Справа № 307/276/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

24.01.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурорки ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/962/20, за апеляційною скаргою, яку подав представник моторного (транспортного) страхового бюро України - ОСОБА_6 , на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 серпня 2020 року.

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, мешканця АДРЕСА_1 , України, громадянина України, українця, з початковою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на два роки із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього на підставі ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_7 та Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 12200 (дванадцять тисяч двісті) гривень витрати, пов`язані з наданням правової допомоги адвокатом та на залучення потерпілим спеціаліста, 60 000 (шістдесят тисяч) гривень моральної шкоди й із Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_8 99319 (дев`яносто дев`ять тисяч триста дев`ятнадцять) гривень 84 копійки матеріальної шкоди.

Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту автомобіля марки «Мерседес Бенц Спринтер», державний номерний знак Польщі НОМЕР_1 , та автомобіля марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , накладені ухвалами слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 січня 2020 року, скасовано.

Постановлено речові докази у справі - автомобіль марки «Мерседес Бенц Спрінтер», номерний знак Польщі НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів у м. Тячів по вул. Комсомольській, 6«а», повернути ОСОБА_7 як володільцю, а автомобіль марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів у м. Тячів по вул. Комсомольській, 6 «а», повернути ОСОБА_8 як власнику.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

04 січня 2020 року, приблизно о 18 годині, ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц Спринтер», державний номерний знак Польщі НОМЕР_1 , проїжджаючи по дорозі сполученням Мукачево-Рогатин-Львів, у с. Бедевля по вул. Вайнагія, в напрямку м. Тячів, напроти АЗС «Вакос», різко загальмував, внаслідок чого автомобіль виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з їдучим по цій смузі руху йому назустріч у напрямку смт. Тересва автомобілем марки «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням потерпілого ОСОБА_8 , чим саме допустив порушення вимог передбачених пунктами 1.5, 12.1, 12.9 «г», 31.45 та 1.10 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), у частині тлумачення поняття «безпечна швидкість» та «дорожні умови» ПДР, якими передбачено : п. 1.5 - «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 12.1 - «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»; п. 12.9 - «водієві забороняється: г) різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді)»; п. 31.4.5 «колеса шини: а) шини легкових автомобілів та вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою до 3,5 т мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,6 мм, вантажних автомобілів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т -1,0 мм, автобусів - 2,0 мм, мотоциклів і мопедів - 0,8 мм, для причепів установлюються норми залишкової висоти малюнка протектора шин, аналогічні нормам для шин автомобілів-тягачів; б) шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини; в) шини за розміром або допустимим навантаженням не відповідають моделі транспортного засобу; г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиновані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора - для вантажних автомобілів; д) на передню вісь транспортного засобу встановлено радіальні шини, а на іншу (інші) - діагональні; е) на передній осі автобуса, який виконує міжміські перевезення, встановлено шини з відновленим протектором, а на інших осях - шини, відновлені за другим класом ремонту; є) на передній осі легкових автомобілів і автобусів (крім автобусів, які виконують міжміські перевезення) встановлено шини, відновлені за другим класом ремонту; ж) відсутній болт (гайка) кріплення або є тріщини диска і ободів коліс», п. 1.10 - «терміни, що наведені у цих Правилах мають таке значення: безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах; дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітлення дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому лівої стегнової кістки у верхній третині, забійної рани лівого колінного суглобу та гомілки по переднім поверхням, забою грудної клітки, забою обох легень, забійної рани нижньої губи, які відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В апеляційній скарзі представник моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) - ОСОБА_6 , вказує на те, що вирок у частині вирішення судом цивільного позову є незаконним та необґрунтованим у зв`язку із тим, що судом були порушені норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права та неправильно встановлено обставини, які мають значення для вирішення справи. Вважає, що при вирішенні цивільного позову про стягнення з МТСБУ розміру завданої матеріальної шкоди судом не враховані вимоги ЦК та ЦПК України та закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначає, що відповідно до судової авто товарознавчої експертизи №05/01/2020 від 28.01.2020 розмір матеріального збитку становить 57361,34 грн, що дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент його пошкодження. Відповідно до норм матеріального права, якщо транспортний засіб вважається знищеним, то власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Оскільки на підставі звіту було визначено ринкову вартість пошкодженого транспортного засобу (яка становить 57361,34 грн), отже, для визначення розміру регламентної виплати потрібно визначити утилізаційну вартість транспортного засобу «ВАЗ», державний номер НОМЕР_2 після ДТП. Вказує і на те, що суд, посилаючись на звіт від 10.02.2017 № 0512, відповідно до якого відновлювальний ремонт є економічно недоцільним, оскільки вартість відновлювального ремонту не менша ринкової вартості автомобіля, дійшли висновку, що розмір, завданого позивачеві матеріального збитку в результаті пошкодження автомобіля при ДТП складає його ринкову вартість - 285973,45 грн (а. с. 7-13). Також вказує на те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження необхідності придбання позивачу ліків, вказаних у чеках приєднаних до позовної заяви, у тому числі таких ліків як неогабин, регидрон, гідрокортизон, еспразол, лізина есцинат, кальцій Д3, прадакса, анапірон, та інші, що відповідно до окремих чеків не можливо встановити час придбання ліків, час понесення витрат на лікування. Окрім того, посилається на те, що суду також не надано жодних доказів перебування ОСОБА_8 на лікарняному у відповідному закладі охорони здоров`я, не встановлено час втрати ним працездатності. Беручи до уваги те, що ОСОБА_8 застрахував свою цивільно-правову відповідальність за договором «зеленої картки» PL/02/3596554 компанії «PZU», то саме представництво «PZU» в Україні у подальшому, як представництво польської компанії, повинно відповідати за нанесену шкоду про що і було зазначено в клопотанні МТСБУ про необхідність залучення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до справи. Судом першої інстанції не вирішено питання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог. З огляду на наведене, апелянт вважає, що судом не з`ясовані фактичні обставини справи, від яких залежить правильне її вирішення, не встановлено дійсного розміру, завданої позивачу шкоди, та хто є належним відповідачем у справі. Просить вирок у частині вирішеного цивільного позову скасувати та відмовити у задоволенні позову.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 , вказує на те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Зазначає, що в результаті ДТП потерпілий отримав тілесні ушкодження, і в період з 04.01.2020 по 26.02.2020 на придбання медикаментів та матеріалів медичного призначення ним витрачено власні грошові кошти в загальній сумі 33457,50 грн, і це тільки документально підтверджені витрати, а загальні витрати на придбання ліків та медикаментів є значно більшими і на даний час складають вже близько 93000 грн. Вважає, що Тячівський районний суд законно та обгрунтовано задовольнив позовні вимоги та стягнув з МТСБУ майнову шкоду в загальному розмірі 99319,84 грн, які є збитками (шкодою) та, відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України, підлягають відшкодування у повному обсязі. Просить апеляційну скаргу як безпідставну та необґрунтовану залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурорки ОСОБА_5 , яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторони захисту, потерпілої сторони та представника цивільного позивача - Моторного (транспортного) страхового бюро України, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що: про час та місце розгляду апеляційної скарги вищевказані особи повідомлені відповідно до вимог закону; від них не надходило заяв (клопотань) про відкладення розгляду справи на інший термін та про поважність причин їхньої неявки на розгляд справи.

Колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України, вид і розмір призначеного йому покаранняу та встановлений іспитовий строк, вирішення цивільного позову у частині стягнення з ОСОБА_7 на корить ОСОБА_8 моральної шкоди та витрат на правову допомогу, а також вирішення долі речових доказів, - сторонами кримінального провадження не оспорюються, а тому апеляційним судом, з огляду на положення ст. 404 КПК України, не перевіряються і визнаються обґрунтованими, такими, що ґрунтуються на вимогах законодавства та фактичних обставинах кримінального провадження.

Тому, вирок переглядається у межах доводів апеляційної скарги, тобто у частині вирішення цивільного позову щодо стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальної шкоди в розмірі 99319,84 грн.

Відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо цивільного позову в частині стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальної шкоди в розмірі 99319,84 грн, вищенаведених норм КПК України судом першої інстанції не дотримано.

Так, зі змісту журналу судового засідання не убачається, що судом першої інстанції у судовому засіданні оголошувались клопотання представника Моторного (транспортного) страхового бюро України про залучення в якості третьої особи представництва «PZU» в Україні - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна (а. к. п. 134-135, 142-143), так як під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 керував автомобілем марки «Мерседес Спринтер», д. н. з. НОМЕР_3 , та його відповідальність була застрахована за договором «Зелена» PL/02/35965548 компанії «PZU», що підтверджується полісом страхування автомобіля № (а. к. п. 54-58).

При цьому, з матеріалів кримінального провадження не убачається, що суд приймав будь-які рішення за наслідками розгляду вищезгаданих клопотань.

Разом із тим, зі змісту вироку убачається, що відповідно до показів потерпілого ОСОБА_8 він не вказував на те у чому полягає завдана йому матеріальна шкода, при цьому не конкретизував розмір завданої йому матеріальної шкоди на суму 99319,84 грн.

Крім того, суд першої інстанції не послався на докази, що підтверджують розмір завданої матеріальної шкоди - 57361,34 грн та 33457,50 грн, відповідно та не дав оцінки наданим потерпілим ОСОБА_8 доказам.

Вищенаведене свідчить про те, що висновок суду першої інстанції у частині вирішення цивільного позову, є невмотивованим, а відтак і передчасним, що судом першої інстанції при розгляді та вирішенні цивільного позову щодо матеріальної шкоди допущена неповнота та поверховість, у зв`язку з чим вирок у частині цивільного позову щодо стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальної шкоди в розмірі 99319,84 грн, не може бути визнаний законним та обґрунтованим.

Тому доводи апеляційної скарги у частині незаконності та необґрунтованості вироку у частині вирішення цивільного позову щодо стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальної шкоди в розмірі 99319,84 грн, - матеріальної шкоди, знайшли своє підтвердження.

Окрім того, у матеріалах кримінального провадження містяться документи, на іноземній мові, не перекладені на українську мову, надані представником Моторного (транспортного) страхового бюро України ОСОБА_10 , у підтвердження заявленого ним у суді першої інстанції клопотання. З огляду на те, що вказані вище документи не перекладені на українську мову, колегія суддів позбавлена можливості дати оцінку цим документам, прийняти рішення щодо допустимості їх як доказів у кримінальному провадженні.

У зв`язку з наведеним, указані вище порушення вимог КПК України, які допустив суд першої інстанції під час вирішення цивільного позову щодо матеріальної шкоди - щодо стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальної шкоди в розмірі 99319,84 грн, відповідно ст. ст. 412, 415 КПК України, колегія суддів вважає істотними, такими, що тягнуть скасування судового рішення у цій частині, із призначенням нового розгляду кримінального провадження в цій частині у суді першої інстанції.

Тому, доводи апеляційної скарги про відмову апеляційним судом у задоволенні цивільного позову потерпілого про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальної шкоди, задоволенню не підлягають, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що апелянтом та іншими учасниками кримінального провадження не заявлялось клопотань про обсяг доказів, що підлягають дослідженню апеляційним судом і підтверджують (спрстовують) доводи апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, дати належну оцінку наявним у матеріалах кримінального провадження доказам у їх сукупності, у тому числі й доводам, на які представник Моторного (транспортного) страхового бюро України посилається в апеляційній скарзі, і у залежності від встановлених обставин - прийняти рішення з дотриманням вимог законодавства.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав представник моторного (транспортного) страхового бюро України - ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 19 серпня 2020 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_7 у частині стягнення з моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_8 матеріальної шкоди в розмірі 99319 гривень 84 копійки, - скасувати, призначивши новий розгляд справи у цій частині в суді першої інстанції.

У решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в частині скасування вироку в касаційному порядку не підлягає.

Судді: