Справа № 442/3403/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/831/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 червня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні, -
з участю прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
представника Дрогобицької ВК (№40) ОСОБА_9

встановила:

ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 червня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.

Мотивуючи ухвалу суд першої інстанції, зокрема, вказав, що засуджений протягом всього періоду відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, суд вважає за можливе прийняти рішення про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватися протягом всього строку відбування покарання.
На дану ухвалу адвокат ОСОБА_6 захисник засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, винести ухвалу про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у ДУ Дрогобицька ВК №40, згідно вироку Галицького районного суду м. Львова від 17.02.2020 р.
В обґрунтування вказує, що ОСОБА_7 з 10.09.2020р. відбуває покарання в ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40» і там характеризується посередньо, стягнень не має, а також не має заохочень. В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_7 , працює на різних роботах у виправній колонії і роботу виконує сумлінно.

Вказує, що ОСОБА_7 постійно не був працевлаштований бо в колонії є обмежена кількість робочих місць. Адміністрація колонії йому ніколи не пропонувала постійної роботи, а лише тимчасові, які він сумлінно виконував.

Підкреслює, що ОСОБА_7 відбуваючи покарання показав себе з позитивної сторони, він не порушував внутрішньої дисципліни, бережно відносився до майна колонії і показав своєю сумлінною поведінкою та працею що став на шлях виправлення.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 є особа молодого віку, має постійне місце проживання в м.Львові, він проживає разом з мамою, характеризувався по місцю проживання з позитивної сторони. Перебуваючи в колонії він також характеризується позитивно.

Апелянт, вважає, що до ОСОБА_7 можна застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника та засудженого, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, яка подану захисником апеляційну скаргу заперечила, представника колонії, яка апеляційну скаргу заперечила, зазначила, що засуджений ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, перевіривши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув певну частину призначеного строку покарання.
Верховний Суд України в постанові Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року вказує, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
З матеріалів справи вбачається, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 17 лютого 2017 року ОСОБА_7 було засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки; вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 14 травня 2018 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік.
Вироком Галицького районного суду міста Львова від 17 лютого 2020 року ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі.
На даний час ОСОБА_7 відбуває покарання у ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40».
Початок строку відбування покарання 04.10.2018 року. Кінець строку покарання 24.06.2023 року.
Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_7 , затвердженої начальником ДУ «Дрогобицька виправна колонія №40» ОСОБА_10 ,засуджений ОСОБА_7 у місцях попереднього ув`язнення та місцях позбавлення волі перебуває з 04.10.2018. Під час перебування в ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)» характеризувався негативно: допускав порушення режимних вимог за що п`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Дані порушення виразились в порушенні розпорядку дня, зберіганні заборонених предметів, нетактовній поведінці до представників адміністрації, закриванні оглядового вікна камери. Заохочення не надавались. З 10.09.2020 відбуває покарання в ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» Львівської області. За час відбування покарання характеризується посередньо: порушень режимних вимог не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи не заохочувався. Ініціативи у працевлаштуванні на виробництві установи не проявляє. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин із персоналом установи. Правил санітарії та гігієни дотримується під контролем, намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи під контролем. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно. Порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці не допускає. Участі в організації та проведенні виховних заходів, які проводяться в установі передбачених ст.123 КВК України не приймає. До реалізації програм диференційовано виховного впливу, передбачених ст.123 КВК України не задіяний. До підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійних технічних навичок передбачених ст. 126 КВК України, не прагне. Участі у роботі самодіяльних організацій засуджених відділення, передбачених ст.127 КВК України не приймає. Відповідно до ст.ст. 110,112,113 КВК України підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує від них посилки (передачі) і бандеролі. Згідно протоколу № 4 від 24.02.2021 комісією установи відмовлено у застосуванні ст.82 КК України, як такому що не став на шлях виправлення. Згідно протоколу № 23 від 08.12.2021 комісією установи відмовлено у застосуванні ст.81 КК України, як такому що не довів свого виправлення. Вину у вчиненому злочині не визнав. Засуджений на профілактичному обліку в установі не перебуває.
Згідно довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_7 станом на 24.06.2022 року останній не має жодного заохочення та має 5 (п`ять) стягнень. На даний час стягнення погашені у встановленому законом порядку.
При застосуванні умовно дострокового звільнення від відбування покарання враховується поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування потерпілій особі матеріальних збитків.
Частиною 1 ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення, так, наявність у засудженого за час відбування покарання заохочень, не свідчать про те, що засуджений довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, відтак в даному конкретному випадку недостатнім підтвердженням можливості продовження процесу виправлення за умови застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегіясуддів,

постановила:

ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 червня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання залишити без змін, апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4