Справа № 461/830/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/810/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження №0004793 за апеляційною скаргою прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 27.07.2022 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

Прокурор подав апеляційну скаргу на вирок Галицького районного суду м.Львова від 27.07.2022 року, яким визнано ОСОБА_7 винним та призначено йому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України - у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 ККУкраїни звільнено обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання із визначенням 3 років іспитового строку.

Зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ч.1 ст. 76 КК України, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави вартість проведення експертизи № 3/1427 від 09.12.2019 р. у сумі 1256,08 грн. та хімічної експертизи №3/1430 від 28.11.2019 р. в сумі 942,06 грн., на загальну суму 2198, 14 грн.

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.307 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Апелянт не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість внаслідок безпідставного застосування ст.69 та ст.75 КК України.

Свої доводи апелянти мотивують тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 врахував характер, фактичні обставини та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів. Окрім того, суд враховує особу обвинуваченого, який на момент вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебував, позитивно характеризується за місцем проживання, співпрацював зі слідством, щиро розкаявся в скоєному; раніше не судимий; з дитинства хворіє на бронхіальну астму 3-го ступеня, що підтверджується наданими останнім медичними документами; раніше не притягався до кримінальної відповідальності. Крім того, судом враховано як істотна обставина, що пом`якшує покарання те, що під час широкомасштабної військової агресії російської федерації, проти України, обвинувачений активно займається волонтерською діяльністю, бере активну участь у забезпеченні охорони громадського порядку на території Львівської територіальної громади, сприяє діяльності правоохоронних органів, є активним учасником Добровольчого формування Залізничного району Львівської територіальної громади «Левандівка», що стверджується довідкою Добровольчого формування Залізничного району Львівської територіальної громади «Левандівка» від 09.06.2022 року, виконує волонтерські функції та поточні доручення керівництва штабу в інтересах забезпечення функціонування та життєдіяльності ДФ Залізничного району та інших підрозділів Збройних Сил України, за що відмічений керівництвом Добровольчого формування відповідною Подякою. Суд першої інстанції вважав, зазначені обставини в їх сукупності такими, що істотно знижують ступінь тяжкості злочину і вказують на безпечність винної особи для суспільства, в зв`язку з чим виправлення даної особи можливе і без призначення йому покарання у виді реального позбавлення волі.

Однак на думку апелянта суд, вказавши характеризуючі обставини, не вмотивував своє рішення про те, що ці обставини є пом`якшуючими покарання. Не проаналізував та не надав їм оцінку. Не обґрунтував доцільність призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі.

Апелянт наголошує, що волонтерську діяльність ОСОБА_7 розпочав через 2 роки 4 місяці після скоєння злочину і це пов`язано з військовою агресією російської федерації, а не з добровільною волонтерською діяльністю.

Підставою застосування ст. 75 КК України суд першої інстанції зазначив тяжкість кримінального правопорушення, міцні соціальні зв`язки та репутацію обвинуваченого, однак судом не вмотивовано як всі ці обставини в сукупності спонукали суд до висновку про застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне збагачення шляхом придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут психотропних речовин, за невстановлених слідством обставин вступив у злочинну змову з невстановленими особами, з якими спілкувався за допомогою інтернет-месенджеру «Telegram» через канал « ІНФОРМАЦІЯ_2 », при цьому, вказані особи організовували йому постачання психотропних речовин, а ОСОБА_7 їх отримував, фасував у формі «закладок» та збував шляхом їх закладання у різних місцях м. Львова, після чого фотографував місце знаходження вказаних наркотичних засобів та психотропних речовин і відправляв ці фотографії разом з координатами місця закладання невстановленим особам для повідомлення покупців, за що отримував грошову винагороду.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно за попередньою змовою в групі з невстановленими досудовим розслідуванням особами, 21.10.2019 р., перебуваючи у парку «Стрийський парк», навпроти будинку № 151, на вул. І.Франка у м. Львові, незаконно придбав невстановлену кількість наркотичного засобу - канабісу, який зберігав при собі з метою подальшого незаконного збуту.

В подальшому, 22.10.2019 р., у невстановлений досудовим розслідуванням час, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у парку «Високий замок», поблизу будинку № 9 «б», на вул.Високий Замок у м.Львові, незаконно збув шляхом закладання на землю під сміття поліетиленового згортку, з подрібненою речовиною рослинного проходження зеленого кольору, яка, відповідно до висновку експерта № 3/1430 від 28.11.2019 р., є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою 0,77 грам, про що цього ж дня, о 15 год. 08 хв., повідомив невстановлену слідством особу через інтернет-месенджер «Telegram» для подальшого інформування покупця про місцезнаходження вказаних наркотичних засобів.

Продовжуючи свій злочинний умисел на незаконний збут наркотичних засобів, обвинувачений ОСОБА_7 , за попередньою змовою в групі з невстановленими досудовим розслідуванням особами, 22.10.2019 р., о 16 год. 18 хв., незаконно зберігав при собі з метою збуту 4 (чотири) згортки полімерних пакетів з пазовим замком з фрагментами речовини рослинного проходження зеленого кольору, яка, відповідно до висновку експерта № 3/1427 від 09.12.2019 р., є канабісом, що відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, загальною масою 2,88 грама, які були вилучені працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

На апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_7 подав заперечення в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а вирок суду першої інстанції залишити без змін. Обвинувачений наголосив, що ще до затримання його працівниками поліції за допомогою інтернет-месенджеру «Telegram» повідомив невстановлених осіб, що він відмовляється від вчинення кримінального правопорушення ( збуту наркотичних засобів) про що свідчить SMS переписка виявлена в його телефоні. Він добровільно видав поліції 4 пакети з наркотичними речовинами і показав місця «закладок» у парку. Тобто активно сприяв розкриттю злочину. Вину у скоєному визнав повністю та розкаявся у вчиненому. Зазначає, що він раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів не перебуває, має захворювання на бронхіальну астму і часто потребує медичної допомоги, доглядає за бабусею похилого віку.

Заслухавши доповідача, думки прокурора про задоволення апеляційної скарги, міркування обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які просили залишення без задоволення апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, при вказаних у вироку обставинах, доведена повністю, а саме доведено незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

В суді апеляційної інстанції, як і в суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 повно і беззаперечно визнав свою вину і суд першої інстанції вважав, що це свідчить про його розкаяння, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, активно сприяв розкриттю злочину Крім того, судом враховано обставину яка істотно пом`якшує покарання, а саме те, що під час широкомасштабної військової агресії російської федерації, проти України, обвинувачений активно займається волонтерською діяльністю, бере активну участь у забезпеченні охорони громадського порядку на території Львівської територіальної громади, сприяє діяльності правоохоронних органів, є активним учасником Добровольчого формування Залізничного району Львівської територіальної громади «Левандівка», що стверджується довідкою Добровольчого формування Залізничного району Львівської територіальної громади «Левандівка» від 09.06.2022 року, виконує волонтерські функції та поточні доручення керівництва штабу в інтересах забезпечення функціонування та життєдіяльності ДФ Залізничного району та інших підрозділів Збройних Сил України, за що відмічений керівництвом Добровольчого формування відповідною подякою. Зазначені обставини в їх сукупності істотно знижують ступінь тяжкості злочину і вказують на безпечність винної особи для суспільства, в зв`язку з чим виправлення даної особи можливе і без призначення йому покарання у виді реального позбавлення волі. З урахуванням особи ОСОБА_7 , ступеня тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, конкретних обставин справи, відношення обвинуваченого до своїх дій, факту активного сприяння розкриттю злочинів та інших пом`якшуючих вину обставин, суд дійшов висновку, що покарання у виді позбавлення волі за ч.2 ст. 307 КК України, нижче встановленої санкцією статті з урахуванням ч.1 ст. 69 Кримінального кодексу України буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових злочинів.

Також, суд першої інстанції вважав за можливе звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України, так як його виправлення та перевиховання можливі без ізоляції від суспільства. Одна лише тяжкість скоєного кримінального правопорушення в даному випадку не може бути єдиною та безумовною підставою для висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції.

Крім того суд першої інстанції обгрунтовано та законно дійшов переконання, що достатніми підставами для звільнення обвинуваченого від реального відбування покарання є те, що він має міцні соціальні зв`язки та репутацію, відтак застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 положення ст. 69 КК України з призначенням основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкціями інкримінованої йому статті КК України, є підставним, що дало можливість звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі прокурор щодо безпідставності застосування до обвинуваченого вимог ст. ст. 69, 75 КК України не знайшло підтвердження в суді апеляційної інстанції.

На думку колегії суддів, за наведених обставин, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження в суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено, а відтак не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги поданої прокурором.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Галицького районного суду м.Львова від 27.07.2022 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - залишити без змін .

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: