УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 349/218/20

провадження № 51-906ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2022 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року, які постановлені в кримінальному проваджені, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2019 року за ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України (далі - КК України) до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 тис. 700 грн,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

Суть питання

За вироком Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2022 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого суду сторона захисту звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Івано-Франківський апеляційний суд ухвалою від 03 жовтня 2022 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_5 без змін.

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на допущену, на його думку, невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даними про його особу через м`якість, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій стосовно його підзахисного і призначити засудженому покарання не пов`язане з реальним його відбуттям.

Крім того, у касаційній скарзі захисник заявив клопотання про поновлення йому строку на звернення до Верховного Суду, який обґрунтував тим, що оскаржувану ухвалу апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року, він отримав лише 27 січня 2023 року. У зв`язку із чим, вважає, що строк на касаційне оскарження ним був пропущений з поважних причин, а тому просить поновити цей строк.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) касаційну скаргу на судові рішення може бути подано протягом трьох місяців із дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб, зокрема потерпілих, перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися з своїми аргументи та їх обґрунтуванням.

При цьому, правило початку перебігу строку на касаційне оскарження, визначене ст. 426 КПК України, є загальним для всіх учасників кримінального провадження за винятком засудженого, який перебуває під вартою.

Порядок обчислення процесуальних строків визначено ст. 115 КПК України. За ч. 4 вказаної норми процесуального закону при обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється місяцями, припадає на той місяць, який не має відповідного числа, то строк закінчується в останній день цього місяця.

Ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_5 було ухвалено 03 жовтня 2022 року, а тому останнім днем подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції для захисника було 04 січня 2023 року.

Однак захисник подав касаційну скаргу до суду касаційної інстанції лише 07 лютого 2023 року (згідно штемпелю на конверті), тобто після закінчення визначеного ч. 2 ст. 426 КПК України строку на касаційне оскарження.

Частиною 1 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлено за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 березня 2019 року (справа № 127/17092/18), особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

При цьому Верховний Суд зазначає, що передбачений КПК України строк на касаційне оскарження, а саме 3 місяці, є досить тривалим та достатнім для того, щоб, навіть за наявності певних труднощів у особи, вчасно подати касаційну скаргу, у разі її сумлінного ставлення для користування своїми процесуальними правами.

Зокрема, захисник, вказуючи на те, що він за його клопотанням отримав оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції лише 27 січня 2023 року, не зазначає жодної конкретної інформації про те, коли саме він подав таке клопотання до суду. Також захисник не вказує у клопотанні яких саме достатніх заходів він вживав для отримання ним копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду в межах визначеного процесуального строку на касаційне оскарження.

Таким чином, Верховний Суд вважає, що наведені аргументи захисника не можна визнати поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки незрозуміло як вони перешкодили захиснику ОСОБА_4 , який був присутній в судовому засіданні 03 жовтня 2022 року, звернутись з касаційною скаргою до суду у визначений процесуальним законом тримісячний строк, саме до 04 січня 2023 року, який вважається останнім днем касаційного оскарження.

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку, що захисник ОСОБА_4 не навів переконливих доводів щодо наявності поважних причин пропуску ним строку на касаційне оскарження, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку касаційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Враховуючи викладене, Верховний Суд, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки захисник ОСОБА_4 подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а з його клопотання не вбачається підстав для його поновлення.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про поновлення йому строку на касаційне оскарження вироку Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2022 року та ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року.

Повернути касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3