Дата документу 08.11.2022 Справа № 317/1854/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/1240/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №317/1854/22Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 08 вересня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання щодо засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоіванівка Апостолівського району Дніпропетровської області, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду відмовлено в задоволенні подання ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі засуджений просив ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання виправної колонії про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Свої вимоги засуджений мотивував тим, що в минулому він дійсно негативно характеризувався, проте в його поведінці з часом відбулися позитивні зміни, що не було враховано судом. Так, він розпочав приймати участь в суспільному житті відділення, виконував обов`язки старшого днювального, виконував передбачені законом вимоги персоналу. Крім того, він бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, а також приймає участь у самодіяльних організаціях. Наявні в нього стягнення є погашеними та на сьогоднішній день він має 4 заохочення. Він не працевлаштований на виробництві з незалежних від нього причин, є сиротою, в разі умовно-дострокового звільнення він буде працевлаштований, про що є відповідний лист у справі, та зможе погасити наявну в нього заборгованість.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_7 засуджено вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 17.12.2020 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ст.356, ч.4 ст.70 КК до 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Начальник ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні даного подання, виходив з того, що засуджений не довів свого виправлення, а тому не підлягає умовно-достроковому звільненню.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.81 КК до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Отже, зі змісту вказаної норми права випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів.

При вирішенні питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення необхідно враховувати, чи стала особа на шлях виправлення, чи прагне засуджений до такого виправлення, чи є позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, а саме: зразкова поведінка, сумлінне ставлення до праці.

При цьому висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

На переконання колегії суддів, суд першої, розглядаючи подання виправної колонії, з достатньою повнотою перевірив наявні в матеріалах особової справи документи, які свідчать про поведінку засудженого протягом усього часу його перебування в установі відбування покарання та роботу, і належним чином мотивував в ухвалі свої висновки про те, що ОСОБА_7 не довів своє безумовне виправлення та перевиховання.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення ряду умисних злочинів.

За час відбування покарання засуджений мав 2 стягнення у виді ДІЗО 14 діб. Ці стягнення дійсно є погашеними та знятими, проте вони характеризують поведінку засудженого ОСОБА_7 за час відбування покарання.

При цьому також встановлено, що за час відбування покарання засуджений мав і 4 заохочення. Проте два із цих заохочення мали місце за час, що безпосередньо передував зверненню адміністрації установи з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Також з матеріалів провадження вбачається, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 взагалі не був працевлаштований на виробництві установи, хоча сумлінне ставлення до праці є необхідним доказом виправлення засудженого.

Участь засудженого ОСОБА_7 у роботах з благоустрою не може бути розцінено як його виправлення, оскільки відповідно до ч.3 ст.107 КВК України виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню та благоустрою колонії є обов`язком засуджених.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що суд ретельно перевірив дані про поведінку засудженого не лише за час, що передував зверненню адміністрації установи з поданням, але і протягом усього часу відбування покарання. При цьому суд першої інстанції, із наявних в особовій справі даних, встановив, що у 2021 році засуджений ОСОБА_7 мав як негативну, так і посередню характеристику. Позитивну характеристику засуджений отримав лише у 2022 році, що свідчить про те, що поведінка засудженого не була весь час стабільно позитивною та активною.

Участь засудженого у реалізації програм диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій та у суспільному житті відділення за час, що передував зверненню з поданням до суду, самі по собі, з огляду на встановлені дані про поведінку засудженого в цілому, не є достатніми підставами для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Отже, ретельно дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що поведінка засудженого та його ставлення до праці протягом усього часу відбування покарання не свідчить про його виправлення, а відтак він не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Переконливих аргументів, які би доводили неправильність висновків суду першої інстанції, в апеляційній скарзі засудженого не наведено.

Отже колегія суддів вважає, що обставини даної справи свідчать про відсутність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 , а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 08 вересня 2022 року про відмову в задоволенні подання ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4