Провадження №1-кп/761/3006/2022
В И Р О К

іменем України

14 грудня 2022 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001331, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.06.2022 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 25.02.2019 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі,

за обвинуваченням, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

установив:

І. Історія провадження.

07.09.2022 до Шевченківського районного суду міста Києва від прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0001331, внесеному 03.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2022 визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 12.09.2022 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст.314-316 КПК України.

Ухвалою суду від 29.09.2022 у даному кримінальному провадженню призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

ІІ. Виклад обставин справи.

02.06.2022 приблизно о 12 годині 53 хвилини, тобто в період дії воєнного стану запровадженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, яким введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, та продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, та продовжено Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб та продовжено Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні ТРЦ «Україна» біля магазину «BLUMARI», який знаходиться за адресою: місто Київ, пл. Перемоги, 3, вирішив повторно таємно викрасти з приміщення магазину чуже майно, яке належить ФОП « ОСОБА_6 » на загальну суму 1350 (одна тисяча триста п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану діючи з корисливим мотивом, ОСОБА_3 , 02.06.2022 приблизно о 12 годині 53 хвилини, перебуваючи поруч з входом до магазину «BLUMARI» за адресою: місто Київ, пл. Перемоги, 3, підійшов до одного зі манекенів магазину «BLUMARI» та зняв з нього спортивну кофту марки «Paul Shark», вартістю 1350 (одна тисяча триста п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Після цього, ОСОБА_3 одягнувся в спортивну кофту марки «Paul Shark» вартістю 1350 (одна тисяча триста п`ятдесят) гривень 00 копійок не сплативши за товар, та направився до виходу з ТРЦ «Україна», з метою в подальшому розпорядитися викраденим на власний розсуд, та покинув місце вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном.

А всього ОСОБА_3 , повторно, таємно, в умовах воєнного стану, викрав чуже майно, а саме: спортивну кофту марки «Paul Shark», вартістю 1350 (одна тисяча триста п`ятдесят) гривень 00 копійок, яка належить ФОП « ОСОБА_6 ».

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ІІІ. Позиція сторін судового провадження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та вказав, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, він вчинив дане кримінально каране діяння.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , зокрема, заявив, що він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи, які ним не оспорюються, є послідовними, логічними і правдивими, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченого змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Наведене свідчить про щире каяття ОСОБА_3 .

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримала у повному обсязі та просила визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання, суду нправив заяву, в якій потерпілий не заперечував проти проведення судового засідання без його участі.

IV. Положення закону, яким керувався суд.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина третя та четверта статті 349 КПК України - суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Згідно з ч. 4 ст. 185 КК України крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно пунктів 3, 4 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», які віднайшли своє відображення у позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 11.09.2019 у справі № 725/2266/18, слідує, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Відповідно до Указу Президента України Володимира Зеленського від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Крім цього, відповідно до Указу Президента України від 22.05.2022 №2263-IX «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 66 КК України пом`якшуючими обставинами, зокрема є щире каяття обвинуваченого, яке полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Також, при ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях по справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine заява № 39598/03) від 21.10.2011 року, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom) від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

ІV. Висновки та мотиви суду.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, із врахуванням заяви прокурора про відмову від допиту в судовому засіданні свідків, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Також у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до довідки КНП "КМНКЛ "Соціотерапія" № 461615 від 24.06.2022, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, відповідно до відповіді головного лікаря психоневрологічного диспансеру на обліку не перебуває, відповідно до довідки серії 12 ААБ № 792623 від 25.11.2021 та посвідчення серії НОМЕР_1 обвинувачений має другу групу інвалідності загального захворювання з 24.11.2021, відповідно до вироку Солом`янського районного суду міста Києва у справі № 760/2042/17 від 25.02.2019 ОСОБА_3 визнано винуватим за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, відповідно до довідки про звільнення серії ЗАП № 07521 ОСОБА_3 відбував покарання ДУ «Софіївська виправна колонія (№ 55)» з 08.08.2017 по 14.05.2021, відповідно до заяви потерпілого ОСОБА_6 , останній немає претензій до обвинуваченого, який з ним розрахувався, відповідно до вимоги обвинувачений ОСОБА_3 судимий:

- 19.02.2009 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 186, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі;

- 09.11.2012 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 2 (два) роки 1 (один) місяць позбавлення волі;

- 24.04.2013 Шевченківським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 (три) роки 3 (три) місяці позбавлення волі;

- 12.06.2015 Ірпінським міським судом Київської області за ст.ст. 391,71 КК України на 2 (два) роки 2 (два) місяці позбавлення волі;

- 27.10.2016 Печерським районним судом міста Києва за ч 2 ст. 15, ч. 2 185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України із іспитовим строком на 2 (два) роки;

- 20.09.2017 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі;

- 31.05.2018 Шевченківським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 (три) роки 3 (три) місяця позбавлення волі.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно приписів ст. 12 КК України, відповідно є тяжким (ч. 4 ст. 185 КК України);

- особу винного, який на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, не одружений;

- обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обвинувачений повністю визнав свою вину, висловив щирий жаль з приводу вчинених дій та осуд своєї поведінки, проявив готовність понести кримінальну відповідальність за вчинене, обіцяв у майбутньому нічого протиправного не вчиняти.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 70, 71 КК України суд не знаходить.

Разом з тим, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше неодноразово судимий, однак належних висновків для себе не зробив, і під час судимостей, що не зняті і не погашені у встановленому законом порядку, знов вчинив аналогічний злочин, суспільно корисною працею не займався, що свідчить про його відверте небажання стати на шлях виправлення та характеризує його з негативного боку, вказує на схильність до неправомірної асоціальної поведінки, вчинення кримінальних правопорушень та небажання стати на шлях виправлення.

На підставі викладеного, при наявності обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття, з урахуванням особи обвинуваченого та обставин справи, суд вважає за пропорційне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 мінімальне покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Таке покарання обвинуваченому ОСОБА_3 перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи, що відбувши покарання за попереднім вироком (ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України) на шлях виправлення останній не став, та вчинив повторно таємне викрадення чужого майна.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

До обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, однак строк такого під час судового розгляду справи закінчився та прокурор не ставив питання про його продовження чи обрання нового, а тому суд не вирішує дане питання.

Речові докази у справі відсутні.

Водночас, слід стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати за проведення експертиз, а саме: № СЕ-19/111-22/21365-ТВ від 21.06.2022 у сумі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 коп., № СЕ-19/111-22/21493-ФП від 22.07.2022 у сумі 1132 (одна тисяча сто тридцять дві гривні) грн. 68 коп.

Керуючись статтями 2, 7, 84, 185, 349, 368 - 371, 373, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати за проведення експертиз:

- № СЕ-19/111-22/21365-ТВ від 21.06.2022 у сумі 755,12 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 коп. на користь держави;

- № СЕ-19/111-22/21493-ФП від 22.07.2022 у сумі 1132, 68 (одна тисяча сто тридцять дві) грн. 68 коп. на користь держави.

Вирок може бути оскаржено, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1