У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/2477/22

№ 1-і/183/9/22

15 листопада 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000750 від 02 квітня 2018 року, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куриловка, Куп'янського району, Харківської області, маючого середню освіту одруженого, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , не судимого
обвинуваченого за ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187 КК України
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження домашнього арешту відносно ОСОБА_4 . В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 02.04.2018 близько 01:20 з ОСОБА_6 , неповнолітнім ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, обумовленого попереднім спільним вживанням спиртних напоїв на протязі дня, рухались по вул. Красній, м. Куп`янська, Харківської області в сторону кафе "Імперія" (колишня назва ОСОБА_9 ) для подальшого розпиття спиртних напоїв.
При цьому, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які йшли попереду від неповнолітнього ОСОБА_7 та ОСОБА_8 а відстані близько 1 метру, проходячи повз автобусну зупинку "Локомотивне депо", розташовану навпроти будинку 65-А по вулиці Красній, м. Куп`янська, Харківської області, побачили попереду себе на відстані близько 150 метрів потерпілого ОСОБА_10 , який повертався з роботи та направлявся до Будинку відпочинку локомотивних бригад Депо Куп`янськ та мав при собі дорожню сумку, а також використовував мобільний телефон.
В цей час у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 раптово виник спільний злочинний умисел на здійснення нападу на ОСОБА_10 з метою заволодіння його майном, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та завдання тяжких тілесних ушкоджень, що спричинить смерть потерпілого.
Обговоривши між собою не тривалий час план нападу на потерпілого ОСОБА_10 , розподіливши ролі між собою, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з метою реалізації єдиного злочинного умислу, почали бігти у бік потерпілого ОСОБА_10 .
Одночасно з цим, неповнолітній ОСОБА_11 , який не розумів істинних намірів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 стосовно потерпілого ОСОБА_10 , через почуття хибного товариства та перебуваючи під впливом «авторитету» старших товаришів, не роздумуючи почав бігти за ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у бік потерпілого ОСОБА_10 .
ОСОБА_4 , будучи поєднаним єдиним злочинним умислом з ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з останнім, з корисливих мотивів, з метою спільного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер спільних дій, передбачаючи настання небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , які потягнуть настання його смерті, і бажаючи настання саме цих наслідків, в період часу з 01:20 до 02:00, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, підбіг разом з ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_7 , який діяв спільно з вказаними особами, проте не розумів їх істинних намірів до потерпілого ОСОБА_10 , з метою придушення опору потерпілого ОСОБА_10 , одразу після нанесенням ОСОБА_6 останньому двох ударів передпліччям правої руки в область голови, від яких потерпілий ОСОБА_10 впав на землю, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, виконуючи свою роль у спільних злочинних діях з ОСОБА_6 , завдав із значною силою не менше п`яти ударів ногами взутими у взуття в область життєво важливих органів лежачого потерпілого ОСОБА_10 ,І а саме в область голови та живота, а ОСОБА_6 із значною силою завдав близько 5 ударів ногами взутими у взуття в область життєво важливих органів лежачого потерпілого ОСОБА_10 , а саме: грудної клітини та живота.
Одночасно з цим, неповнолітній ОСОБА_7 , який діяв через почуття хибного товариства, з думкою, що вчиняє спільні злочинні дії завдав не менше 5 ударів ногами взутими у взуття в область життєво важливих органів потерпілого ОСОБА_10 , а саме: голови, плечей та спини.
Всього своїми спільними злочинними діями ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_7 , який не розумів істинних намірів своїх «старших» товаришів, спричинили тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 різного ступеню тяжкості. За ступенем тяжкості тупа травма живота з розривом брижі, кровотечею і гемоперіонеумом кваліфікується за критерієм небезпеки для життя як тяжке тілесне ушкодження, від яких в подальшому ОСОБА_10 помер. За ступенем тяжкості окремі синці та садна - легкі тілесні ушкодження згідно висновку тієї ж експертизи.
Подавивши волю до опору та спричинивши достатню кількість тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , які ОСОБА_4 , котрий діяв за попередньою змовою з ОСОБА_6 , вважав достатніми для досягнення спільного злочинного наміру, закінчуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_4 , виконуючи свою роль у вчиненні злочину, підібрав мобільний телефон марки «Prestigio Muze F3», imei №1: НОМЕР_1 , imei -N°2: НОМЕР_2 , вартістю 1648,80 грн., з картою пам`яті марки «Transcend micro SDHC class 4», об`ємом пам`яті 4 GB, вартістю згідно тієї ж експертизи 253 грн., який випав з рук потерпілого ОСОБА_10 в ході заподіяння йому тілесних ушкоджень, а ОСОБА_6 в цей час вирвав з рук потерпілого ОСОБА_10 дорожню сумку, вартість якої складає 594,66 грн., в якій знаходилися особисті речі потерпілого, документи, а чим спричинили матеріальний збиток останньому на загальну суму 2 496, 46 грн.
Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт до 18 листопада 2022 року включно.
Прокурор зазначає, що метою продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, оскільки враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочинів, з огляду на тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі, з метою подальшого виконання можливого винесеного відносно нього обвинувального вироку за вчинення злочинів вбачаються ризики передбачені п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим підозрюваному ОСОБА_4 неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт та продовжити строк домашнього арешту.

Прокурор підтримує заявлене клопотання та просить задовольнити його, оскільки, на її думку, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а враховуючи особу підозрюваного, вважає достатнім для забезпечення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як є ризики, ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, згідно інформації Куп'янського суду кримінальне провадження направлено до Новомосковського міськрайонного суду де почато прийняття справ.

Захисник ОСОБА_5 зазначив, що можливо змінити ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт на особисте зобов`язання. Справа в суді дійсно відсутня, ОСОБА_4 виконує покладені на нього обов`язки, але це теж його обмеження у праві знайти роботу, відвідати родичів. Вважає ризики не доведеними, так як не вказано причини незастосування більш м`якого запобіжного заходу, також прокурором не надано доказів щодо впливу ОСОБА_4 на свідків не має.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що заперечує проти продовження домашнього арешту, не має справи, не можливо розглядати клопотання, не заперечує якщо буде обрано особисте зобов`язання.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи прокурора, захисника, обвинуваченого, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 181 КПК України, вважає його не обґрунтованим.

В судовому засіданні встановлено, що 19 вересня 2022 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2022 року ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт до 18 листопада 2022 року включно.
Згідно вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд вважає, що вказані у клопотанні прокурора ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не є доведеними, тому, що суд позбавлений законної можливості перевірити їх обґрунтування у зв`язку з відсутністю у суді кримінального провадження.
За приписами ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Суд встановив, що кримінальне провадження не перебуває у суді на стадії судового розгляду. Таким чином, суд позбавлений законної можливості оцінити доведені у клопотанні обставини та дослідити обґрунтованість ризиків, на які посилається прокурор. Виходячи з викладеного, суд позбавлений можливості продовження застосування запобіжного заходу домашнього арешту, або зміни на будь який інший запобіжний захід, тому в задоволенні клопотання повинно бути відмовлено.
Відтак, продовження запобіжного заходу домашнього арешту обвинуваченому, кримінальне провадження стосовно якого з об`єктивних причин не розглядається упродовж розумного строку, суд вважає не виправданим та таким, що порушує ст. 5 та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

в задоволенні клопотання прокурора Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу домашнього арешту ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1