Справа № 446/1504/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Кам`янка-Бузька кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.09.2022 за №0000127 про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця селища Новий Яричів Кам`янка-Бузького району Львівської області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, розлученого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 26 вересня 2022 року приблизно о 11:00 год. розуміючи, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення в Україні воєнного стану", Закону України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення в Україні воєнного стану" на території України введено воєнний стан, який Указом Президента України 12 серпня 2022 №573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" та Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-ІХ "Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено на 90 днів, тобто до 21 листопада 2022 року, в умовах воєнного стану, з метою незаконної порубки дерев, прибув до лісового масиву у квартал №48, виділу №35 та виділу №37 Таданівського лісництва ДП "Радехівське лісомисливське господарство", що розташоване на території Новояричівської територіальної громади, поблизу с.Великосілки Львівського району Львівської області.
Після чого, перебуваючи у вищевказаному місці, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконну порубку дерев, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання і відтворення лісу, як важливого елемента навколишнього природного середовища, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи спеціального дозволу на використання лісових ресурсів, в порушення вимог ст. 69 Лісового кодексу України, за допомогою власної бензопили марки «Husqvarna» моделі «268», 26 вересня 2022 року у період часу приблизно з 11:30 год до 12:00 год ОСОБА_4 здійснив незаконну порубку дерев, шляхом повного відокремлення стовбура від кореня, спилявши до ступеня припинення росту дерева породи «Дуб звичайний», класу якості деревина дров`яна (сухостій) у кількості двох дерев діаметрами пня в корі діаметром 78 см. кубомасою 5,10 м3 та діаметром 64 см. кубомасою 3,31 м3, загальною кубомасою 8,41 м3 , чим заподіяв шкоду інтересам держави в розмірі 25 273,38 грн. (двадцять п`ять тисяч двісті сімдесят три гривні, тридцять вісім копійок).
Одночасно з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості від 30.09.2022 укладена між прокурором Кам`янка-Бузького відділу Жовківської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , підозрюваним ОСОБА_4 , та захисником ОСОБА_5 .
Згідно з умовами угоди, ОСОБА_4 повністю визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, та наведені обставини вчинення цього злочину і зобов`язується беззастережно визнати пред`явлене йому обвинувачення у судовому проваджені.
Враховуючи інтереси суспільства і держави в цілому та загальні засади призначення покарання у кримінальному провадженні, керуючись ст. 472 КПК України, сторони дійшли висновку про можливість укласти угоду, відповідно до якої ОСОБА_4 призначити узгоджене покарання в межах санкції ч. 1 ст. 246 КК України у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України бути звільненим від відбування покарання з випробуванням та з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що свою вину визнає у повному обсязі, просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості.
Захисник ОСОБА_5 також просив суд затвердити укладену угоду про визнання винуватості, оскільки обвинувачений визнав свою вину повністю.
Прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити укладену між сторонами угоду та призначити обвинуваченому покарання узгоджене в угоді.
За правилами п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмови в затвердженні угоди з поверненням кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.
Відповідно до положень п. 1 ч.7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.
А як вказано у ч. 1 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються зокрема її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, направлені з угодою про визнання винуватості, судом встановлено, що угода не відповідає закону про кримінальну відповідальність, оскільки сформульоване в угоді та обвинувальному акті обвинувачення містить посилання на вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення в умовах воєнного стану, однак диспозиція ст. 246 КК України не передбачає такої кваліфікуючої ознаки як вчинення діяння в умовах воєнного стану.
Більше того, в обвинувальному акті зазначено про наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, проте сам обвинувальний акт та сформульована в угоді підозра не містить жодного мотивування в частині обтяжуючої обставини щодо того, яким саме чином було використано умови воєнного стану при вчиненні інкримінованих дій.
Будь-яких логічних пояснень цієї обставини не було надано суду сторонами кримінального провадження, в т.ч. і прокурором, який вказав, що таке формулювання було визначено з огляду на існуючу практику, яка зазнала змін вже після укладення угоди.
Як зазначено у абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» якщо якась із обставин, наведених у ч. 1 ст. 66, ч. 1 ст. 67 КК, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд при призначенні покарання не може ще раз ураховувати її як пом`якшуючу або обтяжуючу покарання обставину.
Відтак, суд вважає, що умови угоди в частині сформульованої підозри суперечать вимогам закону про кримінальну відповідальність, а тому такі умови не можуть бути затверджені вироком суду.
Суд відзначає, що визначені кримінальним процесуальним законом угоди можуть бути затверджені судом лише за наявності фактичних підстав для визнання винуватості підозрюваного. Одного бажання обвинуваченого і прокурора для укладання угоди не достатньо. Суд затверджує угоду за наявності фактичних підстав (доказів) для визнання винуватості підозрюваного. Це правило спрямоване на недопущення ухвалення обвинувального вироку судом на підставі угоди у разі обмови чи самообмови обвинуваченого, а також за відсутності доказів його винуватості.
Крім того, умовами угоди про визнання винуватості передбачено про те, що наявні підстави для застосування спеціальної конфіскації відповідно до ст. 96-1, 96-2 КК України речового доказу бензопили марки «Husqvarna» моделі «268».
У ч. 5 ст. 96-2 КК України вказано, що спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Конституційний Суд України у п. 3.3.6. Рішення від 30 червня 2022 року № 1-р/2022 вказав, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, коли майно вилучається у особи, яка не є власником або добросовісним володільцем такого майна, а тому цей захід впливу на особу має некаральний характер, метою застосування якого є припинення використання грошей та іншого майна, набутих унаслідок злочинної або іншої протиправної діяльності, як цілі або засобу кримінально-протиправної діяльності.
Як пояснив у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 він є власником бензопили марки «Husqvarna» моделі «268» і придбав її за власні кошти задовго до подій, які йому інкриміновані.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши зміст наданої сторонами угоди про визнання винуватості, формулювання обвинувачення, суд дійшов висновку, що під час її укладення не в повній мірі були враховані законодавчі вимоги щодо змісту угоди про визнання винуватості, які передбачені ст. 472 КПК України, а тому така угода не може бути затверджена судом.
Вирішуючи питання щодо подальшої долі обвинувального акту та кримінального провадження, суд керується положеннями п. 1 ч. 3 ст.314 КПК України де передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмови в затвердженні угоди з поверненням кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.
А також враховує роз`яснення, які надані у Постанові Пленуму ВССУ від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», де у п. 18 вказано, що За наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: а) затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або б) відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом ІІІ КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.
Враховуючи, що угода про визнання винуватості укладена на стадії досудового розслідування, прокурором не було подано клопотання про щодо відсутності необхідності продовження досудового розслідування, то суд дійшов висновку, що таке кримінальне провадження необхідно повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.
Керуючись ст. ст. 314, 471, 474 КПК України,

УХВАЛИВ :

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості від 30.09.2022 укладеної між прокурором Кам`янка-Бузького відділу Жовківської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , підозрюваним ОСОБА_4 , та захисником ОСОБА_5 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2022 за №0000127 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Повернути кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2022 за №0000127 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України прокурору Кам`янка-Бузького відділу Жовківської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 29.11.2022.

Суддя ОСОБА_1