Провадження № 1-кп/369/1411/23
В И Р О К

іменем України

30.01.23 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002585 від 07.08.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Цюрупинськ Херсонської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має середньо-спеціальну освіту, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

06.08.2022 року близько 21.20 водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Volvo S40», д/н НОМЕР_1 , рухаючись вулицею Київською в с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області в напрямку м. Києва, в порушення пп. «б», «д» п. 2.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі ПДР), згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі; не створювати своїми діями загрози небезпеці дорожнього руху», будучи неуважним, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережністю, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортній пригоді, як наслідок своїми діями створив загрозу здоров`ю громадян, а саме, грубо ігноруючи вимоги пп. «ґ» п. 8.7.3 ПДР України, відповідно до якого сигнали світлофора мають такі значення: «жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів» та п. 8.10 ПДР України, згідно з яким «у разі подання світлофором або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп лінія)», наближаючись до регульованого перехрестя вулиць Київської та Травневої села Софіївська Борщагівка, де для його руху світлофором був поданий жовтий сигнал, не зупинився на жовтий сигнал світлофора, що забороняв рух, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який перетинав проїжджу частину дороги з ліва направо відносно напрямку руху автомобіля поза межами пішохідного переходу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня».

Згідно висновку судово-медичної експертизи потерпілий ОСОБА_4 отримав ушкодження у вигляді переломів лобної та лівої скроневої кісток, ви лицевої дуги ліворуч, передньої стінки лівої гайморової пазухи, нижньої стінки лівої орбіти, тіла п`ятого шийного хребця, клубової кістки, кісток правої гомілки, а також рваної рани правого плеча, які утворились від дії тупих предметів, за давністю відповідають 06.08.2022 року та обставинам ДТП і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог пп. «б», «д» п. 2.3, пп. «ґ» п. 8.7.3 та п. 8.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у висунутому обвинуваченні визнав, підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті, та пояснив, що він допустив неуважність, поспішив, про що дуже шкодує, проте розуміє, що це не виправдовує його в тому, що його дії як водія призвели до травмуванні пішохода. У вчиненому щиро розкаявся, надав документи про відшкодування потерплому завданої шкоди здоров`ю, а також моральної шкоди та просив при призначенні покарання не ув`язнювати та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки з початком повномасштабного вторгнення він активно зайнявся волонтерською діяльністю, доставляє необхідні вантажі у Донецькому, Харківському, Херсонському, Сумському та Чернігівському напрямках, виховує двох неповнолітніх дітей та водійське посвідчення для нього є єдиною можливістю заробити гроші для сім`ї.

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що він переходив дорогу у тому місці, де раніше був пішохідний перехід, пішов так за звичкою, водій ОСОБА_7 повністю відшкодував завдану шкоду, претензій він до нього не має, при призначенні покарання підтримав сторону захисту.

За таких обставин, враховуючи позицію обвинуваченого, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники зміст фактичних обставин, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України - з допитом обвинуваченого, потерплого та дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

Отже, оцінюючи всі обставини у кримінальному провадженні, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_6 в обсязі висунутого обвинувачення доведена повністю, тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд бере до уваги доводи сторони обвинувачення та захисту, враховує думку потерпілого, а також те, що обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання має виключно позитивні характеристики, є активним учасником Благодійної організації «Благодійний фонд «Волонтерська коаліція», де займається перевезення гуманітарних вантажів та волонтерської допомоги для цивільного населення в зонах активних бойових дій, має сталі соціальні зв`язки - одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене та повне добровільне відшкодування завданої шкоди.

Також при призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного суд, враховуючи всі обставини вчиненого ОСОБА_6 діяння, його поведінку після дорожньо-транспортної пригоди, приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, без призначення додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки призначення такого додаткового покарання призведе до відсутності заробітку для сім`ї, де виховуються неповнолітні діти.

Також, враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого та повне добровільне відшкодування ним завданої шкоди здоров`ю та моральної шкоди, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства в умовах контролю поведінки уповноваженим органом з питань пробації, а тому ухвалює рішення про звільнення його від призначеного покарання з встановленням іспитового строку.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ч. 9 ст. 100 КПК України. Судові витрати, відповідно до ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого. Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керувати транспортирними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від призначеного покарання у виді, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні № 0002585 від 07.08.2022 року у розмірі 9439 (дев`ять тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн.

Речовий доказ у справі - автомобіль «Volvo S40», д/н НОМЕР_1 , який переданий власнику, залишити у його розпорядженні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Мирослава ОМЕЛЬЧЕНКО