Справа №155/930/22
Провадження №1-кп/155/144/22
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.11.2022 місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в м.Горохів Волинської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000074 від 25.08.2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козятин, Горохівського району Волинської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, українця, громадянина України, на утриманні якого особи не перебувають, раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Марковичі, Горохівського району, Волинської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , непрацюючого, одруженого, з середньою освітою, українця, громадянина України, на утриманні якого особи не перебувають, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.125 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
22.08.2022 близько 11 години, перебуваючи у с. Лемешів Луцького району Волинської області ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне позбавлення волі людини, порушуючи конституційні права і свободи, примусово, наказовим тоном, із застосуванням насильства примусили неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залізти у багажник автомобіля марки «Skoda» моделі «Super B», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , та проти волі ОСОБА_6 , примусово утримуючи у багажному відділенні вказаного автомобіля, повезли у лісовий масив неподалік с. Лемешів Луцького району Волинської області, що унеможливило його самостійний вихід із нього без сторонньої допомоги ззовні автомобіля, з метою спричинення тілесних ушкоджень, та повернулись у с. Лемешів Луцького району Волинської області через 25 хвилин.

Крім цього, 22.08.2022 року близько 11:00 годин, маючи прямий умисел, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в лісовому масиві неподалік в с. Лемешів, Луцького району на ґрунті виниклих неприязних відносин із неповнолітнім потерпілим ОСОБА_6 умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень останньому, нанесли множинні удари гумовим шлангом по сідницям неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , в результаті чого спричинили тілесні ушкодження у вигляді синців та саден в ділянці сідниць та правого стегна, які утворились від дії тупого предмета, з обмеженою по площі контактуючою поверхнею, яким може бути і гумовий шланг, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень що потягнули за собою короткочасний розлад здоров`я.

За таких обставин, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, які виразились у незаконному позбавленні волі людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та кваліфікує їх, як вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

Крім того, своїми умисними діями, які виразились у спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.146 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно за обставин, викладених в обвинувальному акті, вчиняв кримінальні правопорушення. Повідомив, що у вчиненому щиро розкаюється, просив суд суворо його не карати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.146 КК України, також визнав повністю, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті. Повідомив, що у вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 , будучи допитаним безпосередньо в судовому засіданні, підтвердив факт нанесення йому тілесних ушкоджень та незаконному позбавлені волі обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за обставин, викладених в обвинувальному акті. Зазначив, що претензій матеріального та морального характеру щодо обвинувачених не має, просив суворо не карати їх.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , будучи безпосередньо допитаною в судовому засіданні, підтвердила факт незаконного позбавлення волі та нанесення тілесних ушкоджень її сину ОСОБА_6 обвинуваченими, за обставин, викладених в обвинувальному акті. Просила суворо не карати їх.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст.65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного зокрема, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до вимог ст.67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного зокрема, суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує те, що останній хоча і вчинив два умисних кримінальних правопорушення, які, відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії кримінального проступку та нетяжкого злочину, не працевлаштований, однак повністю визнав свою винуватість, має постійне місце проживання та реєстрації, де характеризується виключно позитивно, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває та за допомогою до них не звертався, враховує суд і молодий вік останнього та те, що потерпілий та його законний представник просили суворо не карати обвинуваченого та пробачили його, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі, однак в мінімальній межі, за ч.2 ст.146 КК України у виді позбавлення волі, остаточне покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим із застосуванням ст.75 КК України та покладенням у відповідності до ст.76 КК України певних обов`язків.

Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, останній хоча і вчинив два умисних кримінальних правопорушення, які, відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії кримінального проступку та нетяжкого злочину, не працевлаштований, однак повністю визнав свою винуватість, має постійне місце проживання та реєстрації, де характеризується посередньо, одружений, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває та за допомогою до них не звертався, враховує суд і молодий вік останнього та те, що потерпілий та його законний представник просили суворо не карати обвинуваченого та пробачили його, тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі, однак в мінімальній межі, за ч.2 ст.146 КК України у виді позбавлення волі, остаточне покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим із застосуванням ст.75 КК України та покладенням у відповідності до ст.76 КК України певних обов`язків.

Підстав для призначення більш м`яких покарання, передбачених санкціями ч.2 ст.125, ч.2 ст.146 КК України, обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд не вбачає.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а арешт майна відповідно до ст.174 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 174, 177, 179, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.146 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
- за ч.2 ст.146 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити до відбуття обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання з випробовуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити попередній особисте зобов`язання.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.2 ст.146 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.125 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
- за ч.2 ст.146 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити до відбуття обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній особисте зобов`язання.
Арешт на майно, який накладений ухвалою слідчого судді Горохівського районного суду Волинської області від 29.08.2022, скасувати.
Речові докази у справі, а саме:
- гумовий шланг марки «SEMPERIT III-3.3-2.0», довжиною 2,5 м знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду учасниками судового провадження протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Горохівський районний суд Волинської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Горохівського районного суду
Волинської області ОСОБА_1