Справа № 539/1038/20
Провадження № 1-кп/539/15/2023
ВИРОК

Іменем України

01 лютого 2023 року м. Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000334 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Чугуїв Харківської області, українець, громадянин України, з вищою освітою, офіційно не працюючий, не одружений, не маючий на утриманні малолітніх дітей, в лавах ЗСУ не перебуває, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2019 року близько 21 години 10 хвилин ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ІVЕКО 70С17», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автошляху «Київ-Харків-Довжанський» у напрямку до м. Полтава. У салоні даного автомобіля на пасажирському сидінні перебував ОСОБА_5 .

Проїжджаючи с. Вільшанку Лубенського району Полтавської області ОСОБА_4 змінив напрямок руху свого автомобіля праворуч та, не переконавшись у безпечності даного маневру, допустив виїзд керованого ним автомобіля на додаткову смугу для руху, яка відмежована від основної суцільною роздільною лінією, і подальший наїзд на припаркований на додатковій смузі для руху сідловий тягач «VOLVO FМ 400», д.н.з НОМЕР_2 , з напівпричепом «ІNDOХ», д.н.з. НОМЕР_3 , з увімкнутими освітлювальними приладами та наявними світловідбиваючими елементами, водій якого ОСОБА_6 знаходився назовні, поряд з автомобілем.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 234-1 від 04.11.2019, пасажир автомобіля «ІVЕКО 70С17», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: переломів ребер справа: 6-10 по передньо-пахвовій лінії, 8-9 по лопатковій лінії з крововиливами в м`які тканини в місцях переломів, переломи ребер зліва: 1-5 по середньо-ключичній лінії з вистоянням уламків у плевральну порожнину, 4-10 по білягрудинній лінії з крововиливами в м`які тканини в місцях переломів, розрив лівого купола діафрагми, в лівій плевральній порожнині до 800 мл рідкої крові із шлунковим вмістом, крововиливи і розриви тканини лівої легені в місцях виходу уламків ребер; розрив селезінки у воріт, наскрізний лінійний розрив передньої стінки шлунка у верхній третині в вертикальному направленні з нерівними кровопідтічними краями, в черевній порожнині до 700 мл рідкої крові із шлунковим вмістом; масивний крововилив в заочеревну клітковину і клітковину таза, переломи кісток тазу: розрив симфізу з розходженням на 3 пальці з крововиливами в м`які тканин в місці перелому, косо-поперечний перелом правої та лівої лобкової кістки, вдавлений уламковий перелом правої вертлюжної западини з крововиливами в м`які тканини в місцях переломів, вся клітковина тазу просякнута кров`ю, гематома в області статевого члену і мошонки; садно з гематомою по зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині, відкритий (забито рвана рана по задньо-зовнішній поверхні правого стегна в верхній третині) косо-поперечний уламковий перелом правого стегна в верхній третині з масивними крововиливом в м`які тканини навколо переломів; закритий перелом кісток носу, садна: в області лобу по середині і більше справа, в області перенісся і спинки носу садно, по зовнішній поверхні правого плеча в середній третині переривчасте садно, по задній поверхні лівого ліктьового суглобу садно, по тильній поверхні правої кисті в проекції п`ясних кісток і пальців велика кількість дрібних саден та поверхневих ран, по тильній поверхні лівої кисті в проекції п`ясних кісток та пальців велика кількість дрібних саден та поверхневих ран, по передньо-боковій поверхні живота зліва в нижній третині садно, по внутрішній поверхні лівого колінного суглобу садно, по зовнішній поверхні правого колінного суглобу садно, по зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині садно, по зовнішній поверхні правої гомілки в нижній третині садно, які носять характер при життєвості, утворились від дії тупого (тупих) предмету (предметів), або при ударі об такі, можливо при ДТП і відносно до живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку призвели до смерті потерпілого.

Причиною смерті ОСОБА_5 явилась сполучна травма грудної клітки, живота, тазу, кінцівок, що супроводжувалось шоком-крововтратою.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 37 від 17.01.2020 у діях водія ОСОБА_4 вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Невідповідності з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням обставин даної пригоди.

ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Для цього у нього не було будь-яких перешкод, які б не дозволили йому виконати вимоги вказаних Правил.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро покаявся та погодився з висунутим відносно нього обвинуваченням та його правовою кваліфікацією. Пояснив, що дійсно, у вересні 2019 року керував автомобілем «ІVЕКО 70С17» по автошляху «Київ-Харків-Довжанський» з м. Києва до м. Харкова разом з пасажиром ОСОБА_7 . Проїжджаючи с. Вільшанку Лубенського району Полтавської області допустив виїзд керованого ним автомобіля на додаткову смугу для руху, і подальший наїзд на припаркований на додатковій смузі для руху сідловий тягач. Момент ДТП він не пам`ятає і припускає що заснув. Пояснив, що моральну шкоду потерпілим не відшкодував через відсутність коштів. Цивільний позов законного представника ОСОБА_8 визнав, цивільний позов ОСОБА_9 визнав частково, оскільки розмір моральної шкоди, який вона просить стягнути значно перевищує розмір моральної шкоди, заявленої до стягнення законним представником малолітнього ОСОБА_8 .

Виходячи з того, що обвинувачений винуватим себе визнав у повному обсязі за інкримінованим кримінальним правопорушенням дав суду показання, які є логічними, послідовними та такими, що узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, за відсутності заперечень з боку учасників судового провадження, суд, переконавшись у правильному розумінні учасниками процесу змісту обставин справи та наслідків недослідження всіх доказів по справі, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та вважає достатнім обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Суд констатує, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повною мірою, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинуваченим вчинено злочин, який віднесений до категорії тяжких злочинів, він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання згідно із ст. 67 КК України, - відсутні.

Наведені факти, на переконання суду, дають підстави для призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Враховуючи тяжкість скоєного злочину, позицію потерпілих, відсутність будь-яких дій обвинуваченого, спрямованих на відшкодування моральної шкоди потерпілим, суд не вбачає підстав для застосування приписів ст. 69, 75 КК України.

Представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_11 заявлено цивільний позов про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_12 в розмірі 500 000 грн., з ОСОБА_4 в розмірі 50 000 грн., АТ «Страхової групи U.B.I» КООП» в розмірі 56 760 грн., а також стягнення з ОСОБА_12 на її користь понесених витрат на надання професійної правової допомоги в розмірі 1500 грн.

Цивільний позов мотивувала тим, що в результаті ДТП її синові нанесена моральна шкода, яка має бути відшкодована на таких підставах.

З ОСОБА_5 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2009р. до 26.02.2014р. В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_8 (актовий запис № 253 від 22.02.2011р.), який після розлучення залишився проживати з нею. Тим не менш, батько дитини зв`язку з ним не поривав і по можливості займався його вихованням.

Смерть ОСОБА_5 не стала таємницею для сина, що в результаті привело до того, що протягом шести місяців хлопчик був під впливом цієї трагічної події.

Ситуація погіршується тим, що ОСОБА_13 - інвалід з дитинства до 18 років, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_4 . Хлопчик страждає на двосторонню сенсоневральну глухоту (медичний висновок № 31), який дійсний до 08.02.2029) чує одним правим вухом, на яке у 2014 році була проведена операція, вартість якої складає 30000 доларів США, яку оплатила держава. В той же час син потребує операцію на ліве вухо, але програма по наданню дітям безкоштовних операцій такого роду вже не працює, у зв`язку з чим їй потрібно самій десь шукати такі гроші. Одночасно хвороба сина є такою, що потребує постійного догляду, уваги та дорогого лікування з придбанням спеціальних приладів для посилення слуху.

15.07.2014 син переніс тяжку медичну операцію, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 986 від 21.07.2014.

В зв`язку з цим допомога з боку батька дитини була вкрай необхідна, адже їй одній підтримувати його дуже важко. Саме тому вона змушена була звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів, і 14.02.2014 року Московським райсудом м.Харкова з ОСОБА_14 стягнуті аліменти у розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення сином повноліття. Але через смерть боржника вона аліменти вже не отримує, що відображається на матеріальному становищі дитини.

Бажаючи поліпшити умови життя ОСОБА_13 , вона звернулася до Пенсійного Фонду України з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Проте отримала відповідь з посиланням на те, що згідно ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії» по 3групі інвалідності.

Оскільки у померлого ОСОБА_5 , якому було лише 37 років, на день його смерті, вищезазначений стаж документально не підтверджено, права на призначення пенсії на дитину немає. (Протокол N5 7234 № 54/111 від 23.11.2019 про розгляд спірних питань виникають під час призначення пенсій). Таким чином, вона позбавлена можлиаості отримувати додаткові кошти на дитину, що приводить її у відчай, адже життя з кожним днем становиться все складніше.

За вини ОСОБА_4 , який керував автомобілем, її дитина втратила батька. Він буде рости без чоловічого виховання, без його підтримки, без навчання його як чоловіка. В той же час вона не може дати синові те, що міг би дати ОСОБА_5 . Одночасно ОСОБА_13 позбавлений матеріальної підтримки не тільки у вигляді добровільної допомоги грошима, а також аліментів та державної допомоги.

Сину постійно потрібно лікування, не виключено, що операції, на які потрібні гроші. Але дуже важливим є те, що Аристарх кожного дня згадує батька, оскільки до кінця не усвідомлює того факту, що його вже ніколи не буде. Між ними був сильний емоційний зв`язок, він любив його і завжди чекав на зустріч з ним.

Моральні страждання нашого неповнолітнього сина вона оцінює в 500 000 грн., але в той же час навіть зазначена сума не буде адекватною тому, що трапилося 19.09.2019, і як назавжди змінилося життя хлопчика.

Оскільки ОСОБА_12 є власником джерела підвищеної безпеки, він відповідно до закону має відшкодувати її синові зазначену моральну шкоду.

Крім того, вона обурена тим, що ані ОСОБА_12 , ані ОСОБА_4 , який визнав свою вину, жодного разу не пропонували їй гроші в рахунок відшкодування шкоди, нанесеної дитині.

Що стосується ОСОБА_4 , то з урахуванням небажання навіть запропонувати матеріальну допомогу, вона розцінює це як обтяжуючу обставину при призначенні покарання. Його діями її синові нанесена моральна шкода у сумі 50 000 грн., яка має бути теж ним відшкодована.

04 травня 2020 року вона, як представник неповнолітнього потерпілого, звернулася до ПАТ «Страхова група U.В.I. соор» (вх.№ 1984 від 05.05.20) з заявою про відшкодування нанесених збитків, оскільки власник джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_12 застрахований саме цією страховою компанією.

Оскільки на день подачі позову до суду страхова компанія свого зобов`язання не виконала вона змушена звертатися до суду з вимогою про стягнення з нею грошового кошту у сумі 56 676 грн. (4 730 грн. х 12 = 56 760 грн.)

Потерпілою ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_12 в розмірі 500 000 грн., з ОСОБА_4 в розмірі 50 000 грн., а з АТ «Страхової групи U.B.I» КООП» матеріальної та моральної шкоди в розмірі 61 276 грн.

Цивільний позов мотивувала тим, що у зв`язку з трагічною смертю її чоловіка ОСОБА_5 їй, як його дружині спричинено матеріальну та моральну шкоду.

Матеріальна шкода полягає у витратах на поховання.

Так, відповідно до договору- замовлення на організацію та проведення поховання від 20.09.2019 року вартість ритуальних послуг при похованні чоловіка становлять 11 200 (одинадцять тисяч двісті) грн.00 коп.

На час зазначеної ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ІVЕКО 70С17 д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_12 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на підставі полісу М/8916606 строком дії від 14.02.2019 року до 13.02.2020 року з лімітом відповідальності за заподіяну шкоду здоров`ю та життю, 200 000 грн.

Так, на день настання страхового випадку у вересні 2019 року мінімальна заробітна плата становила 4 173 грн. 00 коп. За таких умов, страхова компанія повинна відшкодувати мені моральну шкоду, заподіяну смертю мого чоловіка у розмірі 50 076 грн. (12x4173=50 076) та витрата на поховання у розмірі 11 200 грн. 00 коп. Загальна сума відшкодування становить 61 276 грн. 00 коп.

Окрім матеріальної шкоди, їй завдано моральної шкоди, яка полягає у вступному.

Завдана їй моральна шкода полягає перш за все в тому, що навколишній світ для мене змінився раз і назавжди.

Внаслідок загибелі її чоловіка, вона втратила саму близьку і дорогу їй людину. Дізнавшись, що чоловік загинув, вона пережила сильне душевне потрясіння, біль втрати та страх за своє майбутнє. Її життя повністю змінилось, вона почуває себе невпевненою у житті. З моменту втрати чоловіка і до тепер вона відчуває фізичну біль втрати людини, яка була її опорою, підтримкою по життю. Внаслідок вищезазначеного, вона має приступи головного болю, які з`являються у будь-який час, у будь-якому місці. Почались проблеми зі сном, а як наслідок і зі здоров`ям. Надзвичайне нервове навантаження викликало необхідність в застосуванні заспокійливих засобах та допомоги лікарів.

Вона тяжко переживає втрату свого чоловіка, який був її опорою в житті, підтримував морально. А зараз вона залишилася сама, внаслідок чого її переслідує відчуття депресії та розпачу, вона втратила сенс життя, втратила нормальний спокійний сон, внаслідок чого погіршився стан її здоров`я, змінилося життя. Після смерті чоловіка вона позбавлена матеріальної та моральної підтримки з його боку.

Таким чином, основними доказами завдання її моральної шкоди є факт настання смерті близького родича внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та факт родинних зв`язків. Втрата нею свого чоловіка є травмою на все життя і не потребує доказування.

Розмір заподіяної їй моральної шкоди визначити важко, але він має хоча б компенсувати ті емоційні страждання, які їй довелося перенести, та витрати, пов`язані з відновленням її психічного стану. Розмір душевних страждань оцінює в 800 076 (п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. Сума враховує в себе усі страждання, які довелося їй перенести у зв`язку з втратою чоловіка, зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з втратою чоловіка.

Представник відповідача АТ «Страхової групи U.B.I» КООП» надав суду письмові пояснення, згідно яких позовні вимоги не визнали з огляду на таке.

Відповідно до п. 27.3 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної витати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Мінімальна заробітна плата на дату 19.09.2019 р. становила 4 173, 00 гри., тому розмір 12 зарплат складає 50 076, 00 грн. Цивільними Позивачами було заявлено в позовних вимогах про відшкодування моральної шкоди в порядку ст. 27.3 Закону, безпідставно вказавши суми для виплати в розмірі ліміту для кожного із цивільних позивачів, в повній та не подільній частці. Однак, Страховик повинен сплачувати моральну шкоду, в загальній сумі ліміту 50 076, 00 грн., з урахуванням всіх осіб, які мають право на отримання відшкодування в належній йому частці. Цивільні позивачі повинні надати дані Страховику, для установлення всіх осіб, які перебували у родинному зв`язку із загиблим та які мають право на отримання відшкодування моральної шкоди, щодо вичерпного кола осіб першої лінії спорідненості - батько, мати, чоловік/дружина, діти. Таким чином, Страховику необхідно отримати інформацію щодо батьків загиблого, для визначення всіх осіб, які мають право отримання відшкодування моральної шкоди та розрахунку належної частки для кожного з даних осіб. Щодо відшкодування витрат на поховання зазначили, що в разі отримання від ОСОБА_9 відомостей про банківські реквізити, відшкодують витрати в розмірі 11 200 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідальність, у таких випадках, несе винна особа, яка є водієм автомобіля чи особа, яка керувала таким автомобілем і з вини такої сталася ДТП. З урахуванням пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила), якщо особа під час керування автомобілем мала посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на такий, переданий їй власником чи іншою особою, яка на законній правовій підставі використовує цей транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання майнової шкоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 19.09.2019 року керував автомобілем марки «ІVЕКО 70С17», д.н.з. НОМЕР_1 , маючи свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке йому було передано власником ОСОБА_12 .

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, який є особою з інвалідністю, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене вище, відповідальність за спричинену моральну шкоду повинен нести саме ОСОБА_4 , а тому з нього слід стягнути на користь законного представника малолітнього ОСОБА_8 - ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі, заявленому в позовній заяві, а саме - 50 000 грн.

Позов ОСОБА_9 в частині вимог до ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню. Суд враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнала потерпіла ОСОБА_9 , та приходить до висновку, що обґрунтованим, розумним і справедливим розміром відшкодування потерпілій ОСОБА_9 спричиненої їй неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_4 моральної шкоди є 150 000 грн., яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_9 .

Позовні вимоги ОСОБА_11 та ОСОБА_9 до ОСОБА_12 є необґрунтованими та безпідставними і задоволенню не підлягають.

Щодо вимог до АТ «Страхової групи U.B.I» КООП» суд зазначає таке.

Статтею 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), передбачено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

До заяви про виплату страхового відшкодування, третя особа, що претендує на отримання страхового відшкодування у сфері обов`язкового страхування, згідно п. 35.2. ст. 35 Закону, має надати наступні документи:

- паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

- документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не с потерпілим або його законним представником;

- довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

- документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

- свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

- документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

- документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік. розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

- відомості про банківські реквізити заявника.

Як встановлено судом, позивачем ОСОБА_9 дійсно понесені витрати на поховання ОСОБА_5 в розмірі 11200 грн., які визнаються відповідачем. Однак, в даному випадку відсутнє порушене право позивача, оскільки витрати на поховання не перераховані на її рахунок через неподання нею до страховика банківських реквізитів.

Відповідно до п. 27.3 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної витати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Мінімальна заробітна плата на дату 19.09.2019 р. становила 4 173, 00 грн., тому розмір 12 зарплат складає 50 076, 00 грн. Позивачами було заявлено в позовних вимогах про відшкодування моральної шкоди в порядку ст. 27.3 Закону, при цьому безпідставно вказано суми для виплати в розмірі ліміту для кожного із цивільних позивачів, в повній та неподільній частці. Однак, страховик повинен сплачувати моральну шкоду, в загальній сумі ліміту 50 076, 00 грн., з урахуванням всіх осіб, які мають право на отримання відшкодування в належній йому частці.

В зв`язку з тим, що суд позбавлений можливості встановити всіх осіб, які мають право отримання відшкодування моральної шкоди, а позивачі не надали жодної інформації щодо батьків загиблого ОСОБА_5 , позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Документально підтверджені витрати на проведення експертиз по кримінальному провадженню, слід стягнути з обвинуваченого відповідно ч.2 ст.124 КПК України.

Питання щодо речових доказів вирішити у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.128, 349,370,373,374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Строк покарання обраховувати з моменту фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду, нанесену малолітньому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_11 до ОСОБА_12 , АТ «Страхової групи U.B.I» КООП» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_12 , АТ «Страхової групи U.B.I» КООП» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 5742 (п`ять тисяч сімсот сорок дві) гривні 22 коп. процесуальних витрат за проведення експертиз.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 25.09.2019 року, на транспортний засіб «ІVЕКО 70С17», д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на території стоянки за адресою: м. Лубни, вул.Київська, 2, повернувши його власнику ОСОБА_12 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 16.01.2020 року, на транспортний «VOLVO FМ 400», д.н.з НОМЕР_2 з напівпричепом «ІNDOХ», д.н.з. НОМЕР_3 .

Задній правий ліхтар з напівпричепа «ІNDOХ» д.н.з. НОМЕР_3 - повернути власнику або уповноваженій ним особі.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокуророві.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1