Справа № 346/4579/22
Провадження № 1-кс/346/712/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області клопотання прокурора Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківській області: ОСОБА_3 , про арешт майна фізичної особи, по кримінальному провадженню №0000755, з правовою кваліфікацією: частина 1 статті 286 КК України,
в с т а н о в и в :
До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, із клопотанням про арешт майна фізичної особи, звернувся вказаний прокурор, додавши до нього матеріали, якими він обґрунтовує своє клопотання.
Аргументи прокурора.
02 листопада 2022 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, неповнолітній водій ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; житель АДРЕСА_1 ) керуючи мотоциклом марки: "LIFAN", моделі: "LF200-10B (ІІ)" (номер двигуна:« НОМЕР_1 », номер шасі: НОМЕР_2 ) без реєстраційного номерного знаку та рухаючись в с. Голосків по вул. Довбуша у напрямку с. Скопівка Коломийського району, не обрав безпечної швидкості для руху та не впорався із керуванням в результаті чого допустив виїзд мотоцикла за межі проїзної частини дороги та з`їзд у кювет де зіткнувся із бетонним містком. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній пасажир цього мотоцикла: ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; житель АДРЕСА_2 ) отримав тілесні ушкодження та був доставлений до КНП "Обласна дитяча клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради" з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, забій спинно-поперекового відділу хребта, закритий перелом кісток правої гомілки в нижній третині.

На підставі чого, 02 листопада 2022 року слідчим відділенням Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області було розпочате досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000755, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Зокрема, було проведено огляд місця події, під час якого було виявлено і вилучено вказаний мотоцикл, який належить ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), а також прийнято постанову про визнання цього мотоцикла речовим доказом.
Наведені обставини підтверджуються витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000755 (а.с.3), протоколом огляду місця події від 02 листопада 2022 року (а.с.4-5), договором купівлі-продажу №7772-2022-7695 від 3 серпня 2022 року (а.с.6-7); постановою про визнання речовими доказами від 03 листопада 2022 року (а.с.8).
І оскільки на думку прокурора, наведені обставини вказують на те, що могло бути вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286 КК України, а вилучена річ (мотоцикл) відповідає ознакам речового доказу, з метою його збереження, на нього слід накласти арешт із повною забороною ОСОБА_6 користуватись, розпоряджатись та відчужувати цю річ. Позаяк, якщо цього не зробити, з огляду на властивості вказаної речі та її правову цінність як майбутнього доказу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, ОСОБА_6 може приховати, змінити чи знищити цю річ.
Оцінка суду.

Слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК України).

І розглядаючи клопотання про арешт майна фізичної особи, зокрема вказаного вище мотоцикла, який належать ОСОБА_6 , суд виходить із того, що тут має місце вирішення питання про втручання держави у право власності цієї особи на річ.

Суд одразу відзначає, що в силу положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Також суд застосовує і враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за якими, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тож, з огляду на викладене, право власності не є абсолютним і може зазнавати втручання держави, в тому числі шляхом позбавлення особи такого права, але тільки в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

А тут суд враховує, що положеннями частини 1 статті 16 КПК України передбачено, що на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку передбаченому цим кодексом, під час кримінального провадження допускається позбавлення або обмеження права власності. А згідно з положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України у зміст права власності, яке може бути обмежено або якого може бути позбавлено під час кримінального провадження, входять всі три правомочності: володіння, користування і розпорядження майном.

В силу положень частини 1 статті 16, з урахуванням норм статті 131 та частини 1 статті 170 КПК України, під час кримінального провадження, з метою досягнення його дієвості, позбавлення або обмеження права власності будь-якої особи може мати місце при застосуванні арешту, як одного із заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому стаття 170 КПК України уточнює, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина 1); завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (частина 1); арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу (частина 2 і 3) .

Клопотання обґрунтовано тим, що вилучена річ може бути речовим доказом кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, оскільки відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, і тому може бути предметом арешту.

Положення частини 1 статті 286 КК України передбачають, що порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодженняє кримінальним правопорушенням.

При цьому суд враховує, як це вказано у частині 1 статті 98 КПК України, що речові докази це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

А тому, з огляду на викладене, суд погоджується із аргументами прокурора про те, що вилучена річ (транспортний засіб), може бути предметом арешту, оскільки є достатні підстави вважати, що мотоцикл відповідає критеріям речового доказу, зазначеним у статті 98 КПК України та може бути використаний як речовий доказ по кримінальному провадженню щодо кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України.

Також, з огляду на суть цієї речі та її правову цінність, як доказу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, суд погоджується із тим, що мотоцикл, якщо його повернути власнику, може бути приховано, змінено або знищено будь-якою людиною, в тому числі й ним самим, і тому з метою запобіганню цьому, на вказану річ слід накласти арешт. Внаслідок чого та з огляду на додані до клопотання матеріали, у їх сукупності, суд вважає доведеним необхідність застосування арешту із вказаних вище правових і фактичних підстав, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (запобігання можливості приховування, зміни чи знищення речей).

В силу положень частини 3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження (а значить і арешту майна) не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Суд вважає, що доданими до клопотання матеріалами, у їх сукупності, прокурор дійсно доводить, що: існує обґрунтована підозра вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 286 КК України, і ступінь його тяжкості є підставою для застосування арешту вказаної прокурором речі, яка може бути доказом правопорушення; потреби досудового розслідування, зокрема збір доказів та недопущення їх приховування, зміни чи знищення, виправдовують повний арешт речі, яка за своїми властивостями може бути прихована, змінена чи знищена, якщо не заборонити відчуження, користування та розпорядження цією річчю; і саме завдяки арешту може бути виконано таке завдання, як запобігання приховуванню, зміні чи знищенню доказів.

Також, з метою повного виконання положень частини 2 та частини 4 статті 173 КПК України суд враховує і відзначає, що необхідність виконання доведеного прокурором завдання кримінального провадження, зокрема забезпечення інтересів досудового розслідування в аспекті збирання і збереження речових доказів, виправдовує той ступінь втручання у право власності ОСОБА_6 про який просить прокурор (повна заборона відчудження, користування та розпорядження); такий спосіб втручання є розумним, співрозмірним із вказаним завданням, а його наслідки є допустими і не суттєвими, а сам спосіб арешту є необхідним.

Таким чином, на підставі усього вище викладеного, вважаю, що прокурор довів перед судом наявність усіх підстав, з наявністю яких закон дозволяє втручання у право власності людини тією мірою, тим способом і для тієї мети, для яких це просить прокурор. А тому, його клопотання підлягає задоволенню.

Отже, на підставі наведеного та керуючись статтями 2,3,7-33,36-40-1,84-99,103-117,131-132,167-175, 214-219,298-301,309-310,369-372,376,532 КПК України слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Коломийської окружної прокуратури Івано-Франківській області: ОСОБА_3 про арешт майна фізичної особи - задовольнити.
Накласти арешт на майно шляхом заборони ОСОБА_6 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) користуватись, відчужувати і розпоряджатися мотоциклом марки: "LIFAN", моделі: "LF200-10B (ІІ)" (номер двигуна:« НОМЕР_1 », номер шасі: НОМЕР_2 ), вилучення якого оформлено протоколом огляду місця події від 02 листопада 2022 року, з метою його збереження, як речового доказу.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає безумовному негайному виконанню дізнавачем, слідчим, прокурором до скасування арешту, у встановленому кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Проінформувати заінтересованих осіб про ухвалу шляхом вручення або надсилання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1