Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2698/22
Провадження № 1-і/332/32/22
УХВАЛА
Іменем України

04 листопада 2022 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого: адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши в режимі відеоконференції у судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя клопотання прокурора Кам`янсько-Дніпровського відділу Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, який має середню освіту, проживає у цивільному шлюбі, від якого має двох неповнолітніх дітей, зі слів обвинуваченого був офіційно працевлаштованим у «ПП Дзюба» шиномонтажником, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,
обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141 від 09.05.2021.
Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На даний час ризики, які слугували підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли, не зменшилися та продовжують існувати, а саме: останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також адреса проживання ОСОБА_4 на даний час є тимчасово окупованою територією, а тому відсутня можливість контролю за обвинуваченим. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
У зв`язку з цим, прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що він не має наміру ухилятися від суду, у нього є цивільна дружина та двоє дітей, з якими він проживав до затримання, крім того, вважає, що його вина у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, нічим не підтверджена, а тому просив обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Суд, з`ясувавши позицію учасників процесу, приходить до наступного висновку.
У провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, у якому обвинуваченому на стадії досудового розслідування обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі розпорядження Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області змінено на Заводський районний суд м. Запоріжжя.
На день розгляду даного клопотання, прокурором з об`єктивних причин (на даний час на території Василівського району Запорізької області тривають активні бойові дії з окупаційними військами російської федерації), не були надані суду матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, що позбавляє суд в повній мірі розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою або вирішити питання в порядку ст. 331 КПК України про скасування або зміну обвинуваченому запобіжного заходу. У зв`язку з цим, суд розглядає клопотання на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.
Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали і не зменшились, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, при цьому судовий розгляд кримінального провадження триває, не вчинені всі необхідні дії для встановлення об`єктивної істини у справі. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.
З урахуванням наявності зазначених ризиків, а також з огляду на тяжкість вчиненого злочину, характеру інкримінованого обвинуваченому діяння, строку покарання, яке може бути йому призначено, беручи до уваги обставини, визначені у ст. 178 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, а отже, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою.
Крім того, враховуючи, що на території України введено воєнний стан, а місце проживання обвинуваченого знаходиться на території, яка на даний час є тимчасово окупованою, то на теперішній час відсутня будь-яка можливість контролю за процесуальними зобов`язаннями ОСОБА_4 .
Керуючись ст. ст. 131-132, 176-178, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 02 січня 2023 року.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1