Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

24 квітня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 про скасування арешту майна, на яке під час досудового розслідування накладено арешт. Клопотання обґрунтоване тим, що постановою керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва від 19.04.2022 накладено арешт на автомобіль BMW Х5, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , та не має відношення до предмету досудового розслідування, не відповідає критеріям, визначеним п. 2 ст. 170 КПК України, власник майна не має будь-якого відношення до кримінального провадження, не є підозрюваною чи обвинуваченою, та відповідно у застосуванні цього заходу відпала потреба.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

З огляду на вказані вимоги ч. 2 ст. 174 КПК України неявка в судове засідання інших учасників не перешкоджає розгляду клопотання.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти розгляду та задоволення клопотання про скасування арешту. Зазначив, що це питання доцільно вирішити в порядку ст. 100 КПК України, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 були фігурантами цього кримінального провадження, ОСОБА_7 не має статусу підозрюваної, про підозру їй не повідомлялося. Є рішення Печерського районного суду м. Києва про скасування арешту з автомобіля невідомого походження, без печатки, яке представник повинен був надати суду, а тому у задоволенні клопотання просив відмовити. Вказав, що указаний автомобіль не має доказового значення для цього кримінального провадження.

Адвокат ОСОБА_6 клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні, зазначив, що автомобіль уже рік перебуває на майданчику Подільського УП, а власниця майна навіть не була допитана в якості свідка. Ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 вересня 2022 року винесена за наслідками розгляду скарги на бездіяльність уповноважених осіб ГУНП у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна. Указана ухвала наявна в реєстрі судових рішень, проте у ній не йдеться про скасування арешту.

Обвинувачена ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 просили вирішити клопотання на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників провадження, суд дійшов такого висновку.

Судом досліджено матеріали кримінального провадження (у тому числі том 3) та встановлено, що постановою керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва від 19 квітня 2022 року в межах кримінального провадження № 0000666 надано дозвіл на обшук в автомобілі BMW Х5, номерний знак НОМЕР_1 . За наслідками проведеного 19 квітня 2022 року обшуку указаний автомобіль та ключі від нього постановою слідчого визнано речовими доказами, постановою заступника керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва від 20 квітня 2022 року накладено арешт на автомобіль BMW Х5, номерний знак НОМЕР_1 , та ключі від нього.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 вересня 2022 року за наслідками розгляду скарги на бездіяльність уповноважених осіб ГУНП у м. Києві, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, скаргу задоволено частково, зобов`язано слідчого групи слідчих, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000666 від 19.04.2022 року, повернути ОСОБА_7 тимчасово вилучений під час обшуку 19.04.2022 року автомобіль марки BMW X5, номерний знак НОМЕР_1 , WIN НОМЕР_2 (справа № 757/22429/22-к). Указана ухвала розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/107027909, що перевірено судом.

З огляду про наявність постанови про накладення арешту, що не скасований у встановленому порядку, часткове задоволення скарги на неповернення тимчасово вилученого майна не створює для власника правових підстав для повернення у користування, розпорядження та відчуження транспортного засобу та не створює обов`язку в уповноваженої особи Управління поліції повернути транспортний засіб власнику на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 вересня 2022 року.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником указаного автомобіля є ОСОБА_7 , яка не має статусу підозрюваної/обвинуваченої у цьому кримінальному провадженні, а тому до неї не можуть бути застосовані правові наслідки арешту майна у вигляді спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Прокурор зазначив, що указаний транспортний засіб не має доказового значення для цього кримінального провадження, а тому слід зробити висновок, що підстави для збереження транспортного засобу як речового доказу наразі відсутні.

При цьому транспортний засіб перебуває на спецмайданчику понад рік, що позбавляє власника можливості його використовувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Частина 2 статті 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (відповідно до рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льоннрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Статтею 41 Конституції України, а також статтею 16 КПК України передбачені права, які регулюють право власності та захист права власності державою, у статті 1 протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набула чинності для України 11 вересня 1997 року, зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 317 ЦК України зміст права власності включає в себе права володіння, користування та розпорядження власником своїм майном. Під володінням розуміється юридична можливість особи впливу на річ, фактичне панування особи над річчю. Користування полягає у наявності у особи можливості видобувати споживчі властивості речі. Право розпорядження полягає у юридичній можливості власника визначати фактичну і юридичну долю речі.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зважаючи на доводи, викладені у клопотанні, позицію прокурора, керуючись принципами диспозитивності та змагальності сторін, суд дійшов висновку, що наразі відсутні правові підстави для застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження, як арешт у вигляді заборони користування, розпорядження та відчуження транспортним засобом, який належить третій особі, що не має статусу обвинуваченої у цьому провадженні, тому слід дійти висновку про обґрунтованість клопотання про скасування арешту, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, та наявність підстав для повернення майна власнику.

Керуючись ст. ст. 170, 174, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою заступника керівника Подільської окружної прокуратури м. Києва від 20 квітня 2022 року в межах кримінального провадження № 0000666 на належний ОСОБА_7 автомобіль BMW Х5, номерний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , та ключі від нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1