КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кпр/824/1504/2023 Категорія: ч. 4 ст. 296 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 квітня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0011428, внесеного до ЄРДР 24 вересня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , із змінами, внесеними першим заступником Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2021 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, з повною середньою освітою, пенсіонера, учасник бойових дій, ліквідатора аварії на ЧАЄС, інваліда 3 групи, одружений, не працюючий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та виправданий у зв`язку з недоведеністю, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_9 захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Як зазначено у вироку, в судовому засіданні встановлено, що 24 вересня 2015 року приблизно о 01.30 год. ОСОБА_6 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільств, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, вчинив хуліганство при наступних обставинах:

Так 24 вересня 2015 року приблизно о 01.30 год.. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання. Знаходячись у власній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку із застосуванням вогнепальної зброї.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 вийшов на балкон, який розташований на п`ятому поверсі п`ятиповерхового будинку квартири АДРЕСА_2 , та дістав із невстановленого слідством місця гвинтівку марки Мосіна № НОМЕР_1 та набої до неї. У подальшому ОСОБА_6 , намагаючись протиставити себе іншим громадянам, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, прагнучі показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, застосовуючи вогнепальну зброю, вчинив щонайменше три постріли по житловому будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , чим пошкодив вхідні та внутрішні двері квартири АДРЕСА_4 , яка на праві власності належить ОСОБА_11 , тим самим завдавши матеріальної шкоди на загальну суму 8622 грн. 50 коп., після цього закрив вікно власного балкону квартири.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні хуліганства, тобто, грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, тобто, вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2021 року ОСОБА_6 визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та виправданий у зв`язку з недоведеністю, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.

Суд дійшов до висновку, що прокурор в суді не представив достовірних об`єктивних даних, які б підтверджували вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яка викладена у КК України, як вчинення хуліганства, тобто, грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї. Досудовим слідством взагалі не встановлено, де, коли, яким чином ОСОБА_6 здійснив постріли і чи був це саме він, а тому органом досудового слідства не доведена як об`єктивна, так і суб`єктивна сторона даного злочину.

Цим вироком вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду від 18 червня 2021 року скасувати, визнати ОСОБА_6 винуватим за ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді 6 років позбавлення волі, процесуальні витрати по справі покласти на ОСОБА_6 , долю речових доказів у справі визначити згідно Закону.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_10 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, вирок суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін, повернути ОСОБА_6 все вилучене під час обшуку майно, оскільки ОСОБА_6 зазнає глибоких моральних страждань.

В запереченнях обвинувачений ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок суду - без змін.

На початку апеляційного розгляду у порядку ч. 4 ст. 36 КПК України першим заступником Київської міської прокуратури ОСОБА_8 подані зміни до апеляційної скарги, в яких прокурор просить вирок скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що потягло за собою не застосування кримінального закону, який підлягав застосуванню.

Прокурор в апеляційній скарзі посилається на те, що за змістом вироку суд в судовому засіданні встановив, що 24 вересня 2015 року приблизно о 01.30 год. ОСОБА_6 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільств, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, вчинив хуліганство при наступних обставинах, і виклав обставини вчинення ОСОБА_6 злочину, які визнав доведеними. Водночас, з іншого боку, суд виправдав ОСОБА_6 у зв`язку з недоведеністю того, що обвинувачений вчинив дане кримінальне правопорушення, чим допустив істотні порушення вимог ст.ст. 373, 374 КПК України.

Окрім того, прокурор зазначає про те, що матеріали справи не містять технічного запису судового засідання від 20 травня 2021 року, на якому з`ясовувалось питання надання прокурором суду витягу з ЄРДР та розв`язувалось клопотання захисту про недопустимість доказу.

Потерпіла повідомлялась про день та час апеляційного розгляду у встановленому законом порядку, однак, до суду апеляційної інстанції не з`явилась.

Зважаючи на позицію учасників апеляційного розгляду, положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності потерпілої.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора на підтримку апеляційної скарги із змінами, захисника та обвинуваченого, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги із змінами, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи зміненої апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 373 КПК України вирок може бути виправдувальний та обвинувальний.

Відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються:

1) у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення;

мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд;

2) у разі визнання особи винуватою, серед іншого:

формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення;

статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Частиною 4 ст. 374 КПК України передбачено, що у резолютивній частині вироку зазначаються:

1) у разі визнання особи виправданою - прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та його виправдання;

2) у разі визнання особи винуватою, серед іншого: прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону.

Як встановлено зі змісту оскаржуваного вироку, у мотивувальній частині суд вказав про те, що «в судовому засіданні встановлено, що 24 вересня 2015 року приблизно о 01.30 год. ОСОБА_6 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільств, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, вчинив хуліганство при наступних обставинах» та викладені обставини, за яких ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення.

При цьому суд вказав, що, таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні хуліганства, тобто, грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, тобто, вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Зміст викладеного у мотивувальній частині формулювання обвинувачення, яке встановлено в судовому засіданні, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, свідчить про те, що судом під час судового розгляду встановлені обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, і ці обставини детально викладені.

Водночас, у резолютивній частині оскаржуваного вироку суд вказав про визнання ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та виправдав у зв`язку з недоведеністю, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.

Таким чином, у вироку місцевий суд прийняв взаємовиключні рішення, чим істотно порушив вимоги статей 370, 374 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на те, що відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, та враховуючи, що апеляційний суд не має можливості усунути встановлені порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2, п. 10 ч.1 ст. 7 КПК України та ст.ст. 9, 17 КПК України, відповідно до яких до загальних засад відносяться законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409, ст. 412 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Що стосується доводів зміненої апеляційної скарги прокурора про відсутність технічного запису судового засідання від 20 травня 2021 року, то в цій частині доводи прокурора є безпідставними, оскільки технічний запис за вказане судове засідання наявний у матеріалах кримінального провадження і міститься на диску, який знаходиться в конверті, прикріпленому до обкладинки кримінального провадження.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин змінена апеляційна скарга прокурора, в якій ставиться питання про скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , із змінами, внесеними першим заступником Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , - задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

______________________ _______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4