Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/1467/22
номер провадження 1-кп/695/323/22
Номер рядка у звіті 252
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю

секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглядаючи в відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000362 від 16.05.2022 р. відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки на даний час існують та не спростовані ризики, які були встановлені раніше, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Також прокурор зазначив, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин в період дії на території України військового стану. ОСОБА_4 має нестійкі соціальні зв`язки, офіційно не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має. Інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання вказаним ризикам.

Захисник адвокат ОСОБА_5 проти продовження строку тримання під вартою заперечувала, вказавши, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну поведінку обвинуваченого. Наявність нестійких соціальних зв`язків не є підставою для тримання під вартою. Обвинувачений має матір-пенсіонерку та проживав з нею. Прокурором не доведено, що ОСОБА_4 може чинити тиск на свідків та вчинити інші кримінальні правопорушення, це лише припущення.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника та зазначив, що має спайкову хворобу і знеболюючі засоби, які йому надають, не вирішують проблему, тому він потребує нормального лікування.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, встановив наступні обставини.

Відповідно до ч.1,2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Враховуючи правову позицію, викладену в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Частинами 1,2 статті 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.4 ст.194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу суд враховує той факт, що ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв`язків: офіційно не одружений, не працює, не має на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб. Під час судових засідань неодноразово заявляв про незадовільний стан здоров`я та погане самопочуття.

З листа начальника філії ЦОЗДКВС України в Черкаській та Кіровоградській областях від 17.10.2022 №812 ОСОБА_4 має спайкову хворобу.

Оцінивши в сукупності всі обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, суд вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати: перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду, чинити тиск на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Суд приймає до уваги той факт, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом і застосовується виключно тоді, якщо прокурор доведе, що більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого. Разом із цим суд враховує, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, розгляд справи триває і його неможливо закінчити в найкоротші строки.

Доводи прокурора про необхідність продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є не обґрунтованими, оскільки ним не доведено та не стверджено належними доказами, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

Оцінивши в сукупності всі обставини, з урахуванням викладеного, суд на підставі ч.2 ст.194 КПК України дійшов висновку, що в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою слід відмовити та застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт з покладенням певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 183, 194, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

У зв`язку з застосуванням запобіжного заходу покласти на обвинуваченого строком на 60 діб такі обов`язки:

1) прибувати до суду в даному кримінальному провадженні за першою вимогою;

2) цілодобово перебувати за місцем постійного проживання: АДРЕСА_1 .

3) носити електронний засіб контролю.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , що в разі невиконання умов запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту судом буде вирішуватись питання про зміну вказаного запобіжного заходу на більш суворий.

Строк дії ухвали до 08.02.2023 року.

Виконання ухвали в частині контролю дотримання обвинуваченим покладених даною ухвалою обов`язків доручити Золотоніському РВП ГУНП в Черкаській області.

Оголосити по справі перерву до 04 січня 2023 року об 11-30 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6

Повний текст ухвали оголошено 12 грудня 2022 року.