ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/1699/20

Провадження № 11-кп/4820/750/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового

засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

представника цивільного відповідача

ПАТ «Страхова компанія «Перша» ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000733 від 04 жовтня 2018 року, по обвинуваченню ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_10 та представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Перша» ОСОБА_11 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2021 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, з середньою освітою, не працює, заміжню, на утриманні двоє дітей, не має судимостей,

визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (в редакції Закону України № 586-VI від 24.09.2008, чинній на час вчинення кримінального правопорушення), та призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 50 000 грн. (п`ятдесят тисяч грн. 00 коп.) моральної шкоди та 1 000 (одну тисячу) грн. 00 коп. матеріальної шкоди, а всього 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 процесуальні витрати у даній справі в сумі: 29 378 (двадцять дев`ять тисяч триста сімдесят вісім) грн 80 коп витрат на правову допомогу та 3 515 (три тисячі п`ятсот п`ятнадцять) грн 18 коп витрат на приїзд до місця розгляду справи, а всього 32 893 (тридцять дві тисячі вісімсот дев`яносто три ) грн 98 коп.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства СК «Перша» на користь ОСОБА_6 85 767 (вісімдесят п`ять тисяч сімсот шістдесят сім) грн 08 коп витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу; 2 208 грн. 00 коп. + 900 грн.=3 108 (три тисячі сто вісім) грн витрат на евакуацію автомобіля з місця ДТП до місця стоянки та до місця постійного зберігання; 212 (двісті дванадцять) грн 50 коп коштів на ліки; 1 800 (одну тисячу вісімсот) грн. витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи, а всього 90 887 (дев`яносто тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн. 58 коп.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь державного бюджету процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 10 194 грн (десять тисяч сто дев`яносто чотири) грн 54 коп.

Скасовано арешт на автомобіль марки «Hyundai Sonata» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2018 року.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, 04 жовтня 2018 року близько 08 год 15 хв ОСОБА_10 , керувала автомобілем марки «Mazda 626», р.н. НОМЕР_2 , у світлу пору доби, без опадів рухалась проїзною частиною другорядної автодороги О-231702 «/М-12/-Ружична через Жучківці» в межах Хмельницького району в напрямку до автодороги Н-03 «Житомир-Чернівці», яка є головною дорогою, від с. Розсоша Хмельницького району Хмельницької області. Маючи намір виконати маневр повороту ліворуч, а саме здійснити виїзд із вказаної другорядної дороги на головну дорогу Н-03 «Житомир-Чернівці» та продовжити рух до м. Хмельницького, діючи легковажно та самовпевнено, порушуючи пункти 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 (далі по тексту Правил), проявила неуважність, перед зміною напрямку руху ліворуч не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам свого руху, грубо порушуючи вимоги пункту 16.11 та вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил, не зупинила керований нею транспортний засіб перед краєм перехрещення проїзної частини автомобільної дороги Н-03, щоб надати дорогу транспортним засобам, які наближалися до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, здійснила виїзд автомобілем «Mazda 626», р.н. НОМЕР_2 , на головну дорогу Н-03, виконуючи маневр лівого повороту.

У цей час по лівій смузі головної дороги Н-03, в напрямку руху від м. Хмельницького до м. Чернівці, яка є прямою в плані горизонтального профілю зі швидкістю 78,67 км/год рухався автомобіль «Hyundai Sonata», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який помітив, що його напрямок руху перетинає автомобіль «Mazda 626», р.н. НОМЕР_2 , з метою уникнення зіткнення застосував екстрене гальмування та частково змінив напрямок руху праворуч.

Автомобіль «Hyundai Sonata» д.н. НОМЕР_1 у стані екстреного гальмування змістився на праву смугу руху, де передньою лівою частиною на 189 км + 933 м автодороги Н-03, на відстані 4,7 м від лівої лінії дорожньої розмітки 1.3. та 4,9 м від лівого краю проїзної частини дороги О-231702, здійснив зіткнення із заднім лівим крилом автомобіля «Mazda 626», р.н. НОМЕР_2 , який більшою своєю частиною перебував на лівій смузі руху напрямку руху до м. Чернівці.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Hyundai Sonata», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому нижнього кінця променевої кістки передпліччя зі зміщенням уламків та закритого уламкового перелому шилоподібного відростку нижнього кінця ліктьової кістки передпліччя з допустимим стоянням уламку, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Своїми діями водій ОСОБА_12 порушила вимоги п.п. 2.3. (б), 10.1., 16.11. Правил та не дотрималася вимог дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу».

Порушення водієм ОСОБА_13 п. 16.11. Правил та невиконання вимог дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» Правил перебувають у прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками спричиненням потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_12 просила оскаржуваний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в її діях складу інкримінованого злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Уважала, що судом першої інстанції порушено вимоги ч.6 ст.22, ст.ст.352, 353 КПК України, а саме засади змагальності сторін, оскільки суд першої інстанції не допитав потерпілого першим та не надав прокурору таку можливість; не допитав свідка ОСОБА_14 , заявленого прокурором; не розглянув клопотання сторони захисту про допит експерта ОСОБА_15 та про визнання недопустимими доказами протоколу огляду місця події та план-схеми до нього; безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит експерта ОСОБА_16 , понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , залучених до огляду місця ДТП, відмовив у проведенні слідчих експериментів з обвинуваченою та потерпілим.

Стверджувала, що суд першої інстанції сформулював обвинувачення без визначення способу вчинення інкримінованого злочину, що вказує на відсутність в її діях об`єктивної сторони.

Звертала увагу на помилкові висновки місцевого суду про те, що стороною захисту не оспорювались розташування транспортних засобів після зіткнення, дорожня обстановка, дорожні умови, а також пошкодження транспортних засобів, зафіксованих у протоколі огляду місця події.

Так, відповідно до висновку експерта швидкість руху автомобіля під керуванням потерпілого становила 117,61 км/год, а не 78,67 км/год, як зазначив місцевий суд.

Окрім іншого, посилалась на суворість призначеного основного та додаткового покарання, при цьому вказувала, що рішення суду першої інстанції в цій частині не містить мотивів і підстав такого призначення.

Указувала на наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме сприяння у розкритті злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин та відсутність належних мотивів у рішенні суду при вирішенні цивільного позову потерпілого.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «ПЕРША» ОСОБА_11 просив оскаржуваний вирок в частині цивільного позову змінити, відмовити у стягненні з страхової компанії витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи, витрат на евакуацію автомобіля з місця ДТП до місця стоянки та до місця постійного зберігання, коштів на ліки.

Уважав, що позовна заява потерпілого не містить доказів, які б вказували, що придбані потерпілим лікарські засоби використовувалися ним у своєму лікуванні.

Зазначав, що автомобіль потерпілого зберігався на штрафмайданчику як речовий доказ у кримінальному провадженні, а тому витрати, пов`язані з цим, відповідно до ст.123 КПК України здійснюються за рахунок коштів державного бюджету.

Так, чинним законодавством не передбачено виплату страховиком за рахунок страхового відшкодування перевезення транспортного засобу не з місця ДТП, що мало місце в даному провадженні.

Звертав увагу на те, що потерпілий не звернувся у визначений законом строк до страхової компанії з повідомленням про настання страхового випадку.

Потерпілий не звертався з клопотанням про призначення автотехнічної експертизи у даному кримінальному провадженні, а тому витрати на її проведення не повинні бути стягнені з страхової компанії.

До початку апеляційного розгляду від обвинуваченої ОСОБА_10 надійшло письмове клопотання про скасування вироку, звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Обвинувачена обґрунтовувала клопотання тим, що дорожньо-транспортна пригода сталася 04 жовтня 2018 року, строки давності притягнення її до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме три роки, минули, що є підставою для її звільнення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; обвинувачену ОСОБА_10 та її захисника ОСОБА_9 на підтримання поданого клопотання; думку представника цивільного відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Перша» ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_5 , які не заперечували проти задовлення цього клопотання; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як установлено, санкцією ч.1 ст.286 КК України (в редакції Закону України № 586-VI від 24.09.2008, чинній на час вчинення кримінального правопорушення), передбачено застосування таких видів покарань, як штраф від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком чинності минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила злочин, від слідства та суду та переривається у випадку вчинення зазначеною особою нового злочину.

Строк давності у вказаному провадженні не переривався, обвинувачена ОСОБА_10 не ухилялася від слідства або суду, не вчиняла нового злочину.

ОСОБА_10 інкримінувалось вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, який відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, відповідно до ст.12 КК України (у редакції Закону від 15 листопада 2011 року №4025-VI, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення), є злочином невеликої тяжкості; відповідно до чинної ст.12 КК України (у редакції закону від 22 листопада 2018 року №2617-VIII), зазначене кримінальне правопорушення віднесено до нетяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, ОСОБА_10 вчинила 04 жовтня 2018 року, тобто, на час апеляційного розгляду закінчився встановлений п.2 ч.1 ст.49 КК України трирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Колегія суддів зазначає, що в матеріалах провадження немає відомостей про те, що ОСОБА_10 ухилялася від досудового слідства або суду чи вчинила новий злочин.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_10 просила задовольнити клопотання про звільнення її від відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження.

Отже, прийняття рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності можливе за наявності її згоди на закриття кримінального провадження з відповідної підстави.

Згідно з приписами ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, на момент апеляційного розгляду сплив трирічний строк, відповідно закінчились і визначені ст.49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_10 підлягає задоволенню, остання звільненню від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, обвинувальний вирок щодо ОСОБА_10 скасуванню, а кримінальне провадження закриттю на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

У зв`язку із задоволенням вищезазначеного клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриттям кримінального провадження, доводи, наведені в апеляційних скаргах, не перевіряються.

Щодо цивільного позову, заявленого потерпілим ОСОБА_6 до ОСОБА_10 та ПрАТ «Страхова компанія «Перша» колегія суддів зазначає таке.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст.129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Якщо закінчення строку давності припадає на час апеляційного провадження, то апеляційний суд, встановивши і перевіривши всі необхідні обставини для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, повинен скасувати обвинувальний вирок і закрити кримінальне провадження.

У разі закриття кримінального провадження, що у даному випадку є обов`язковим, припиняються кримінально-правові відносини між державою і особою.

Однак, крім цього, слід звернути увагу на те, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п.1 ч.2 ст.284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Ураховуючи усталену судову практику, можна зробити висновок, що у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а позивач не позбавлений права вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.404, 405, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :
Клопотання обвинуваченої ОСОБА_10 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.
Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 лютого 2021 року скасувати.

Звільнити ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо неї закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3