УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000001 від 01.01.2023 року, яке порушено за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яке належним чином погоджене прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивує тим, що 31.12.2022 о 21 год. 25 хв. до Володимирського РВП ГУНП у Волинській області надійшло повідомлення зі служби «102» з приводу того, що за адресою: м. Володимир, вул. Сагайдачного відбувається бійка між незнайомими особами чоловічої статі під час якої ОСОБА_4 1952 р.н. за допомогою предмету, зовні схожого на ніж наніс удар у груди гр. ОСОБА_5 2002 року народження в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження не сумісні з життям внаслідок чого помер на місці події.

01.01.2023 року, відомості про вказаний факт СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

В період часу з 22 год. 20 хв. 31.12.2022 року по 00 год.19 хв. 01.01.2023 року було проведено огляд місця події поруч будинку АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було виявлено та в подальшому вилучено одяг та особисті речі померлого ОСОБА_5 , а саме: куртку типу пуховика чорного кольору, кофту бордового кольору, футболку зеленого кольору, штани сірого кольору, кросівки червоного кольору, мобільний телефон марки "ріал мі", гаманець шкіряний чорного кольору.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, клопотання підтримав та просив задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Таким чином, вилучене в ході огляду місця події майно, має значення речових доказів у кримінальному провадженні №0000001 від 01.01.2023 року, оскільки може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що відповідають критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Крім того, на даний час у кримінальному провадженні необхідно провести ряд необхідних судових експертиз та слідчих дій за участю вищезазначеного майна.

Враховуючи позицію учасників справи, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, приходжу до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вилучене під час огляду місця події майно в розумінні ч. 1 ст. 98 КПК України є речовими доказами, правовий режим зберігання яких регламентується ст. 100 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи те, що вилучене майно має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки воно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому виникла необхідність у накладенні на нього арешту з метою його збереження.

При цьому, треба зазначити, що накладення арешту на майно не позбавляє права власника, його представника звернутися в подальшому з клопотанням щодо його скасування після проведення органом досудового слідства відповідних слідчих дій з використанням речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на вилучені речі, належні померлому ОСОБА_5 , а саме: куртку типу пуховика чорного кольору, кофту бордового кольору, футболку зеленого кольору, штани сірого кольору, кросівки червоного кольору, мобільний телефон марки "ріал мі", гаманець шкіряний чорного кольору, які були вилучені під час проведення огляду місця події 01.01.2023 року, позбавивши права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Арешт майна є тимчасовим, до скасування у встановленому КПК України порядку заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.174 ч.1 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її постановлення.

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ