УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2021 року

м. Київ

справа № 202/7067/22

провадження № 51-1374ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року.

Суть питання

До Касаційного кримінального суду Верховного Суду надійшла касаційна скарга потерпілого ОСОБА_4 , в якій він вказує про те, що обвинувачений ОСОБА_5 дійсно заподіяв йому тілесні ушкодження. Крім того, зазначає, що обвинувачений визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненні протиправних дій щодо нього лише для того, щоб уникнути більш суворого покарання, яке ОСОБА_5 має понести.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 427 КПК України касаційна скарга підписується особою, яка її подала.

Однак, усупереч цим положенням, до Верховного Суду електронною поштою надійшов лист, який по своїй суті є касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 , який не містить електронного цифрового або кваліфікованого електронного підпису, що підтверджується довідкою відділу управління забезпечення автоматизованого документообігу суду секретаріату Касаційного кримінального суду.

Таким чином, підтвердити підпис ОСОБА_4 не виявилось можливим.

Наведене є недотриманням положень ст. 427 КПК України, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються копії судових рішень, що оскаржуються. Втім потерпілий ОСОБА_4 до поданої ним касаційної скарги, їх не долучив.

Також Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Частиною 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Однак, усупереч наведеним положенням процесуального закону, доводи касаційної скарги потерпілого ОСОБА_4 фактично зводяться до його не згоди з наданою судами оцінкою доказів та заперечення правильності встановлених фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Також доводи потерпілого не можуть бути предметом перегляду суду касаційної інстанції, з огляду на положення ст. 349 КПК України, оскільки питання, які він ставить у поданій касаційній скарзі, потребують встановлення інших обставин вчинення кримінального правопорушення, а ніж ті, які були встановлені досудовим розслідуванням, та з яким погодились учасники кримінального провадження.

Крім того, касаційна скарга потерпілого не містить доводів щодо незаконності висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів його апеляційної скарги, які є фактично аналогічними доводам касаційної скарги.

Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 КПК України, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

При цьому вимоги до суду касаційної інстанції, викладені потерпілим у скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК України щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Однак в касаційній скарзі потерпілий просить лише скасувати ухвалу апеляційного суду, тоді як скасування ухвали апеляційного суду є підставою для призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції, відповідно до ст. 433 КПК України, переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувались з положеннями ст. 436 цього Кодексу, також перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків - п`ять днів із дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3