Справа № 639/1059/23
Провадження №1-кп/639/300/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2023 за №0000030, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, офіційно не працюючого, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, раніше судимий, останній раз 24.11.2022 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_7 подав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилалася на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення й те, що наразі існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначає, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 матиме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, тим самим примусити останніх змінити свої показання або взагалі відмовитись від них, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 незважаючи на не зняту та не погашену судимість, вчинив новий злочин проти власності, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні просив не застосовувати щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, а застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав думку ОСОБА_5 та посилалась на відсутність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, також вважав необхідним та достатнім застосувати до останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Потерпілий ОСОБА_4 не заперечував проти застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Суд, дослідивши наявні матеріали, заслухавши думку осіб, які беруть участь у судовому засіданні, щодо клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, встановленим в ході досудового слідства.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строк з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, зокрема, особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років.

При вирішенні клопотання прокурора суд враховує існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи на свободі може:

- переховуватись від суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого злочинів із застосуванням насильства, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, обставини злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_5 та дані про його особу свідчать про його схильність до скоєння протиправних дій. Законних джерел отримання заробітку ОСОБА_5 не має, відсутні у останнього стійкі міцні соціальні зв`язки. Крім цього ОСОБА_5 усвідомлює незворотність настання покарання, та може, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, покинути місце мешкання, у зв`язку з чим наявний ризик його ухилення від слідства та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України );

- незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки маючи процесуальний статус обвинуваченого та залишаючись на свободі, останньому буде відомо місце мешкання потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 може незаконно умовлянням чи погрозами вчинити протиправний тиск на свідків чи потерпілого з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України );

- вчинити інші кримінальні правопорушення. Наявність вказаного ризику підтверджується даними про особу обвинуваченого, який незважаючи на не зняту та не погашену судимість, вчинив новий злочин проти власності, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, законних джерел отримання заробітку не має, не працевлаштований, обставини кримінального правопорушення в якому він підозрюється свідчать про його схильність до вчинення злочинів, у зв`язку з чим, існують достатні підстави вважати, що джерелом його доходів є протиправна діяльність. Систематичність вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальних правопорушень свідчить про його небажання стати на шлях виправлення та вести законний спосіб життя. Крім того, припинення протиправної діяльності обвинуваченого ОСОБА_5 , не було добровільним, а є наслідком діяльності правоохоронних органів (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Оцінюючи в сукупності обставини, які визначені ст. 178 КПК України, судом враховується: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України, які є тяжким, особливо тяжким злочинами та кримінальним проступком; 2) тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у вчиненні кримінальних правопорушеннях, оскільки санкція ч. 4 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років;3) вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 , який не має тяжких хронічних захворювань або інвалідності; 4) дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела доходу, тому з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність продовження щодо нього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.01.2023 стосовно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 12 березня 2023 року включно. Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначив підозрюваному заставу, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 186 КК України, який вчинено із застосування насильства. Також судом встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.03.2023 стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 615 КПК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до вирішення питання у підготовчому судовому засіданні, але не більше ніж на два місяці, тобто до 10 травня 2023 року включно.

Судом не встановлено, а стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд вважає необхідним зазначити, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, але прокурором доведено, що з урахуванням обставин по справі, особи ОСОБА_5 та кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, а саме за ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 357 КК України, які є згідно ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, тяжким злочином та кримінальним проступком, за ч. 4 ст. 187 КК України, зокрема, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, що вказує на відсутність підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема домашнього арешту.

За таких обставин суд вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, на час розгляду вказаного клопотання не встановлено.

Суд вважає, що наведені прокурором підстави продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Судовий розгляд з об`єктивних причин неможливо закінчити до спливу терміну запобіжного заходу, а отже, виникає необхідність продовження строку вказаного запобіжного заходу, оскільки судом було встановлено, що вищезазначені ризики існують. Жодних обставин, які б свідчили про зменшення вище перелічених ризиків та можливість зміни обвинуваченим запобіжного заходу не встановлено.

Виходячи з наведеного є всі підстави задовольнити клопотання прокурора та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої доцільним є продовження строку обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 315, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 01 червня 2023 року включно.

Строк дії ухвали до 01 червня 2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 04.04.2023.

Суддя ОСОБА_1