Справа № 592/7872/22
Провадження № 1-кп/592/242/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м.Суми

Ковпаківський райсуд м. Суми у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисиника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000175 від 26.10.2022 року за обвинувальним актом у відношенні:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Суми, громадянина України, з професійно-технічною освітою, пенсіонера, одруженого, проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у пред`явленому обвинуваченні по ст.436-2 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України №3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах I, III та XIII Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам Президент російської федерації (далі - рф) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч вимогам п. п.1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 №2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил рф (далі по тексту - ЗС рф) на територію України.

24 лютого 2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та у подальшому продовжено.

Встановлено, що у громадянина України ОСОБА_4 , який, будучи проросійсько-налаштованою особою, яка підтримує агресивну політику російської федерації, та звинувачує українську владу в розв`язанні та ескалації конфлікту між Україною та російською федерацією з 2014 року, з кінця березня 2022 року (точний час в ході досудового розслідування не встановлений), виник злочинний умисел, направлений на виправдовування та визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, шляхом схиляння інших людей до своєї позиції під час особистого спілкування з ними, запевнював, що війська російської федерації не можуть вбивати мирне населення на території України то, що останні є визволителями України, заперечував факт розв`язання війни рф проти України, називав дії військових рф «спеціальною операцією».

При цьому, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що його співрозмовники, не поділяють його антиукраїнських думок та тверджень, ініціативно, систематично, активно з використанням різних аргументів та власного авторитету, під час особистого спілкування з іншими особами, маючи на меті схиляння інших людей до своєї позиції, формував у співрозмовників антивладні та проросійські настрої.

З кінця березня до кінця квітня 2022 року ОСОБА_4 перебуваючи поруч із житловим багатоповерховим будинком за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , серед мешканців активно, з використанням різних аргументів, під час особистого спілкування з ними, маючи на меті схиляння інших людей до своєї позиції, формував у адресатів антивладні та проросійські настрої. При цьому, виправдовував, визнавав правомірним вторгнення збройних сил російської федерації на територію України стверджував, що війська російської федерації не можуть вбивати мирне населення на території України то, що останні є визволителями України, заперечував факт розв`язання війни рф проти України, називав дії військових рф «спеціальною операцією», повідомляв що після звільнення збройними силами рф території Донецької та Луганської областей уряду України необхідно буде домовлятися із призиденторм рф про перемир`я.

Згідно науково-консультаційного висновку спеціаліста - завідувача кафедри журналістики та філології СумДУ, доктара наук із соціальних комунікацій ОСОБА_7 , наданного ним 01.08.2022 року вбачається, що у висловлюваннях ОСОБА_4 наявні ознаки виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України.

Таким чином, внаслідок умисних протиправних дій, які виразились у виправдуванні, визнанні правомірною збройної агресії російської федерації проти України, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.436-2 ч.1 КК України.

27 жовтня 2022 року між прокурором Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.436-2 ч.1 КК України. Сторони узгодили покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців, відповідно до ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком у межах ч.4 ст.75 КК України.

Крім того, згідно умов даної угоди обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні по ст.436-2 ч.1 КК України та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду.

За таких обставин суд вважає доведеним, що своїми умисними протиправними діями, які виразились у виправдовуванні, визнанні правомірною збройної агресії російської федерації проти України, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.436-2 ч.1 КК України.

Відповідно до вимог ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.

Узгоджені сторонами вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та заявлені в межах санкції ст.436-2 ч.1 КК України, відповідає вимогам чинного законодавства, тобто, умови даної угоди про визнання винуватості відповідають вимогам діючого кримінально-процесуального, матеріального законодавства.

Суд перевірив, що форма та зміст угоди, яка відповідає Закону, інтересам суспільства, принципам призначення покарань та принципам законності і гуманізму.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника які просили затвердити угоду, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ч.4 ст.469, ст.472 КПК України, з`ясувавши у ОСОБА_4 , що він розуміє викладені в ч.4 ст.474 КПК України обставини, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості. Підстави для відмови в затвердженні наданої суду угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України відсутні.

Керуючись ст.314, 368, 475, 532 КПК України, с у д, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 жовтня 2022 року між прокурором Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000175 від 26.10.2022 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ст.436-2 ч.1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на один рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський райсуд м. Суми на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1