Справа № 442/9997/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/400/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 березня 2022 року про відмову у задоволенні заяви останнього щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву та застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення відповідно до вимог ч. 3 ст. 81 КК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на незаконність ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 березня 2022 року, зазначає, що судом неповно з`ясовано обставини справи та відомості про його особу.

Апелянт вважає, що став на шлях виправлення, оскільки відбув понад 2/3 призначеного покарання, дисциплінарні стягнення у нього відсутні, оскільки погашені у встановлений законом строк, виконавчі листи щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілого не надходили. Крім того, за весь період відбування покарання він залучається до робіт з благоустрою, підвищує свій загальноосвітній рівень знань, здобуває професію за спеціальністю «муляр-штукатур», задіяний до програм диференційованого впливу «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт», однак наведене не було взято до уваги суддею суду першої інстанції.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу підтримали з мотивів, викладених у ній.

Прокурор ОСОБА_7 проти задоволення апеляційних вимог заперечила, зазначивши, що такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Заслухавши доповідача, позицію учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно з ч. 3 ст. 81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Поряд з тим, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці.

Судом першої інстанції при розгляді клопотання вказаних вище вимог закону дотримано в повній мірі.

Згідно з наданою до клопотання характеристикою, ОСОБА_6 перебуває у місцях позбавлення волі з 19 липня 2018 року. Під час перебування у УДУ «ЛУВП (№19)» характеризувався посередньо: порушень режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався. З 6 грудня 2019 року відбуває покарання у державній установі «Дрогобицька виправна колонія (№40)». За час відбування покарання характеризується негативно: допускав порушення режимних вимог, за що два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Дані порушення полягали у зберіганні заборонених предметів. Адміністрацією установи не заохочувався. Ініціативи щодо працевлаштування на виробництві установи не проявляє, у взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться задовільно. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. До участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не бере. ОСОБА_6 бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт». Прагне до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок, навчається у навчальному центрі при ДЦ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» та здобуває професію «Муляр. Маляр. Штукатур». Також бере участь у роботі самодіяльних органів засуджених відділення, член фізкультурно-оздоровчої секції. Згідно з протоколом №6 від 25 березня 2020 року, рішенням комісії установи засудженому ОСОБА_6 відмовлено у застосуванні ст. 101 КВК України, як такому, що не став на шлях виправлення. Відповідно до протоколу №3 від 11 березня 2021 року, рішенням комісії установи засудженому ОСОБА_6 відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення. Як слідує з вироку суду, ОСОБА_6 вину у скоєному злочині визнає частково. Виконавчі листи з приводу позову на суму 154 268, 30 грн. не надходили. На профілактичному обліку установи засуджений не перебуває.

Дослідивши матеріали, що характеризують особу засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до останнього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, адже останній двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності 7 жовтня 2020 року та 8 липня 2021 року, при цьому жодного разу не заохочувався адміністрацією установи. Крім цього, засуджений не проявляє ініціативи щодо працевлаштування на виробництві установи.

На думку колегії суддів, участь ОСОБА_6 у заходах виховного характеру, зокрема, програмах «Духовне відродження» та «Фізкультура і спорт», а також у роботі самодіяльних органів засуджених відділення, його навчання та здобуття професії свідчить про те, що поведінка засудженого зазнає позитивних змін, однак на даний час підстави стверджувати, що останній дійсно став на шлях виправлення та довів даний факт, відсутні.

Наведені засудженим в апеляційній скарзі обставини та дані колегія суддів не вбачає підставою для скасування оскаржуваної ухвали та застосування умовно-дострокового звільнення.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, суд першої інстанції повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов правильного висновку про недоведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому суд належним чином мотивував прийняте рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну рішення суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Ураховуючи вищезазначене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28 березня 2022 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4