В И Р О К

Іменем України

14 лютого 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000005 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка, Житомирського району, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Двадцять дев`ятого листопада 2019 року близько 20 години ОСОБА_4 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 , побачив мотоцикл потерпілого ОСОБА_6 марки «BIRD 125», яким вирішив заволодіти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у цей же час та місці ОСОБА_4 , тримаючи за кермо вивів згаданий мотоцикл з двору та провів ще близько 100 м, таким чином незаконно заволодів цим транспортним засобом.

Отже, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєнні наведеного злочину, фактичні обставини справи не оспорював та надав покази про незаконне заволодіння ним транспортним засобом потерпілого, що відповідає висунутому обвинуваченню.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині іншими учасниками судового засідання не оспорюється.

За клопотанням прокурора, яке підтримане стороною захисту, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому обвинуваченому та іншим учасникам процесу судом роз`яснено, що в даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_4 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Призначаючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином та від якого тяжких наслідків не настало, оскільки шкоду завдану протиправними діями останнього повністю відшкодовано, особу обвинуваченого, який вчинив вказаний злочин у неповнолітньому віці, щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується посередньо, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Також суд враховує думку потерпілого, який не наполягав на суворості покарання та обставини, які пом`якшуючих та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого є визнання ним своєї вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочинів та вчинення злочину неповнолітнім.

Обтяжуючих обставин судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у вигляді позбавлення волі, але враховуючи особу ОСОБА_4 , вчинення цього злочину неповнолітнім та його щире каяття у скоєному, відсутність тяжких наслідків, а також беручи до уваги всі пом`якшуючі покарання обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та правову позицію прокурора, який просить призначити обвинуваченому покарання більш м`яке ніж передбачене санкцією ч. 1 ст. 289 КК України, суд вважає, що ОСОБА_4 можливо застосувати ст. 69 КК України та призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене санкцією ч. 1 ст. 289 КК України, з урахуванням вимог ст. 101 КК України, у виді арешту.

Разом з тим, зважаючи на особу обвинуваченого, його вік, наявність наведених вище пом`якшуючих обставин, а також правову позицію прокурора, потерпілого та органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, суд вважає, що обвинуваченого можливо звільнити від відбування наведеного покарання з випробуванням у відповідності до ст.ст. 75, 104 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді 30 (тридцяти) діб арешту.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді арешту з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме буде періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ, а саме мотоцикл, що знаходиться на зберіганні у потерпілого, - залишити останньому.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Потерпілому, який не був присутнім у судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: