Житомирський апеляційний суд
Справа №296/20/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 331 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 09 січня 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 09 березня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 09 січня 2023 року було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів до 09 березня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт залишено без задоволення.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися та врахував, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, що є особливо тяжкими, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, або довічного позбавлення волі, не має міцних соціальних зв`язків, за станом здоров`я стаціонарного лікування не потребує, усвідомлює те, що він може бути засудженим до реальної міри покарання, а тому, з метою уникнення покарання, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вказує, що ОСОБА_7 визнав вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів повністю, розкаявся у вчиненому та сприяв у його розслідуванні, та він не має наміру будь-яким чином впливати на хід слідства, свідків чи знищити докази.

Також, зазначає, що суд не в повній мірі врахував те, що ОСОБА_7 постійно проживає в м. Житомирі, має міцні соціальні зв`язки, пенсійний вік, про вчинений злочин сильно шкодує.

Вважає, що прокурор не довів суду належним чином неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є невиправданим.

Прокурор до суду не з`явилася, була належним чином повідомлена, просила справу розглядати у її відсутність, а тому колегія суддів вважає за можливе слухати справи у її відсутність відповідно до положень ч. 4 ст. 422-1 КПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст.115 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження вбачається, що 09 січня 2023 року судом першої інстанції було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Висунуте ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст.115 КК України, які є особливо тяжкими, вчиненим проти життя та здоров`я людини, наслідки злочину - смерть людини, та закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), свідчать про підвищену суспільну небезпеку цих діянь що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, в разі доведення вини ОСОБА_7 , вказує на обґрунтованість висновків суду про продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України та необхідності продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, на переконання колегії суддів судом першої інстанції обґрунтовано враховано, те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, які б гарантували виконання ним процесуальних обов`язків зважаючи на тяжкість обвинувачення, оскільки він не працює, утриманців не має.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи апелянта щодо відсутності підстав для продовження тримання під вартою, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 .

Таким чином, вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останньому та неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

Також, колегія суддів зважає і на те, що на даний час в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, який з врахуванням даних про особу обвинуваченого, характером злочину у якому він обвинувачується додатково свідчить про правильність висновків суду, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченим правоохоронними органами, в разі застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування або зміни ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 09 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: