КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-кп/824/1533/2022 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
№ 752/9070/18
Категорія КК: ч. 2 ст. 125 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастова Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.10.2016 за ч. 2 ст. 342; ч. 2 ст. 345, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 125 КК України виправдано, у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення в тому, що він 28.12.2017, приблизно о 09:30 год., перебуваючи у загальному приміщенні поверху біля квартири АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікт зі ОСОБА_9 , який виник у зв`язку з раптово виниклими неприязними відносинами, умисно, протиправно, з метою заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю наніс потерпілій ОСОБА_9 декілька ударів кулаками обох рук в область її голови та обличчя. Згідно висновку експерта № 30 від 04.01.2018, внаслідок отриманих ударів потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми кісток лицьового черепу - синець на спинці та скатах носа, на нижніх повіках обох очей з переходом в підочні ділянки, перелом кісток носу.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 28.02.2020 щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що вирок суду є незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження апелянт вбачає у прийнятому судом рішенні щодо відсутності доказів винуватості ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Посилання суду першої інстанції на те, що дані протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 не містять даних про заподіяння саме ОСОБА_8 їй тілесних ушкоджень, натомість вказано лише ім`я чоловіка - ОСОБА_11 , на думку апелянта, не суперечить вимогам КПК України. Вказана слідча дія проведена з дотриманням вимог ст. 240 КПК України, результати якої зафіксовано у протоколі з дотриманням вимог ст. 104 КПК України.

Крім того, прокурора вказує про порушення судом ч. 3 ст. 374 КПК України, оскільки останній, ухвалюючи виправдувальний вирок, не вказав з яких мотивів відкинув докази обвинувачення. Єдиною підставою для виправдування обвинуваченого стала неявка потерпілої в судове засідання. При цьому прокурор звертає увагу апеляційного суду на те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 належить до категорії кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення. Тому участь потерпілої в судовому засіданні є обов`язковою. Потерпіла або її представник має виключне право відмовитись від обвинувачення, що є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Потерпіла в судові засідання не з`являлась, проте суд мав можливість вжити заходів, передбачених ст. 325 КПК України, зокрема накласти на неї грошове стягнення. Натомість суд, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України», безпідставно прийшов до висновку, що неявка потерпілої у кримінальних провадження у формі приватного обвинувачення має розцінюватися як відмова потерпілого від обвинувачення. При цьому апелянт звертає увагу, що вказане рішення Європейського суду стосується права потерпілого на відновлення провадження через значний період часу шляхом поновлення строку на ординарне апеляційне оскарження. Тому застосування лише частини одного речення з п. 41 вказаного рішення є недоречним.
Крім того, апелянт вважає, що суд, застосовуючи норми ст. 340 КПК України, вийшов за межі свої повноважень, оскільки прокурор не відмовлявся від державного обвинувачення, а потерпілій не роз`яснювались права, передбачені ч. 2 ст. 340 КПК України та не виконані всі інші вимоги вказаної норми кримінального процесуального законодавства. Тому сторона обвинувачення вважає, що не могли настати обставини, які б надавали суду право застосувати ч. 6 ст. 340 КПК України.
При цьому прокурор вважає незаконним твердження суду про повідомлення потерпілої щодо призначених судових засідань належним чином, хоча остання не отримувала судові повістки. Прийняття рішення у кримінальному провадженні, в якому потерпіла була відсутня у зв`язку з не повідомленням її належним чином про день та час судового розгляду, є істотним порушенням вимог КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення захисника і обвинуваченого, які заперечили проти апеляційної скарги, вважаючи вирок законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 374 КПК України передбачає, що у вступній частині вироку, у разі визнання особи виправданою викладається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження та ухваленого судом виправдувального вироку відносно ОСОБА_8 , останнім вказані вимоги кримінального процесуального законодавства дотримано.
Дотримано судом і норми кримінального процесуального закону, які регламентують здійснення судового розгляду у кримінальному проваджені.

ОСОБА_8 прокурором пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України. При цьому формулювання обвинувачення не містить посилання на ступень тяжкості спричинених потерпілій тілесних ушкоджень, а наявні лише перелічені ушкодження. Кримінальне провадження за даною категорією злочинів здійснюється у формі приватного обвинувачення, яке розпочато на підстави заяви потерпілої.
Потерпіла ОСОБА_9 , починаючи з дати призначення підготовчого судового засідання, яке було визначено на 18.06.2018, до суду не з`явилася, хоча отримала повістку, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення поштового рекомендованого відправлення. В подальшому, на призначені судом дати підготовчого судового засідання, а саме 10.07; 10.09; 21.09; 02.11.2018 та 09.01.2019 потерпіла не з`явилася, повістки повернуті з відміткою за закінченням терміну зберігання. Про виклик на підготовче засідання 15.03.2019, потерпіла, яка отримала повістку, про що свідчить поштове повідомлення, знову не з`явилася, про причини неявки суд не інформувала, заяв про відкладення на адресу суду не направляла. Після призначення кримінального провадження до судового розгляду, починаючи з 11.04.2019, незважаючи на неодноразові виклики, потерпіла на судові засідання 10.06; 11.09; 19.11.2019 та 08.01 та 27.02.2020, не з`явилася, хоча належним чином, у процесуальний спосіб повідомлялася про дату та час судових засідань. Зважаючи на вимоги сторони захисту про необхідність розгляду провадження у розумні строки, судом, після з`ясування думки сторін, було прийнято рішення про слухання справи у відсутність потерпілої, на підставі інших доказів, які в розпорядження суду надала сторона обвинувачення.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_8 в ході судового розгляду винним себе у заподіянні тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 не визнав та показав, що певний час проживав з ОСОБА_12 , яку утримував. Вирішив з нею розлучитися та зателефонував, щоб вона забрала свої речі. Вона, вранці 28.12.2017 приїхала зі своєю подругою ОСОБА_13 , яка очікувала у коридорі, а ОСОБА_14 забрала свої речі. ОСОБА_14 , яка була обурена його вчинком, не штовхав, а ОСОБА_13 , яка в квартиру не заходила, ударів не наносив, звідки вона отримала ушкодження, сказати не може. Через два тижні приїхала поліція і залишили виклик. На думку обвинуваченого, у такий спосіб ОСОБА_14 намагається помститися йому.
З висновку експерта № 30 від 04.01.2018 вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при обстеженні і вивченні медичної документації виявлено ушкодження: закрита травма кісток лицьового черепу - синець на спинці та скатах носа, на нижніх повіках обох очей з переходом в підочні ділянки, перелом кісток носа, що відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
З протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28.12.2017 вбачається, що ОСОБА_9 звернулася до Голосіївського УП ГУНП в м. Києві з заявою про те, що 28.12.2017, близько 09.00 год., по АДРЕСА_3 власник квартири на ім`я ОСОБА_11 під час конфлікту наніс удар рукою в обличчя.
В ході слідчих експериментів з потерпілою ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_15 , останні розповіли та показала, як особа на ім`я ОСОБА_11 у приміщенні під`їзду на 21 поверсі будинку АДРЕСА_4 28.12.2017 року наніс ОСОБА_9 тілесні ушкодження.
Інших доказів, крім викладених, прокурором в ході судового розгляду не надано.
Надані докази дійсно відповідають вимогам процесуального закону, однак вони не містять даних про спричинення тілесних ушкоджені саме обвинуваченим ОСОБА_8 з урахуванням того, що він не є єдиною особою, що має ім`я ОСОБА_11 . Інших даних, за якими можні ідентифікувати обвинуваченого протоколи не містять. Відсутні у наданих доказах і дані про те, що власником квартири, де нібито спричинені потерпілій ушкодження є обвинувачений.

В ході апеляційного розгляду, з 06.04.2000, потерпіла ОСОБА_9 також неодноразово, всіма передбаченими законом способами повідомлялася про надходження апеляційної скарги, а також про дату та час судових засідань. Однак остання не скористалася своїм правом отримати повідомлення та направлені поштою листи повернулися із відміткою про закінчення терміну зберігання. Що стосується наявного в матеріалах номеру мобільного телефону, то на даний час він не обслуговується, а тому в такий спосіб повідомити потерпілу також не можливо про необхідність з`явитися в судові засідання.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, судом вжиті всі, передбачені кримінальним процесуальним законом заходи, для виклику потерпілої в судові засідання. Відповідно до ст. 325 КПК України судом вирішено, за згодою сторін, проводити судовий розгляд за відсутності потерпілої. Вказана стаття закону не передбачає здійснення примусового приводу потерпілої. Накладення грошового стягнення на потерпілу в даному випадку не сприятиме її явці в судове засідання. До того ж прокурором не вжито жодних заходів протягом всього розгляду в кримінальному провадженні для забезпечення її явки в судове засідання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом вичерпані всі можливості для забезпечення участі потерпілої в судовому розгляді, а стороною обвинувачення не надано належних доказів винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 .
Висновки суду першої інстанції про недоведеність вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення є законним та обґрунтованим, а тому вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 28.02.2020 що ОСОБА_8 підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року, яким ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.125 КК України та його виправдано, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Судді:
__________________ _________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 11-кп/824/1533/2022 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
№ 752/9070/18
Категорія КК: ч. 2 ст. 125 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду
в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастова Київської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.10.2016 за ч. 2 ст. 342; ч. 2 ст. 345, ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

У С Т А Н О В И Л А:

Приймаючи до уваги те, що складання ухвали вимагає значного часу, колегія суддів вважає за можливе обмежитися складанням і оголошенням лише резолютивної її частини.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 28 лютого 2020 року, яким ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.125 КК України та його виправдано, - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголосити 10 жовтня 2022 року о 15 годині.

Судді:
__________________ _________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4