Справа№ 953/1237/23
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2023 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-
встановив:
Згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, який у подальшому продовжено указами Президента України №259/2022 від 18.04.2022 з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року на 30 діб; № 341/2022 від 17.05.2022 з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року на 90 діб; №573/2022 з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 строком на 90 діб який діє і на теперішній час.
Згідно Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України оголошено загальну мобілізацію.
Відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також, зокрема, військовозобов`язані здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 та на підставі висновку військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.09.2021 визнаний придатним до військової служби.
Однак, 01.07.2022, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що довідка Університету Лазарського від 18.01.2022, згідно якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є студентом Університету Лазарського, стаціонарне навчання І ступеню на 1 семестрі 2022/2-23 навчального року та довідка Університету Лазарського від 18.01.2022 про продовження стаціонарного навчання іноземцем в ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно якої ОСОБА_4 прийнятий на навчання на термін з 04.10.2022 до 07.06.2024 на стаціонарне навчання за напрямком «Фінанси та бухгалтерський облік», є підробленими та містять завідомо недостовірні відомості, з метою отримання права на виїзд за межі України та відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у період військового стану, у відповідності до вимог ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як особа, яка здобуває вищу освіту за денною формою здобуття освіти, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , склав заяву на начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у період військового стану та з метою підтвердження наявності підстав надання йому дозволу на перетин державного кордону України та відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у період військового стану, додав до неї вищевказані підроблені документи чим здійснив їх використання шляхом їх пред`явлення та надання до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно відповіді на запит №LAZ-02/07-12-2022 спеціаліста відділу міжнародного співробітництва Університету ОСОБА_6 від 07.12.2022 встановлено, що ОСОБА_4 не був прийнятий на навчання в Університет Лазарського на 2022/2023 академічний рік і жодні довідки про зарахування, вступ або прийняття на навчання йому не надавались.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документу.
Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про визнання винуватості, укладену та підписану 17.02.2023 між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником - адвокатом ОСОБА_5 , відтак, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за участі сторін угоди у порядку ст. 474 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, визнав, розкаявся у вчиненому та просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з прокурором.
Із змісту угоди про визнання винуватості від 17.02.2023 вбачається, що прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження. Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, щиро розкаявся. При цьому сторони вважають за можливе призначити покарання ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 17.02.2023 вимогам ст.ст. 469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, а також відповідає положенням КК України щодо правової кваліфікація злочину та узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією ч. 4 ст. 358 КК України.
Судом на виконання вимог ст. 474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.
В судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 17.02.2023 не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб і є наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.
Обставиною, яка, пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуді своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій.
Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинне бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Узгоджена між сторонами міра покарання за злочин, передбачений ч.5 ст. 407 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором та обвинуваченим і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
За таких обставин суд вважає, що виправленню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості.
Враховуючи викладене, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 17.02.2023 між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником - адвокатом ОСОБА_5 , про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.
За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визначити узгоджену міру покарання в угоді.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-
Вирок на підставі угоди може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1