; судово біологічна експертиза за експертною спеціальністю «Молекулярно-генетичні дослідження» по об`єктам біологічного походження, виявлених на дитячій футболці, вилученій під час ОМП 8 листопада 2022 року; первинна амбулаторна комплексна судова психолого психіатрична експертиза відносно потерпілої ОСОБА_13 ; первинна амбулаторна комплексна судова психолого психіатрична експертиза відносно підозрюваного ОСОБА_7 , а також наразі не виконано доручення про здійснення тимчасового доступу до речей та документів, що перебувають у володінні ПрАТ «Київстар», за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 53 та у володінні ПрАТ «ВФ Україна», за адресою: м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 9.

В апеляційній скарзі необхідність проведення зазначених слідчих дій не заперечуються.

Доводи апеляційної скарги з приводу необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_7 підозри є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1 (с) Конвенції про захист прав основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин».

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для обґрунтування засудження чи навіть пред`явлення обвинувачення; це досягається на наступній стадії кримінального розслідування.

Так, викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України підтверджуються: протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 8 листопада 2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_13 впізнала особу під №4 ( ОСОБА_7 ), як особу, яка її зґвалтувала (а.с. 27-28); медичною довідкою від 8 листопада 2022 року, з якої вбачається, що під час огляду у обстеженої ОСОБА_13 дівоча пліва не є цілою (а.с. 29); протоколом допиту неповнолітньої ОСОБА_13 від 8 листопада 2022 року, відповідно до якого, останній раз, коли дядя ОСОБА_15 приїздив до них додому, приблизно тиждень тому, точно дати вона не пам`ятає, після того, коли вона заснула на дивані разом з мамою та своєю сестрою ОСОБА_16 , вона прокинулась від того, що її хтось тягне за ноги з дивану, коли вона відкрила очі, то побачила поруч дядю ОСОБА_17 , який підняв її на руки та переніс на ліжко-куточок у цій же кімнаті, після чого не зважаючи на її протест силоміць її роздягнув, роздягнувся сам, після цього дядя ОСОБА_15 поклав її на ліжко-куточок і ліг поруч, вчинив дії сексуального характеру, а саме, ввів свій статевий член до її піхви, не реагуючи на її прохання припинити. Після цього дядя ОСОБА_15 одягнувся та згодом поїхав (а.с. 30-31); свідоцтвом про народження, відповідно до якого ОСОБА_13 , є малолітньою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 32); протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 8 листопада 2022 року, відповідно до якого вбачається, що вона з квітня 2022 року працює соціальним працівником КУ «Центр надання соціальних послуг» Павлівської сільської ради, під її супроводом перебуває ОСОБА_12 , яка є інвалідом 1-ї групи та яка має 4 дітей. За її проханням її знайомий на ім`я ОСОБА_19 возив її по роботі додому до ОСОБА_12 в АДРЕСА_2 . Приблизно в кінці вересня 2022 року, ОСОБА_19 подзвонив їй та сказав, що дома зібрав дитячий одяг для дітей ОСОБА_20 , а саме, для ОСОБА_21 та ОСОБА_22 та попросив його відвести їх їм, на що вона повідомила, що в неї не має часу та зі згоди ОСОБА_12 дала мобільний телефон останньої. Чи дзвонив ОСОБА_23 та чи їздив до них вона не знає (а.с. 35-36); протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_24 від 9 листопада 2022 року, згідно якого вбачається, що вона мешкає разом зі своєю сестрою ОСОБА_25 , братом та мамою. Деякий час до них додому приїздив дядя ОСОБА_15 . Останній раз дядя ОСОБА_15 приїздив наприкінці жовтня 2022 року, точний день тижня та число вона не пам`ятає. До останнього приїзду дядя ОСОБА_15 часто телефонував на телефон мами і під час розмови просив маму дати слухавку ОСОБА_25 і потім з нею розмовляв, про що вони розмовляли вона не знає, адже ОСОБА_25 при цьому завжди виходила з кімнати. Коли дядя ОСОБА_15 приїздив в останнє, приблизно о 23 год. 30 хв. мама лягла відпочивати на диван у дальній кімнаті, вона лягла поруч із нею на дивані ближче до вікна, брат ОСОБА_15 ліг спати на металевому ліжку, а ОСОБА_25 на той час ще не лягла, а гралася у маминому телефоні. Через деякий час ОСОБА_25 також лягла до них з мамою на диван. При цьому, вони всі були вдягнені. Коли вона майже заснула, вона відчула, що на диван, де вони всі спали, в ногах ліг дядя ОСОБА_15 , та почав гладити її та ОСОБА_25 своєю рукою по їх ногам, він гладив їх тільки по ногам, їй було неприємно і вона перелягла на ліжко до брата ОСОБА_26 , одразу за нею на ліжко до брата лягла і ОСОБА_25 . Після цього вона заснула. Через деякий час вона прокинулась і побачила, що у кімнаті, де в них піч, дядя ОСОБА_15 одягає куртку, а ОСОБА_27 сидить там на ліжку та бавиться з котом. Дядя ОСОБА_15 пішов з їх будинку о 4 год. Через 2 дні після цього, коли у них в гостях була ОСОБА_28 , ОСОБА_25 розповіла їм, що дядя ОСОБА_15 коли в останнє був у них дома її зґвалтував, після чого вона включила диктофон на мобільному телефоні, яким вона користуються і ОСОБА_25 розповіла, що вночі дядя ОСОБА_15 роздягнув її, роздягнувся сам, торкався її руками по всім частинам тіла, а потім вчинив дії сексуального характеру, а саме ввів свій статевий член до її піхви. Через 2 дні вона все розповіла їх мати (а.с. 37-39); протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_29 від 9 листопада 2022 року, відповідно до якого випливає, що до них додому наприкінці жовтня 2022 року приїхав дядя ОСОБА_15 . Приблизно о 23 год. поруч із мамою, яка пішла спочатку спати, лягли ОСОБА_25 та ОСОБА_16 . Він також в цей час ліг на своє металеве ліжко, яке розташоване у тій же кімнаті поруч з диваном, а дядя ОСОБА_15 залишився у кімнаті, де піч і щось дивився в своєму мобільному телефоні. Коли він майже заснув побачив, що дядя ОСОБА_15 підійшов до дивана, де спали мама і сестра і почав тягнути Раю за ноги до себе. Він сказав, щоб дядя ОСОБА_15 не чіпав її, однак він нічого не відповідав, взяв ОСОБА_25 на руки і поніс до кімнати, де знаходиться піч. На той час дядя ОСОБА_15 був одягнутий у військову форму, ОСОБА_27 теж була одягнута. Після цього, ОСОБА_27 сама прийшла до кімнати, де вони всі спали і лягла на ліжко-куточок, яке стоїть поруч з його ліжком, та він заснув. Приблизно через 2 дні після цього його сестра ОСОБА_16 повідомила йому про те, що в ніч, коли дядя ОСОБА_15 залишався в них дома він зґвалтував їх сестру ОСОБА_30 і при цьому дала йому прослухати аудіозапис на своєму мобільному телефоні (а.с. 40-42); протоколом допиту свідка ОСОБА_31 від 10 листопада 2022 року, згідно якого вбачається, що він працює лікарем акушером гінекологом в КНП ОЛЦ ЗОР. 8 листопада 2022 року близько 17 год. за направленням із Запорізької дитячої обласної лікарні для проведення огляду прибула ОСОБА_13 , 2012 року народження. Перед початком огляду ним було з`ясовано обставини отримання травм. В ході огляду малолітньої ОСОБА_13 було встановлено, що дівоча пліва не є цілою, візуальних ознак тілесних ушкоджень (синців, гематом) не виявлено. За результати огляду можливо зробити попередній висновок, що пошкодження дівочої пліви у малолітньої ОСОБА_13 могло відбутися за 6 - 8 днів до проведення огляду (а.с. 43-44).

Таким чином, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_7 і є достатніми для продовження застосування щодо нього запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив про доведеність наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані під час застосування запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 15 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

При цьому, як зазначає Європейський суд з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». При оцінці ризиків переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється тим, що підозрюваному ОСОБА_7 достеменно відомо про місце проживання малолітньої потерпілої та неповнолітніх свідків, оскільки злочин, який йому інкримінується вчинений за місцем проживання останніх, на яких будучі на волі він може вплинути шляхом залякування або погроз з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає і доведеним ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 не визнає свою провину в інкримінованому йому злочині, і будучи на волі може затягувати досудове розслідування шляхом своїх неявок до слідчого для проведення слідчих дій та його допиту, чим перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Отже, апеляційний суд вважає доведеним та обґрунтованим, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК Україна наразі не зменшились та продовжують існувати.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 має сім`ю, є батьком двох дітей, перебуває в лавах Збройних Сил України, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що підозрюваний в лавах ЗСУ характеризується позитивно спростовується службовою характеристикою, яка є нейтральною (а.с. 62).

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 лютого 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4