Дата документу 16.01.2023 Справа № 315/1532/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 315/1532/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/51/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)»,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянула 16 січня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Гуляйпільського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_11 на вирок колегії суддів Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 травня 2019 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гуляйполе Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Гуляйполе Запорізької області, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинувачених органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини :

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачувались в тому, що 11.12.2017 року, близько 03:15 години, в м. Гуляйполе Запорізької області, обвинувачені, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою, маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, керуючись корисливими мотивами, перелізши через паркан, проникли на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_12 , де підійшовши до веранди житлового будинку шляхом виставлення віконної рами проникли в приміщення веранди вказаного будинку. Після чого, увімкнувши світло в будинку пройшли в спальню кімнату, де спав господар ОСОБА_12 . Далі ОСОБА_8 , діючи умисно, підставив ніж до горла ОСОБА_12 , який заздалегідь приніс з собою, виражаючи погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, вимагаючи в останнього надати їм всі наявні у нього грошові кошти. ОСОБА_12 , благаючи ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , не застосовувати до нього насильства, вказав, що цінності знаходяться в приміщенні веранди та попрохав останніх пройти з ним до приміщення. Першими до веранди будинку вийшли ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а ОСОБА_12 в свою чергу зачинив вхідні двері прихожої кімнати на запираючий пристрій. Після чого, ОСОБА_12 , відчинив вікно та, покинувши через вікно будинок, втік з території свого домоволодіння.

ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , продовжуючи свої злочинні дії, пройшли до кладової кімнати вищевказаного будинку, звідки загальними зусиллями таємно викрали грошові кошти в сумі 53 грн. та наступне майно: 1 пляшку пива «Чернігівське» світле ємкістю 2,5 л. вартістю 37 грн.; 1 пляшку пива «Зіберт» світле ємкістю 2,5 л. вартістю 33 грн.; 2 пляшки пива «Оболонь» світле ємкістю 2,5 л. вартістю 36 грн. на загальну суму 72 грн.; 1 пляшку пива «Чернігівське» міцне ємкістю 1,2 л. вартістю 22,50 грн.; 1 пляшку пива «Львівське» світле ємкістю 2,4 л. вартістю 34,80 грн.; 3 пачки сигарет «Магvel Red» вартістю 22 грн. на загальну суму 66 грн.; 3 пачки сигарет «Маrvel Red» тонкі вартістю 23 грн. на загальну суму 69 грн; 3 пачки сигарет «Київ червоний» вартістю 20,15 грн. на загальну суму 60,45 грн.; 1 пачку сигарет «Київ блакитний» вартістю 19,50 грн.; 2 пачки сигарет «Прилуки класичні» вартістю 25 грн. на загальну суму 50 грн.; 1 пачку сигарет «Romantik Biend» вартістю 18,80 грн.; 1 пачку сигарет «Соmpliment» вартістю 17 грн.; 1 пачку сигарет «Прима класична» вартістю 16,70 грн.; 1 пачку сигарет «Димок» вартістю 17,50 грн.; 1 пачка сигарет «Магк 1» вартістю 19,50 грн.; 1 пачку сигарет «Strong Red» вартістю 17,00 грн.; 1 пачку сигарет « West Blue» вартістю 17,50 грн.; 1 пачку сигарет «West Red» вартістю 17,50 грн; 1 пачку сигарет «Магble» вартістю 16,50 грн; 2 пачки сигарет «Hatamen» вартістю 21 грн. на загальну суму 42 грн.; 2 пачки сигарет «Super SK» вартістю 17 грн. на загальну суму 34 грн.; 2 пачки сигарет «Jim» вартістю 17 грн. на загальну суму 34 грн.; 1 пачку сигарет «Вгass» вартістю 16,50 грн; 1 пачку сигарет «Leana» вартістю 16,50 грн; 1 пачку сигарет «Fenix» вартістю 19,50 грн.; 1 пачку сигарет «Miles Compact» вартістю 22,50 грн.; 2 пачки сигарет «М&L-Lights» вартістю 17 грн. на загальну суму 34 грн.; 1 пачку сигарет «Strong армійські» вартістю 17,90 грн.; 1 пачку сигарет «Jinling» вартістю 22,50 грн.; 1 пачку сигарет «Еm@і1» вартістю 24,50 грн.; 1 пачку сигарет «For Men» вартістю 23,50 грн.; 1 пачку сигарет «Astru» вартістю 22,50 грн., чим спричинили потерпілій особі матеріальну шкоду на загальну суму 1005,15 грн. Викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Дії ОСОБА_8 та ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у житло.

Суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши представлені стороною обвинувачення докази з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а всі докази в сукупності - і з точки зору достатності для вирішення справи, прийшов до висновку, що з безпосередньо отриманих в суді показань свідків обвинувачення, жоден свідок не надав об`єктивних, конкретних і неоспорюваних показань про вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а письмові докази, в їх більшості, є недопустимими, у зв`язку з чим вважав за необхідне на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдати ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у пред`явленому їм обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що вказаний злочин вчинено ними.

Вироком колегії суддів Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 травня 2019 року:

ОСОБА_8 та ОСОБА_7 визнані невинуватими у висунутому їм обвинуваченні за ч. 3 ст. 187 КК України та виправдані за недоведеності вчинення ними даного злочину.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 про стягнення моральної шкоди залишено без розгляду.

Процесуальні витрати ухвалено віднести на рахунок держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ухвалено не обирати.

Вирішена доля речових доказів.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з оскаржуваним вироком, вважає його незаконним у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження не дотримався вимог кримінального процесуального закону, обставини справи розглянуті поверхово, докази належним чином не досліджені, частина їх досліджена з порушенням встановленого кримінальним процесуальним кодексом порядку. Під час розгляду кримінального провадження порушено принципи законності, змагальності сторін, диспозитивності.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 та ОСОБА_7 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити їм покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, кожному.

Під час апеляційного розгляду повторно дослідити всі обставини, встановлені під час даного кримінального провадження, надати оцінку свідченням потерпілого ОСОБА_14 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , та ОСОБА_17 . Визнати допустимими доказами протокол огляду домоволодіння по АДРЕСА_4 від 11.12.2017 року та протоколи оглядів предметів, виданих ОСОБА_17 по АДРЕСА_3 від 11.12.2017 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд, навівши перелік наданих органами досудового розслідування доказів, поставився до них критично. Між тим, суд не оцінив докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності. Так, суд у вироку не прийняв до уваги свідчення всіх свідків по даному провадженню, а саме: покази свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_19 . Свідченням самого потерпілого суд взагалі не надав оцінки. Разом з тим, сторона обвинувачення вважає, що свідчення ОСОБА_17 повністю підтверджують обставини встановлені під час огляду предметів - цигарок, пива, горілки та ножа, проведеного в її будинку, її свідченнями підтверджується той факт, що вказані речі їй не належать, до вказаної події в її будинку вказаних речей не було, вказані речі опізнав син їх господар ОСОБА_15 , як власність свого батька. Крім того, факт права власності потерпілого на описане майно не заперечували навіть самі обвинувачені. Свідчення свідка ОСОБА_16 , якщо навіть не приймати до уваги свідчення, які свідку ОСОБА_20 повідомив сам потерпілий ОСОБА_14 , підтверджують, той факт, що з потерпілим ОСОБА_14 відбулась подія, яка дуже вплинула на його психічний стан, а саме він був дуже наляканий, був роздягнений, босий та в нижній білизні. Крім того, враховуючи, що свідок прибув за місцем проживання потерпілого після події, його свідчення підтверджують обставини, виявлені в ході проведення огляду місця події за місцем проживання потерпілого, а саме, що в віранді будинку виставлені двері, двері з вулиці до віранди не зачинені, а двері з веранди в будинок пошкоджені з боку веранди, що зайвий раз підтверджує правдивість свідчень потерпілого. Також свідченнями вказаного свідка засвідчено особу потерпілого, що потерпілим є ОСОБА_14 . Свідчення свідка ОСОБА_15 підтверджують, той факт, що з потерпілим ОСОБА_14 відбулась подія, яка дуже вплинула на його психічний стан, а саме він був дуже наляканий, був роздягнений, босий та в нижній білизні. Крім того, враховуючи, що свідок прибув за місцем проживання потерпілого після події, його свідчення підтверджують обставини виявлені вході проведення огляду місця події за місцем проживання потерпілого, а саме, що в віранді будинку виставлені двері, двері з вулиці до веранди не зачинені, а двері з веранди в будинок пошкоджені з боку веранди, що зайвий раз підтверджує правдивість свідчень потерпілого. Також свідченнями вказаного свідка засвідчено особу потерпілого, що потерпілим є ОСОБА_14 . Свідчення ОСОБА_19 хоч і вступають в деякі протиріччя з свідченнями потерпілого, але підтверджують факт проникнення ОСОБА_7 та ОСОБА_21 до оселі потерпілого, та той факт, що з будинку потерпілого виносилось цінне майно. Також свідченнями вказаного свідка засвідчено особу потерпілого, що потерпілим є ОСОБА_14 . Дані свідчення також підтверджують обставини встановлені під час огляду предметів - цигарок, пива, горілки та ножа, проведеного в будинку ОСОБА_17 та факт права власності потерпілого на описане майно. Судом у вироку зазначено, що в ході досудового слідства не встановлено особу потерпілого, лише через те, що по батькові потерпілого слідчим було вказано як « ОСОБА_22 », тоді як згідно паспортних даних він « ОСОБА_23 ». Обвинувачення вважає, що вказана помилка є технічною та жодним чином не впливає на доведеність вини обвинувачених. Крім того, в ході судового слідства всі свідки та навіть самі обвинувачені вказали на особу потерпілого, що людина присутня в залі судового засідання у якості потерпілого і є ОСОБА_14 . Також вважає, що тотожність свідчень свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_24 та навіть самих обвинувачених щодо походження майна, виданого для огляду та вилучення ОСОБА_17 по АДРЕСА_3 , саме з будинку потерпілого, є майном потерпілого, та не прийняття даних свідчень судом до уваги, в цій частині є невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Також зазначає, що суд відмовив прокурору у задоволенні клопотання про додатковий допит потерпілого ОСОБА_14 щодо обставин проведення огляду в його домоволодінні, а також виклик та допит в якості свідків працівників Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області (слідчих ОСОБА_25 та ОСОБА_26 та о/у СКП Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_27 та спеціаліста-криміналіста Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_28 ), чим порушив права учасника процесу - сторони обвинувачення. Крім того, суд незаконно та необґрунтовано визнав недопустимими доказами протокол огляду домоволодіння по АДРЕСА_4 від 11.12.2017 року та протоколи оглядів предметів, виданих ОСОБА_17 по АДРЕСА_3 від 11.12.2017 року. У зв`язку із цим, судом також були визнані недопустимими доказами: кухонний ніж, викрутка та металева частина до неї, викрутка, запальничка, металева ручка від двері, вилучені 11.12.2017 року під час огляду місця події - домоволодіння потерпілого ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_4 ; розкладний металевий ніж, 37 пачок цигарок та 6 пляшок пива, тюль - тканина білого кольору (згідно ухвали слідчого судді про арешт майна від 12.12.2017 року, справа № 315/1480/17), вилучені під час оглядів предметів 11.12.2017 року, виданих ОСОБА_17 в домоволодінні за місцем мешкання останньої за адресою: АДРЕСА_3 . У вироку суд вказав на те, що слідчим під час складання протоколу огляду місця події - домоволодіння потерпілого ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_4 від 11.12.2017 року істотно порушено права і свободи людини та в силу ч. 1 ст. 87 КПК України даний протокол є недопустимим доказом, посилаючись на покази понятих, які є противорічивими, поняті не були присутні весь час проведення слідчої дії, не бачили як проводилась фотозйомка та вилучення предметів. Суд зауважив, що навіть тимчасова відсутність понятих на місці події є порушенням, проте такий висновок суду не відповідає вимогам КПК України, в жодній нормі якого не міститься подібних вимог. Крім того, обставини, встановлені в ході даного огляду повністю підтверджуються як свідченнями самого потерпілого ОСОБА_14 , так і свідченнями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Таким чином, вважає, що допущенні слідчим порушення під час проведення вказаної слідчої дії жодним чином не впливають на законність та доведеність обставин, з`ясованих під час вказаної слідчої дії, а тому висновки суду про його недопустимість та недопустимість речових доказів, вилучених в ході огляду, є незаконними та необґрунтованими. Наведені судом доводи щодо недопустимості протоколу огляду домоволодіння через те, що слідчим не вказано точну адресу проживання потерпілого в заяві про надання останнім дозволу на огляд домоволодіння, є не суттєвими та такими, що жодним чином не впливають на доведеність вини обвинувачених, так як всі опитані свідки, у тому числі поняті, підтвердили, що огляд проводився саме в домоволодінні потерпілого ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_4 , тому висновки суду щодо недопустимості вказаного доказу є незаконними та необґрунтованими та такими, що порушують принципи змагальності процесу та права потерпілого. Також суд визнав недопустимими доказами протоколи огляду предметів, виданих ОСОБА_17 по АДРЕСА_3 від 11.12.2017 року. Разом з тим, суд не врахував, що жодних зауважень, під час проведення даного огляду, з боку понятих не надійшло, вони власноручно поставили підписи на протоколі, чим засвідчили законність проведення відповідної слідчої дії, поняті підтвердили, що в їх присутності проводилось вилучення предметів та фотозйомка. Крім того, обставини, встановлені в ході даного огляду, повністю підтверджуються свідченнями свідка ОСОБА_15 , свідченнями свідка ОСОБА_17 , а також свідченнями самих обвинувачених про те, що вилучені предмети, які були виявлені у вказаному будинку, господарці будинку та мешканцям не належать і походять з будинку потерпілого, тобто є його власністю. Крім того, законність проведення вказаного огляду підтверджена ухвалою слідчого судді Гуляйпільського районного суду про арешт майна від 12.12.2017 року, якою накладено арешт на вилучені у ході вказаного огляду речі 37 пачок цигарок та 6 пляшок пива, тюль - тканина білого кольору. В вироку суд жодним чином не спростував законність винесення вказаної ухвали, не навів жодного обґрунтування її незаконності та не скасував дану ухвалу згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України як незаконну та необґрунтовану. Вважає, що слідчими при проведенні слідчих дій не порушено жодного з передбачених законодавством прав та свобод, так як 11.12.2017 року за адресою: АДРЕСА_3 , огляд проводився саме предметів, а не самого домоволодіння, а тому на вказані слідчі дії не можуть розповсюджуватися вимоги ч. 2 ст. 237 КПК України. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України, для встановлення об`єктивної істини по даному провадженню та прийняття обґрунтованого та виваженого рішення, вважає, що в ході судового засідання в суді апеляційної інстанції необхідно повторно дослідити всі обставини, встановлені під час даного кримінального провадження, а саме дослідити наступні докази: протокол огляду домоволодіння по АДРЕСА_4 від 11.12.2017 року; протокол огляду предметів, виданих ОСОБА_17 (згідно ухвали слідчого судді про арешт майна від 12.12.2017 року) по АДРЕСА_3 від 11.12.2017 року; протокол огляду предмету (розкладний металевий ніж), виданого ОСОБА_17 по АДРЕСА_3 від 11.12.2017 року; кухонний ніж. викрутку та металеву частину до неї, викрутку, запальничку, металеву ручку від двері, вилучені 11.12.2017 року під час огляду місця події домоволодіння потерпілого ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_4 ; розкладний металевий ніж, 37 пачок цигарок та 6 пляшок пива, тюль - тканина білого кольору (згідно ухвали слідчого судді про арешт майна від 12.12.2017 року), вилучені під час оглядів предметів 11.12.2017 року, виданих ОСОБА_17 в домоволодінні за місцем мешкання останньої за адресою: АДРЕСА_3 .

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 просить апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у суді першої інстанції, - ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні висловив підтримку доводам апеляційної скарги.

Обвинувачені та їх захисники у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вказавши на законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції.

Потерпілий, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явився у судове засідання апеляційної інстанції, у зв`язку з чим апеляційний суд, з урахуванням думки учасників провадження, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності потерпілого, та у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, проводить апеляційний розгляд за відсутності потерпілого ОСОБА_12 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити докази ті, що викривають і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Право на отримання вмотивованого судового рішення є процесуальним елементом права на справедливий суд, встановлений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Таким чином, недотримання судом вимог ст. 370, 374 КПК України при ухваленні судового рішення є підставою для його скасування у зв`язку з порушенням норм процесуального права незалежно від доводів, викладених в апеляційній скарзі.

За вимогами п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи невинуватою, у мотивувальній частині вироку зазначаються, окрім іншого: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення .

Перевіривши вирок, ухвалений щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про визнання їх невинуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, на предмет його відповідності зазначеним вище та іншим вимогам кримінального процесуального закону, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення не може бути визнане законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, свої висновки про недоведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, суд першої інстанції обґрунтував тим, що жоден свідок не надав об`єктивних, конкретних та неоспорюваних показань про вчинення обвинуваченими інкримінованого їм злочину, а письмові докази, в їх більшості, є недопустимими і одночасно вказав на відсутність очевидців події.

Дослідивши матеріали провадження, судова колегія не погоджується із висновком місцевого суду.

Сукупність наданих стороною обвинувачення доказів не отримали належної оцінки в контексті їх достатності та взаємозв`язку.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що місцевий суд взагалі не проаналізував та не оцінив показання потерпілого ОСОБА_12 щодо події злочину у співставленні із іншими дослідженими доказами.

Так, потерпілий в суді першої інстанції чітко вказував на трьох осіб, які скоїли щодо нього злочин. При цьому, потерпілий зазначав, що двоє з нападників, погрожуючи йому ножем, безпосередньо вимагали у нього гроші, а третій перебував на веранді. Більш того, потерпілий беззастережно вказував на ОСОБА_8 , як на особу, яка погрожувала йому ножем.

При цьому суд загалом не оцінив достовірність показань потерпілого, які стосувалися і інших обставин, що у своїй сукупості могли бути таким, які відтворюють фактичні обставини.

Показання потерпілого щодо присутності третьої особи підтверджуються й показами самих обвинувачених, які під час допиту в суді першої інстанції зазначили, що разом з ними був ОСОБА_29 , який також заходив у двір потерпілого, а потім ніс речі, які були викрадені у потерпілого.

Допитаний в суді першої інстанції в якості свідка ОСОБА_29 також підтвердив факт свого перебування на території домоволодіння потерпілого разом з обвинуваченими, вказував на ОСОБА_7 , як такого, що перелазив через паркан, відчиняв хвіртку, а в подальшому в будинку бачив боротьбу між ОСОБА_7 та потерпілим, зазначав про перебування у будинку також і ОСОБА_8 , знаходження у ОСОБА_7 після возврату з будинку потерпілого вузла із речами, а в будинку ОСОБА_7 бачив пачки цигарок.

При цьому, працівниками поліції речі потерпілого були вилучені у будинку за місцем проживання ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_17 під час допиту в суді першої інстанції повідомила про з`явлення пачок цигарок у будинку після повернення до дому ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_30 , чому суд не приділив уваги.

Одночасно інші свідчення ОСОБА_17 , взявши їх до уваги, суд не проаналізував через призму близьких відносин свідка із ОСОБА_7 та з огляду на невідповідність показань свідка при судовому розгляді наданим нею відомостям при видачі та огляді вилучених предметів (т.2 а.с.148, 149).

Так, при огляді виданих ОСОБА_17 добровільно речей у вигляді алкогольних напоїв та цигарок зазначила, що до її помешкання ці речі принесли її співмешканець ОСОБА_7 та його брат ОСОБА_8 .

Крім того, не звернуто уваги, що показання потерпілого узгоджуються і з даними протоколу огляду місця події стосовно подій та застосованих нападниками по відношенню до нього предметів.

Протокол огляду речей (т. 2 а.п. 149) районний суд оцінив в контексті положень ст.ст. 233, 237 КПК України, якими передбачені вимоги щодо проникнення до житла, про що і зазначив суд у вироку.

Між тим, зміст вказаного доказу засвідчує проведення слідчої дій у вигляді огляду саме речей, що були видані свідком ОСОБА_17 добровільно (т. 2 а.п. 148), а не огляд житла.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що положеннями ст. 237 КПК України передбачено і огляд речей, а тому висновки місцевого суду про визнання протоколу огляду предмету від 11.12.2017 року недопустимим доказом через недотримання правил огляду житла є передчасними.

Залишились без уваги місцевого суду і обставини впізнання потерпілим виданих свідком ОСОБА_17 речей.

Показання свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , які були присутніми в якості понятих під час огляду предметів, узгоджуються із даними протоколу огляду предмету від 11.12.2017 року. Так, вказані свідки підтвердили, що працівниками поліції було проведено саме вилучення речей, а не огляд домоволодіння, житла.

Також колегія суддів звертає увагу про залишення без аргументування спростувань свідка ОСОБА_30 версії обвинувачених щодо залишення їм вказаним свідком цигарок на зберігання.

Крім того, під час судового розгляду залишилось не з`ясованим чи впізнає потерпілий у одному з нападників ОСОБА_7 .

Місцевий суд, визнаючи протокол огляду місця події недопустимим доказом, пославшись на формальні обставини, не з`ясував чи є ці обставини істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства, які тягнуть визнання доказу недопустимим.

Розбіжності в написанні по-батькові потерпілого в процесуальних документах, на що зосередив увагу місцевий суд, також не проаналізовані в контексті суттєвих порушень вимог КПК, та чи можливо вказані неточності усунути під час допиту потерпілого. До того ж, допитані в суді першої інстанції свідки вказали на особу потерпілого, присутнього у залі судового засідання у якості потерпілого.

Таким чином, аналіз сукупності всіх доказів у повному обсязі місцевим судом не здійснений, а мотиви щодо недоведеності вини обвинувачених, викладені у мотивувальній частині вироку, на думку колегії суддів, не являються безсумнівними та однозначними, оскільки є недостатніми та непереконливими, а тому не можуть слугувати беззаперечними підставами для висновку про законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо невинуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Висновки суду першої інстанції містять істотні суперечності та вочевидь не відповідають наявним доказам.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини, які мають істотне значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, не надав оцінки зібраним в ході досудового розслідування доказам з точки зору достатності та взаємозв`язку, що вплинуло на обґрунтованість висновків стосовно невинуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , не перевірив належним чином доводи як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, не навів у вироку підстави для виправдання обвинувачених з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, у зв`язку з чим судовий розгляд даного провадження не може вважатися справедливим, а прийняте процесуальне рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Одночасно слід зауважити на положеннях статті 409 КПК України, якою передбачено, що підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи. Така невідповідність згідно ст. 411 КПК України має місце тоді, коли висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, висновки суду, викладені в судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Суд першої інстанції, дослідивши докази в судовому засіданні, не надав їм належної та повної оцінки у вироку в контексті висунутого обвинувачення та заявленої стороною захисту позиції.

За наведених вище обставин, висновок суду про визнання невинуватими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є передчасним, зробленим без повного, всебічного та об`єктивного аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів.

Встановлені порушення, відповідно до ст. 412 КПК України є істотними та такими, які згідно п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України про порядок заповнення прогалин і врегулювання колізій у правовому регулюванні кримінально-процесуальних відносин шляхом застосування загальних засад кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування загальних засад кримінального провадження.

Переглядаючи вирок суду у межах, передбачених ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості виправити допущені місцевим судом помилки через відсутність обґрунтованого клопотання для повторного дослідження доказів та положень ст. 23 КПК України щодо безпосереднього дослідження доказів, а тому, виходячи із засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст. 7-9 КПК України щодо законності, змагальності і диспозитивності, скасовуючи оскаржуваний вирок, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції, що передбачено ст. 415 КПК України.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в даній ухвалі, повно, всебічно та неупереджено дослідити всі обставини провадження в їх сукупності, дати належну юридичну оцінку здобутим доказам, перевірити заявлені сторонами доводи та, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення в розумінні ст. 370 КПК України.

Відтак, зважаючи на вищенаведені обставини істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Гуляйпільського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок колегії суддів Оріхівського районного суду Запорізької області від 27 травня 2019 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , виправданих за ч. 3 ст. 187 КК України, скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4