У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.03.2023 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, що мешкає АДРЕСА_1

-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.04.2023р. включно.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

підозрюваний: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.04.2023р. включно.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

На думку захисника, стороною обвинувачення не була доведена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що зважаючи на дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, визнає вину, є військовослужбовцем, учасником АТО, до нього може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

В провадженні СУ ГУ НП України в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 , 26.02.2023 року близько 12.00 год. разом із знайомим ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_1 , спільно вживали алкогольні напої. Після чого, у вечірній час доби, на автомобілі «Део Нубіра» під керуванням ОСОБА_6 , поїхали до караоке клубу « Гавана Мама» у м. Миколаєві, де продовжили вживати алкогольні напої. Надалі між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт та вони покинули приміщення клубу, сіли в автомобіль та поїхали в бік будинку ОСОБА_8 , Близько 21 год 20 хв. рухаючись в автомобілі, продовжили конфлікт, в результаті чого ОСОБА_6 зупинив автомобіль, вийшов з нього, покликав з салону ОСОБА_8 та утримуючи в руці предмет ззовні схожий на ніж, наніс ним по тілу ОСОБА_8 не менше трьох ударів в область тулуба, спини, та грудної клітини, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітини.

27.02.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку, що запобігти їм в змозі тільки цей вид запобіжного заходу.

Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим не наведено виключних обставин і не надано доказів, які б давали підстави для тримання підозрюваного під вартою. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Згідно матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, який є тяжким, та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, а тому існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, але прийшов до висновку, що цей ризик є не вагомим, зважаючи на те, що підозрюваний є військовослужбовцем, має намір продовжити військову службу, визнає свою вину.

Також слідчий суддя зазначив, що стороною обвинувачення не доведений вказаний у клопотанні ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, так як, ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, з початку війни приймає участь у бойових діях, є учасником АТО та має намір продовжити військову службу.

Колегія погоджується з висновком слідчого судді, щодо не доведеності стороною обвинувачення наявності ризику впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні та наявності тільки одного з заявлених ризиків, а саме ризику знищити, сховати будь- яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з огляду на те, що на даний час слідством не встановлено місце знаходження знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

Разом з цим, вказавши, що є вагомим тільки один з заявлених стороною обвинувачення ризиків, слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не звернув увагу на те, що в клопотанні слідчого відсутнє достатнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід від такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, та застосував до підозрюваного найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце реєстрації та проживання, має міцні соціальні зв`язки. З початку війни приймав участь у бойових діях та бажає продовжити військову службу, визнає вину у вчиненні інкримінованого йому злочині.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, є достатнім для запобігання встановленому одному з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.03.2023 року, щодо ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУ НП України в Миколаївській області ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду за відповідним викликом;

- утриматись від спілкування з потерпілим у кримінальному провадженні № 00000070.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції України за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 ..

Строк дії ухвали до 27.04.2023 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: