Справа № 463/658/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/350/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 20 березня 2023 року про накладення арешту на майно,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою клопотання - задоволено старшого детектива Відділу детективів ТУ Бюро економічної безпеки у Львівській області ОСОБА_9 .

Накладено арешт, шляхом позбавлення фізичних та юридичних осіб, до його скасування у встановленому порядку, права на відчуження, розпорядження та користування майном, яке вилучено 09.03.2023 в ході проведення обшуку за місцем фактичного проживання бухгалтера ПАТ «Дніпронафтопродукт» ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000012 від 24.01.2023, а саме: електронний багатофункціональний пристрій (мобільний телефон) «Iphone XS» сріблястого кольору з пошкодженням задньої стінки.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 20 березня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна ОСОБА_10 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що підставою для скасування оскаржуваної ухвали є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею, а саме не з`ясовано чи подано клопотання протягом 48 год після вилучення майна; слідчий суддя належним чином не перевірив, не обґрунтував та не зазначив в ухвалі мету та правову підставу для такого арешту; обмежився лише переліком норм кримінального процесуального закону, які регулюють порядок накладення арешту на майно з підстав збереження речових доказів; проігнорував, що детектив у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні; проігнорував, що детектив не довів, що вилучене майно є речовим доказом; слідчим суддею залишено без уваги те, що перед початком проведення обшуку ОСОБА_7 не пред`явлено оригінал ухвали про обшук і не надано копію такої власниці майна; не обґрунтовано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; не з`ясовано наслідки арешту майна власника майна.

Зазначає, що слідчий суддя допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки задовольнив клопотання, за відсутності доказів подання такого у межах строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Вказує, що з протоколу обшуку вбачається, що такий у квартирі ОСОБА_7 проведено 09.03.2023 і завершено о 11:32 год, тобто 48 годинний строк розпочався 09.03.2023 о 11:32 год і спив 11.03.2023 року о 11:32 год. Клопотання детективом подане через АТ «Укрпошта», однак у матеріалах відсутній розрахунковий документ, який підтверджує факт подання цього клопотання у відділення пошти до 11:32 год 11.03.2023, а саме чеку (квитанції) про оплату вартості надсилання. Наявні у матеріалах справи опис вкладення та накладна не свідчать про факт подання у конкретну дату і час, оскільки є проміжними документами процедури подання клопотання через АТ «Укрпошта», яка завершується оплатою, про що має свідчити чек (квитанція). Вважає, що детективом не подано достатніх доказів вважати, що клопотання про арешт майна ОСОБА_7 подано до суду протягом 48 год після вилучення майна.

Наголошує, що слідчий суддя залишив поза увагою те, що детектив у клопотанні не надав будь-якої оцінки щодо правової підстави для арешту на майно, не зазначив та належним чином не обґрунтував, яким чином це майно має відношення до кримінального провадження, не вказав, які саме сліди вчинення кримінального правопорушення могли залишитись на майні, не обґрунтував, чи можна взагалі їх використовувати як речовий доказ у кримінальному провадженні.

На переконання апелянта, оскаржувану ухвалу слідчий суддя прийняв на підставі власного припущення з ігнорування факту не доведення детективом того, що вилучене майно є речовим доказом, не доведення детективом підстави та мети арешту майна.

Звертає увагу, що слідчий суддя не перевірив наявність підстав накладення арешту та обмежився лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_6 на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_8 щодо законності судового рішення слідчого судді та його заперечення проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення з наступних підстав.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Так, згідно з клопотанням, відділом детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000012 від 24.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.209, ч.3 ст.212 КК України.

Даним досудовим розслідуванням встановлено, що до вищевказаної протиправної діяльності може бути причетна бухгалтер ПАТ «Дніпронафтопродукт» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, з метою збереження майна (речових доказів) для отримання та перевірки доказів у вказаному кримінальному провадженні, під час проведення обшуку вилучено вказані речі.

Постановою старшого детектива Відділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області від 09.03.2023, вилучений мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000012 від 24.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.209, ч.3 ст.212 КК України.

Крім цього, прокурором в судовому засіданні апеляційного суду надано постанову детектива першого відділу детективів підрозділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг ОСОБА_11 , від 15 березня 2023 року, згідно якої у вищевказаному кримінальному провадженні призначено комп`ютерно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя накладаючи арешт на електронний багатофункціональний пристрій (мобільний телефон) «Iphone XS» сріблястого кольору, врахувавши обставини викладені у клопотанні слідчого, дійшов до вірного висновку про задоволення клопотання детектива, і наклав арешт на вказане майно, так як є підстави вважати що вилучені речі, можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, могли зберегти на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Клопотання детектива Відділу детективів (на правах самостійного відділу) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області ОСОБА_9 про арешт майна подано відповідно до вимог ст. 171 КПК України.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

З огляду на викладене, заявлені апелянтом доводи належними та достатніми доказами не підтверджені.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 20 березня 2023 року про накладення арешту на майно, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: