"30" листопада 2022 р. Справа № 363/4054/22
УХВАЛА
Іменем України
30 листопада 2022 року м. Вишгород
Вишгородський районний суд Київської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000972 від 01.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1, 2 ст. 263 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
До Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
Так, 30.11.2022 року під час підготовчого судового засідання прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просив продовжити ОСОБА_4 на 60 днів строк дії обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 із можливістю внесення застави. При цьому посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 1, 2 ст. 263 КК України і ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість вчинених злочинів. На думку прокурора запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави здатен запобігти вищеперерахованим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого в умовах воєнного стану.
Представник потерпілого ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора та, враховуючи інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення наполягала на продовженні строку обраного раніше ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти клопотання прокурора заперечували, посилаючись на те, що, під час розгляду зазначеного клопотання прокурором не доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України та не доведено недостатності застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу. Так обвинувачений посилаючись на довідки, видані медичним закладом, про необхідність проведення додаткового обстеження його здоров`я, отримання належного лікування та оперативного втручання, просив змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання.
Судом встановлено, що 01.09.2022 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
В цей же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
02.09.2022 року слідчим суддею Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на Гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 60 днів, тобто до 30.10.2022 року включно. Також визначено ОСОБА_4 заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 124 050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) грн. 00 коп., у разі сплати якої, ОСОБА_4 необхідно негайно звільнити з-під варти та покласти на нього обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утриматись від спілкування із свідками у цьому кримінальному проваджені.
25.10.2022 року слідчим суддею Вишгородського районного суду Київської області щодо ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 01.12.2022 року з правом внесення застави.
Так, згідно з вимогами ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом 2 цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування вважається продовженим.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 4 ст. 296 та ч. 1, 2 ст. 263 КК України та які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими та нетяжким злочинами.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років, випливає зі змісту ст. 183 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання, продовження строку дії запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу.

Із зазначених положень слідує, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст. 177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність сукупності як обґрунтованої підозри, так і вищенаведених ризиків.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За правовими позиціями ЕСПЛ «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Суд вважає, що на момент розгляду питання щодо продовження дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існує обґрунтована підозра та ризики переховуватися від суду, впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. На підтвердження зазначених ризиків свідчить вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, його репутацію, майновий стан, відсутність судимості.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Осаковський проти України».

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Посилання захисника на необхідність зміни запобіжного заходу на інший більш м`який для невідкладного лікування ОСОБА_4 у іншому медичному закладі, ніж у військовому госпіталі не знайшли свого підтвердження копіями медичної документації, наданої суду. Як і не підтверджено того, що обраний слідчим суддею під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження розмір визначеної застави є завідомо непомірним для обвинуваченого, оскільки жодних доказів важкого майнового та сімейного стану ОСОБА_4 суду стороною захисту не надано.
З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 п. 1, 3, 4 та 5 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

Таким чином, заслухавши думку прокурора та представника потерпілого про необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, думки захисника та обвинуваченого, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки не зникли ризики, передбачені п. 1, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ще на 60 днів.

Крім того, під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, зазначив, що справа підсудна Вишгородському районному суду Київської області, підстав для її зупинення чи закриття немає, обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України, підстав для повернення обвинувального акту не вбачається.
Представник потерпілого, обвинувачений та захисник проти призначення справи до розгляду не заперечували.
Також прокурор вважав, що жодних підстав для здійснення цього кримінального провадження у закритому судовому засіданні він не вбачає, оскільки здійснення провадження у відкритому судовому засіданні не призведе до розголошення таємниць, що охороняються законом, як і відсутня необхідність забезпечення безпеки осіб, що беруть участь у цьому кримінальному провадженні.
Представник потерпілого, обвинувачений та захисник погодилися з позицією прокурора в цьому питанні.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступних висновків:
Провадження за обвинувальним актом підсудне Вишгородському районному суду Київської області. Обвинувальний акт відносно обвинуваченого складений у відповідності з вимогами Кримінального процесуального кодексу України і поверненню прокурору не підлягає. Підстав для закриття кримінального провадження чи його направлення прокурору для проведення досудового провадження немає. Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення кримінального провадження до судового розгляду відсутні.
Відтак, суд приходить до висновку про необхідність призначення кримінального провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 до судового розгляду.
Відповідно до ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду, який має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-316, 369 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Призначити судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні за №0000972 від 01.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1, 2 ст. 263 КК України у судовому засіданні в приміщенні Вишгородського районного суду на 14 годину 00 хвилин 07.12.2022 року.
Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні. В судове засідання викликати учасників судового провадження.
Клопотання прокурора задовольнити.
Застосований ОСОБА_4 під час досудового розслідування захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою з утриманням на Гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_1 вважати продовженим на строк 60 днів, тобто по 28.01.2023 року включно.

Розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 02.09.2022 року у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 124 050 (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят) грн. 00 коп., та обов`язки, покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, - залишити без змін.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуюча суддя ОСОБА_1