Справа № 758/9103/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2373/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м.Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 05 січня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні дітей не маючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого (зі слів) АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 16.05.2008 року за ст. 297 КК України до покарання у виді арешту строком 30 днів;

- вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 10.09.2008 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- вироком Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 25.06.2009 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців; звільнений умовно-достроково 05.01.2012 року на невідбутий строк 1 рік 10 місяців 2 дні;

- вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 18.10.2012 року за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці; звільнений 26.04.2014 року по відбуттю строку покарання;

- вироком Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 11.12.2014 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області від 17.08.2015 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки;

- вироком Інгулецького районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 30.09.2015 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць з конфіскацією майна; звільнений 15.11.2019 року по відбуттю строку покарання;

- вироком Оболонського районного суду м. Києва від 12.11.2020 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців, звільнений 10.03.2022 року по відбуттю строку покарання;

- вироком Оболонського районного суду м. Києва від 05.10.2022 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років .

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено відраховувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк покарання термін перебування під вартою з 15 серпня 2022 року по день проголошення вироку суду із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 05.10.2022 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 5 років та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання із випробуванням з іспитовим строком на 3 роки ухвалено виконувати самостійно.

Вирішено питання щодо речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку,Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого у подальшому продовжено до 21.11.2022 року.

15.08.2022 року, близько 15 год. 40 хв., під час дії воєнного стану, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився в приміщенні магазину «ФОРА», який розташований за адресою м. Київ, вул. Кирилівська,122/1. Перебуваючи у торгівельному залі вказаного магазину ОСОБА_7 підійшов до стелажу з алкогольними напоями лікеро-горілчаного відділу, де у нього виник злочинний умисел на скоєння крадіжки. Безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що ніхто не усвідомлює протиправний характер його дій, умисно, таємно, повторно з корисливою метою ОСОБА_7 зняв із стелажу дві пляшки рому «Captain Morgan Spiced Gold» об`ємом 1 л вартістю 649 грн. кожна, на загальну суму 1298 грн. і склав їх до свого рюкзаку. Після чого ОСОБА_7 пройшов через касу магазину разом із викраденим майном, не оплативши його вартість.

Однак свій злочинний намір, направлений на умисне, таємне викрадення майна, яке належить магазину «ФОРА» ОСОБА_7 не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг розпорядитись викраденим майном та покинути місце вчинення злочину з причин, що не залежали від його волі, так як його протиправні дії були виявлені та припинені працівниками магазину «ФОРА», які зупинили ОСОБА_7 , після того як останній відійшов від каси.

Своїми діями, які виразились у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Не погоджуючись з вироком, обвинуваченим ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, якій він просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що при призначенні покарання судом першої інстанції належним чином не враховано тяжкість кримінального правопорушення та те, що воно є незавершеним. Також судом не враховано, що на його утриманні перебуває родина та малолітній син, молодий вік та відношення до скоєного, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Заслухавши доповідь судді,доводи обвинуваченого на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав вимоги апеляційної скарги необґрунтованими, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення кримінального правопорушення проти власності, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання суд визнав рецидив злочинів.

Із огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у межах санкції ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, із урахуванням положень ч.3 ст.68 КК України, у виді 5 років позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень і домірне скоєному, та призначене в межах санкції інкримінованої частини статті. Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України не встановлено.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни вироку відсутні.

Керуючись ст.ст. 401, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 05 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим - у цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді: