Єдиний унікальний номер 205/3252/18
1-кп/205/542/23
У Х В А Л А

Іменем України

07 лютого 2023 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальні акти у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000581 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та № 0000791 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 12.03.2018 року близько 18.00 год., знаходячись біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за попередньою групою осіб, разом з ОСОБА_3 , керуючись раптово виниклим умислом, вступив у попередню змову на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше сховище. Розподіливши ролі свої злочинною діяльності, ОСОБА_4 разом з співучасником злочину ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у інше сховище за попередньою змовою групи осіб, діючи умисно, із корисливих мотивів, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, підтягнувшись, тримаючись руками за огорожу, переліз разом з співучасником злочину ОСОБА_3 огорожу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим, проник на територію домоволодіння. Після чого, ОСОБА_4 разом з співучасником злочину ОСОБА_3 побачили металеву конструкцію (стелаж), вартість якого складає 1438,30 грн., яка знаходиться поблизу гаражу, який розташований на території вищевказаного домоволодіння, та керуючись корисливим мотивом визначив її разом з співучасником злочину ОСОБА_3 як об`єкт свого посягання. Підійшовши до металевої конструкції, ОСОБА_4 став намагатись разом з співучасником злочину ОСОБА_3 витягти вказану металеву конструкцію обома руками з метою подальшого пересування для викрадення. Відповідно до розподілених ролей своєї злочинної діяльності ОСОБА_4 разом з співучасником злочину ОСОБА_3 обома руками застосовуючи фізичну силу намагався викрасти вищезазначену металеву конструкцію та не зміг її здвинути, бо вказана металева конструкція була приварена до стіни металевого гаражу, що унеможливлює її пересування, після чого ОСОБА_4 перший став уходити з території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та переліз через огорожу (паркан), та пішов в напрямку вулиці Юрія Кондратюка, тим самим, ОСОБА_4 , не завершивши всі дії, направлені на незаконне таємне викрадення чужого майна, що не залежало від його волі, переліз через огорожу (паркан) та зник з місця скоєння кримінального правопорушення.

Дії ОСОБА_4 , які виразилися у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше сховище, органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Крім того, 12.03.2018 року близько 18 години 00 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_4 , керуючись раптово виниклим умислом, вступили у попередню змову на таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у інше сховище. Розподіливши ролі своєї злочинної діяльності, ОСОБА_7 разом з співучасником злочину ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадання чужого майна, поєднаний з проникненням у інше сховище за попередньою змовою групи осіб, діючи умисно, із корисливих мотивів, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, підтягнувшись, тримаючись руками за огорожу, переліз разом з співучасником злочину ОСОБА_4 через огорожу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим, проник на територію домоволодіння. Після чого, ОСОБА_7 разом з співучасником злочину ОСОБА_4 побачили металеву конструкцію (стелаж) вартість якої складає 1438,30 грн., яка знаходилась поблизу гаражу, який розташований на території вищевказаного, домоволодіння, та керуючись корисливим мотивом, визначив разом з ОСОБА_4 її як об`єкт свого посягання. Підійшовши до металевої конструкції, ОСОБА_7 став намагатись разом з співучасником злочину ОСОБА_4 витягти металеву конструкцію обома руками з метою подальшого пересування для викрадення. Відповідно до розподілених ролей своєї злочинної діяльності ОСОБА_7 разом з співучасником злочину ОСОБА_4 обома руками, застосовуючи фізичну силу, намагався викрасти вищезазначену металеву конструкцію та не зміг її здвинути бо вказана металева конструкція була приварена до стінки металевого гаражу, що унеможливлює її пересування, після чого ОСОБА_4 перший став уходити з території домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , та переліз через огорожу (паркан) та пішов в напрямку вулиці Ю. Кондратюка. В цей самий час, на територію домоволодіння зайшов потерпілий ОСОБА_8 та окликнув ОСОБА_9 який вже відійшов від металевої конструкції та став уходити з місця скоєння злочину, потерпілий ОСОБА_8 , підійшовши до ОСОБА_9 , та намагався його затримати, однак ОСОБА_10 вдалось втекти з місця скоєння злочину. Після чого, ОСОБА_7 не завершивши всі дії направлені на незаконне таємне викрадення чужого майна, що не залежало від його волі, переліз через паркан та зник з місця скоєння кримінального правопорушення.

Дії ОСОБА_9 , які виразилися у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше сховище, органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Також, ОСОБА_4 23 лютого 2019 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, прибув до будинку АДРЕСА_2 . Усвідомлюючи, що не має права на вхід до будинку, так як не зареєстрований в ньому, та фактично не проживає в ньому, та не перебуває із власником у родинних зв`язках, а також без будь-якого запрошення або дозволу з боку власника, вирішив незаконно проникнути до будинку. Діючи умисно, маючи умисел на незаконне проникнення до житла, в порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує право на недоторканність житла, ст. 12 Загальної декларації прав людини, ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, переліз через паркан, погнувши його, та проник на територію вказаного домоволодіння. Після чого, незаконно проник до будинку, де дерев`яні двері, чим порушив конституційне право потерпілого на недоторканість житла та іншого володіння особи. Після чого, покинув місце скоєння правопорушення в невідомому напрямку.

Дії ОСОБА_4 , які виразилися у незакінченому проникненні до житла та іншого володіння особи, органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України.

До суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в цій частині.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 зазначене клопотання підтримала та просила задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Прокурор та обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання.

Вислухавши учасників кримінального провадження, вирішуючи клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності суд виходить з наступного.

За частиною 1 статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому, недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового кримінального правопорушення.

Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України, за який передбачено покарання у виді обмеження волі; з дня вчинення кримінальних проступків минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся, однак у грудні 2019 року переривався, оскільки ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення, відносно якого Ленінським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено вирок від 14.07.2022 року.

Разом з тим, на момент розгляду клопотання строк притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162 КК України сплинув, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, крім того, обвинувачений не заперечує проти закриття провадження із зазначених підстав, у зв`язку з чим кримінальне провадження в цій частині підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 284 ч.2, 370-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України - закрити на підставі ст. 284 ч.2 п.1 КПК України.

Повний текст ухвали складений і оголошений учасниками судового провадження 10.02.2023 року о 14.00 год.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1