Справа № 202/5005/22
Провадження № 1-кс/202/1522/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000112 від 26.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК, ч.3 ст.362 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000112 від 26.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК, ч.3 ст.362 КК України.

Прокурор зазначає, що в провадженні СВ ВП№2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000112 від 26.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що з метою незаконної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлені досудовим розслідуванням особи, використовуючи завідомо підроблені лист КП «ДМБТІ» ДМР № 14892 від 22.11.2019 року та договір купівлі-продажу квартири від 08.06.1999 року, зареєстрований в реєстрі за № 63, начебто посвідчений державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 , звернулись до державного реєстратора Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області ОСОБА_5 , яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомого майна (квартиру) на фізичну особу ОСОБА_6 , внаслідок чого остання стала власником об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до наданого реєстратору договору купівлі-продажу квартири від 08.06.1999 року, зареєстрованого в реєстрі за № 63, продавець в особі ОСОБА_7 продав об`єкт нерухомості (квартиру), а саме, квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_6 .

З метою перевірки вказаного факту прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра скеровано запит до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області, відповідно до якого встановлено, що договір купівлі-продажу квартири від 08.06.1999 року, зареєстрований в реєстрі за № 63, в архіві не зареєстровано.

З метою перевірки вказаного факту прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра скеровано запит до Комунального підприємства «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради (КП «ДМБТІ» ДМР).

Згідно відповіді КП «ДМБТІ» ДМР встановлено, що на запит ОСОБА_6 КП «ДМБТІ» ДМР відповідь не готувало та те, що в інвентаризаційній справі містяться відомості про реєстрацію права власності за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_7 , що вказує на підробку правовстановлюючих документів для подальшої незаконної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Крім того, в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що, ймовірно ОСОБА_8 , який діяв від імені ОСОБА_6 (продавця) на підставі довіреності, посвідченої 20.12.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за реєстровим № 12591, уклав договір купівлі-продажу від 30.01.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 87, нотаріальний бланк НОК 748725, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.01.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 87, нотаріальний бланк НОК 748725, ОСОБА_6 продала ОСОБА_11 (покупець) об`єкт нерухомості (квартиру), розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

16.02.2023 року постановою прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 об`єкт нерухомості (квартиру), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному проваджені №0000112 від 26.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК, ч.3 ст.362 КК України.

На підставі викладеного, з метою забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин справи, прокурор просив накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , у вигляді заборони користування, розпорядження, володіння вказаним майном, шляхом внесення відповідних відомостей державним реєстратором у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, заборонивши будь які дії зі зміни, переходу, уступки права власності, а також внесення у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно будь яких даних, крім арешту, на нерухоме майно.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву, в котрій клопотання підтримав та просив розглянути його без його участі.

Власника майна про розгляд клопотання повідомлено не було задля забезпечення арешту майна згідно ч.2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що в провадженні СВ ВП№2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000112 від 26.07.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК, ч.3 ст.362 КК України.

16.02.2023 року постановою прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 об`єкт нерухомості (квартиру), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному проваджені №0000112 від 26.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК, ч.3 ст.362 КК України.

За статтею 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Приймаючи до уваги, що об`єкт нерухомості (квартиру), розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному проваджені №0000112 від 26.07.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК, ч.3 ст.362 КК України, вказана квартира була об`єктом протиправних дій, приходжу до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Визнання вказаного об`єкта нерухомості речовим доказом відповідає вимогам ст. 98 КПК України, тому відповідно до п. 1 ч. 2 ч. 3 ст. 170 КПК України є підстави для накладення арешту з метою забезпечення речового доказу та запобігання можливості його відчуження.

Фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання не здійснювалося, у зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 107 КПК України.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000112 від 26.07.2022 року задовольнити.

Накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у вигляді заборони користування, розпорядження, володіння вказаним майном, шляхом внесення відповідних відомостей державним реєстратором у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, заборонивши будь які дії зі зміни, переходу, уступки права власності, а також внесення у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно будь яких даних, крім арешту, на нерухоме майно.

Виконання ухвали про арешт майна доручити прокурору Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1