Ухвала

Іменем України

19 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 758/15868/21

провадження № 51-3549ск22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу зі змінами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року засуджено

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- за ч. 1 ст. 296 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання

з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Як встановив суд, 08 листопада 2021 року о 16.25 год у ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та знаходився біля буд.

АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства,

що супроводжується особливою зухвалістю.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, а також те, що він перебуває в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи

з особливою зухвалістю, демонструючи свою зверхність і зневагу

до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальноприйнятих правил та норм поведінки, дістав із кишені своєї куртки стартовий пістолет марки «STALKER 2918» та здійснив 9 пострілів вгору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року вирок Подільського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

Не погодившись з постановленим щодо ОСОБА_4 судовим рішенням, прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою зі змінами, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. На думку прокурора, звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК, суд застосував закон, який не підлягав застосуванню, оскільки судом не було враховано конкретних обставин кримінального провадження. Крім того, прокурор зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Розглянувши наведені у касаційній скарзі доводи та перевіривши надані до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у безпідставному застосуванні до засудженого ОСОБА_4 положень ст. 75 КК, є неприйнятними, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та свого підтвердження не знайшли.

Так, відповідно до ст. 419 КПК в ухвалі суд апеляційної інстанції зобов`язаний зазначити мотиви, з яких він виходив при її постановленні, положення закону, яким він керувався, і, якщо апеляційна скарга залишається без задоволення, зазначити підстави, через які її визнано необґрунтованою. Також, у мотивувальній частині ухвали має бути зазначено обставини, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності

та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених

дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні враховуватися обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Відповідно до приписів ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається зі змісту судових рішень, звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК, суд першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився апеляційний суд, у цьому провадженні належним чином врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке є проступком, ставлення засудженого до вчиненого, дані про його особу, який раніше не судимий. При цьому, судами взято до уваги наявність обставини, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 - щире каяття.

Таким чином, врахувавши конкретні обставини кримінального правопорушення,апеляційний суд обґрунтовано погодився з висновком суду першої інстанції щодо необхідності призначення ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі

на строк 1 рік зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі

ст. 75 КК, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, про що йдеться в касаційній скарзі прокурора, колегія суддів касаційного суду не вбачає.

Крім того, касаційний суд також не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону допущених судом апеляційної інстанції, оскільки суд переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_4

із дотриманням вимог кримінального процесуального закону перевірив доводи апеляційної скарги прокурора та дав на них змістовні відповіді, а ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги

та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, враховуючи, що з касаційної скарги зі змінами та копії оскарженого судового рішення вбачається, що підстави для задоволення скарги відсутні, колегія суддів приходить до висновку, що необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

зі змінами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 серпня 2022 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3