Справа № 521/3851/23
Номер провадження:1-кс/521/719/23
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

17 лютого 2023 року

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 здійснив судовий контроль за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні № 0000119 від 11.02.2023 року, за ч. 3 ст. 190 КК.

Сторони кримінального провадження та інші учасники не приймали участі у здійснені судового контролю.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1.1.Слідчим суддею проводився розгляд клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області погодженого з прокурором Малиновської окружної прокуратури м.Одеси про арешт майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , з забороною здійснення дій пов`язаних з цим об`єктом нерухомості.

1.2.Клопотання розглядалось за ініціативою слідчого.

2.Встановлені слідчим суддею обставини і докази.

2.1. 11.02.2023 до відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_3 , в якій він просить прийняти заходи правового характеру до невстановлених осіб, які шляхом обману, під приводом продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , заволоділи його грошовими коштами. Сума матеріального збитку встановлюється

2.2.За даним фактом слідчим СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління №1ГУНП в Одеській області почато досудове розслідування, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.02.2023 року за № 0000119 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК.

2.3.В ході досудового розслідування допитано в якості потерпілого ОСОБА_3 який пояснив, що у листопаді 2021 року останньому стало відомо, що громадянин ОСОБА_4 стверджує, що квартира АДРЕСА_1 , належить йому і вибула з його володіння незаконно, шляхом використання невідомою особою персональних даних ОСОБА_4 , внаслідок чого було відчужено таку квартиру на користь ОСОБА_5 , а згодом на користь потерпілого.

2.4.У провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувають матеріали справи № 521/6373/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , за участю третіх осіб приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу, про визнання недійсним договорів купівлі-продажу та повернення майна до його законного володільця.

2.5.Як убачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_4 стверджує, що він є власником квартири АДРЕСА_1 .

2.6. ОСОБА_4 зазначає, що під час його перебування за кордоном, невідомою особою від його імені 06.04.2021 р. щодо вказаної квартири було укладено договір купівлі-продажу, внаслідок якого право власності на квартиру перейшло до громадянки ОСОБА_5 .

2.7.Пізніше, а саме 24.04.2021 р. ОСОБА_5 відчужила даний об`єкт на користь потерпілого на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за № 5105. Таким чином, ОСОБА_3 є добросовісним набувачем майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

2.8.Відповідно до показань потерпілого, ОСОБА_4 стверджує, що під час укладення договору купівлі-продажу від 06.04.2021 р. з ОСОБА_5 він перебував у Єгипті, а тому не міг бути присутній в цей час у нотаріуса в м. Одесі. Проте, з відкритих джерел мережі Інтернет потерпілому стало відомо, що у ОСОБА_4 є рідний брат ОСОБА_4 , які народилися в один день ІНФОРМАЦІЯ_1 та можуть бути братами-близнюками. Вказана інформація перевірена органом досудового розслідування та встановлено що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дійсно являються братами близнюками. Таким чином є очевидні підстави вважати, що договір на відчуження квартири здійснювався або самим ОСОБА_9 , або договір був підписаний ОСОБА_10 під документами ОСОБА_11 з метою отримання в результаті грошових коштів за продаж і в подальшому подання позову про визнання правочину не дійсним.

2.9.Так, 11.02.2023 до відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_3 в якій він просить визнати вказану вище квартиру речовим доказом та здійснити заходи направлені на арешт вказаного об`єкту нерухомості.

2.10.На думку слідчого існують достатні підстави вважати, що зазначений об`єкт нерухомого майна є предметом кримінального правопорушення та може бути використане, як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження.

2.11.У зв`язку з викладеними обставинами у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті майна як на предмет правопорушення, з метою збереження речових доказів.

3.Позиції сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження.

3.1.Прокурор, слідчий та власник майна про дату, час та місце розгляду клопотання були сповіщені належним чином в порядку ст. 135 КПК, однак в судове засідання не з`явились. Слідчий надав відповідну заяву про розгляд клопотання без його з прокурором участі.

4.Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановлені ухвали, мотиви неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався слідчий суддя.

4.1.Слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

4.2.Вирішуючи питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя керується ст. ст. 170, 173 КПК.

4.3.Слідчим суддею встановлено, що від потерпілого ОСОБА_3 до відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява в якій він просить визнати квартиру АДРЕСА_1 , речовим доказом та здійснити заходи направлені на арешт вказаного об`єкту нерухомостізадля запобігання незаконного переоформлення даної квартири на третіх осіб.

4.4. В теперішній час органом досудового розслідування здійснюється збір доказів та встановлюються обставини, щодо яких внесені відомості до ЄРДР за 0000119.

4.5. Окрім того, існує реальна загроза переоформлення зазначеної квартири на інших осіб, що зашкодить проведенню досудового розслідування.

4.6.Таким чином, завданням арешту майна у даному випадку є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження /ч. 2 ст. 170 КПК/.

4.7.Метою арешту майна, є збереження речових доказів. Частина 3 статті 170 КПК також передбачає, що у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

4.8. Є очевидним, що вказане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки є матеріальним об`єктом, що може бути використаний як доказ факту і обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

4.9.При вирішені питання про арешт майна /квартири/ слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

4.10. Відповідно правовою підставою для арешту майна є сукупність об`єктивних даних та розумних підозр які свідчать про те, що арешт нерухомого майна зможе забезпечити збереження речових доказів.

4.11. Оскільки вчинений злочин відноситься до категорій злочинів проти власності, з метою недопущення відчуження майна, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати арешт вказаного майна /квартири/ у вигляді заборони розпоряджатись вказаним майном

4.12.Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження в частині захисту прав та законних інтересів особи потерпілої від злочину.

4.13. Що стосується клопотання в іншій частині, то клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

4.14.За змістом ст.ст. 170, 173 КПК, слідчий суддя та суд вирішують лише питання, яке пов`язане з накладенням арешту на майно. Тобто предметом судового розгляду є відносини обмеження права особи на відчуження, розпорядження та користування своїм майном.

4.15.Постановляючи ухвалу, слідчий суддя керується ст. ст. 132, 170, 173 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки слідчого судді.

1.1. Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №3 Одеського районного управління №1 ГУНП в Одеській області погодженого з прокурором Малиновської окружної прокуратури м.Одеси про арешт майна, за кримінальним провадженням № 0000119 від 11.02.2023 року, за ч. 3 ст. 190 КК задовольнити частково.

1.2.Накласти арешт на майно, асаме:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, яка належить ОСОБА_3 .

1.3.Заборонити розпоряджатись вказаним майном.

1.4.Попередити особу, у володінні якого знаходиться зазначене майно про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, передбачене ст. 388 КК України.

1.5.В іншій частині клопотання слідчого про накладення арешту на майно відмовити.

1.6.Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

2.1.Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

2.2.Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1