Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 635/3271/19
Провадження № 1-кп/553/151/2023
У Х В А Л А

Іменем України

03.03.2023 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

перекладачів - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши під час підготовчого судового засідання у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві матеріали, які надійшли до суду з Прокуратури Харківської області, - обвинувальний акт, складений 03.08.2018 року ст. слідчим СУ ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_12 в рамках кримінального провадження № 0000670 відносно ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_14 за ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_15 за ч. 4 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

06.08.2018 року до Харківського районного суду Харківської області з Прокуратури Харківської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000670 від 10.05.2015 року відносно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_16 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_17 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22.04.2019 року матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_17 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України виділено в самостійне провадження у зв`язку з тим, що 22.04.2019 року укладено угоду про визнання винуватості між заступником начальника відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_18 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000670, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2015 року та обвинуваченим ОСОБА_16 , у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12.07.2019 року з кримінального провадження № 635/3271/19 за обвинуваченням ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_16 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_17 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185 КК України виділено матеріали за обвинуваченням ОСОБА_17 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185 КК України, в окреме кримінальне провадження, у зв`язку з тим, що 12.07.2019 року укладено угоду про визнання винуватості між прокурором Прокуратури Харківської області ОСОБА_19 та ОСОБА_17 обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000670, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2015 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 23.07.2019 року подання голови Харківського районного суду Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_16 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 358 КК України та ОСОБА_17 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 185 КК України із Харківського районного суду Харківської області передано на розгляд до Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31.07.2019 року призначено кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 358 КК України в підготовче судове засідання.

Справа перебувала в провадженні Комінтернівського районного суду м. Харкова, неодноразово призначалася до розгляду, проте по суті не розглянута.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан. Строк воєнного стану продовжувався згідно з Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 341/2022 від 17.05.2022 року, № 573/2022 від 12.08.2022 року та востаннє Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" з 05 год. 30 хв. 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова та Комінтернівського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

До Ленінського районного суду м. Полтави обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187 КК України надійшов для розгляду 10.06.2022 року.

Ухвалою від 14.06.2022 року кримінальне провадження № 0000670 від 10.05.2015 року по обвинуваченню АкобянаБабкенаГеворговоча за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 358 КК України, ВосканянаАрменаНоріковича за ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, ГусейноваНадіраАдільєвича за ч. 4 ст. 187 КК України прийнято до провадження суддею Ленінського районного суду м. Полтави та призначене підготовче судове засідання.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України.

Підстав для зупинення провадження по справі не встановлено.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про виділення з кримінального провадження № 0000670 від 10.05.2015 року в окреме провадження матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187 КК України.

В обґрунтування клопотання послався на те, що кримінальне провадження тривалий час перебуває на розгляді в різних судах, жодне остаточне рішення не ухвалювалось, проте ОСОБА_4 перебуває під вартою з 01.02.2018 року, йому висунуте обвинувачення по двох злочинах, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК країни закінчився, що тягне за собою звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття провадження по справі, потерпіла по епізоду за ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_20 звернулась з заявою про розгляд справи без її участі, інші потерпілі по епізодам, які обвинуваченому ОСОБА_4 не інкримінуються, до суду не з`являються, у зв`язку з чим затягується розгляд справи. Оскільки є неприпустимим те, що ОСОБА_4 майже 5 років перебуває під вартою без остаточного судового рішення, зокрема, у зв`язку з постійними неявками в судові засідання потерпілих по епізодам, за якими обвинувачення висунуте іншим обвинуваченим, вважає, що є всі підстави для виділення матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в окреме провадження, що не вплине на повноту судового розгляду та, навпаки, сприятиме більш швидкому розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 .

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_8 , обвинувачений ОСОБА_4 клопотання підтримали, просили задовольнити.

Інші обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_9 проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_8 не заперечували. Адвокат ОСОБА_7 вказала, що підстав для виділення матеріалів кримінального провадження щодо одного з обвинувачених не вбачає, при вирішенні клопотання поклалась на розсуд суду.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на його безпідставність з огляду обставини, наведеними захисником в його обґрунтування.

При вирішенні клопотання адвоката суд враховує наступне.

Як встановлено в ст. 314 КПК України, матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченими статтею 217 цього Кодексу.

В ч.ч. 1, 3-4 ст. 217 КПК України передбачено, що у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами). У разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень. Матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а також кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, вчиненого у складі організованої групи з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та іншими особами.

Також в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пред`явлене обвинувачення у вчиненні інших кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України, вчинених організованою групою, а ОСОБА_5 також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за попередньою змовою групою осіб.

Аналіз змісту норми ст. 217 КПК України свідчить про те, що в окреме провадження можуть бути виділені матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень, якщо це не може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

З огляду на конкретні обставини кримінального провадження та загальний обсяг обвинувачення, пред`явлений кожному з обвинувачених, суд не вбачає підстав для виділення в окреме провадження саме епізодів, обвинувачення у яких пред`явлене ОСОБА_4 , позаяк одне з інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, вчинене у складі організованої групи з іншими обвинуваченими ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , відтак роз`єднання тим самим кримінальних проваджень щодо одного кримінального правопорушення на дві окремі справи може негативно вплинути на повноту судового розгляду.

А тому суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника.

Враховуючи викладене, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку про можливість призначення кримінального провадженнящодо ОСОБА_21 за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_22 за ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_23 за ч. 4 ст. 187 КК Українидо судового розгляду у відкритому судовому засіданні та з урахуванням позиції обвинувачених вважає, що розгляд справи необхідно здійснювати суддею одноособово.

Згідно з ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03.02.2018 року до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.02.2018 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжні заходи у виді тримання під вартою. Термін дії тримання під вартою продовжувався ухвалами Київського районного суду м. Харкова 29.03.2018 року, 23.05.2018 року, 26.06.2018 року, 27.07.2018 року, ухвалами Харківського районного суду Харківської області від 23.08.2018 року, 11.10.2018 року, 06.12.2018 року, 24.01.2019 року, 07.03.2019 року, 22.04.2019 року, 14.06.2019 року, ухвалами Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.08.2019 року, 23.09.2019 року, 13.11.2019 року, 08.01.2020 року, 27.02.2020 року, 09.04.2020 року, 28.05.2020 року, 23.07.2020 року, 14.09.2020 року, 04.11.2020 року, 22.12.2020 року, 16.02.2021 року, 06.04.2021 року, 31.05.2021 року, 27.07.2021 року, 13.09.2021 року, 01.11.2021 року, 21.12.2021 року, 15.02.2022 року та ухвалами Ленінського районного суду м. Полтави від 09.06.2022 року, від 29.07.2022 року, від 21.09.2022 року, від 18.11.2023 року.

Прокурор звернулася до суду з клопотаннями про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно кожного з обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та вказувала на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначила, що ризики, які стали підставою для застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зникли та не зменшилися, вони обвинувачуються у вчиненні зокрема особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 володіють навиками конспірації, ОСОБА_5 має реєстрацію в м. Єреван, Республіка Вірменія, з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачені можуть переховуватись від суду як на території України, так і виїхати за межі держави, що унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, та свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Просила врахувати, що обвинувачені ОСОБА_24 та ОСОБА_5 є громадянами Республіки Вірменія, а ОСОБА_6 - особою без громадянства та не має постійного місця проживання на території м. Харкова та Харківської області, вчиняв злочини на території інших держав, у тому числі втечу з-під варти, а у вказаному кримінального провадженні є організатором злочинного угрупування, ОСОБА_4 офіційно не працює та не має офіційних джерел отримання прибутку, не одружений, тобто не має стійких соціальних зв`язків. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час вчинення інкримінованих злочинів застосовували до свідків та потерпілих психологічний вплив та погрози насильством, відтак перебуваючи на свободі, матимуть можливість і в подальшому здійснювати на потерпілих та свідків, які не допитані судом, незаконний вплив, надаючи необхідні відомості для дачі відповідних показів, чим перешкоджатимуть встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення свідчать про їх підвищену суспільну небезпеку, у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Враховуючи встановлені досудовим розслідуванням обставини злочинної діяльності обвинувачених, той факт, що ОСОБА_24 продовжував злочинну діяльність та через 3 роки вчинив більш тяжке кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність злочинних намірів, з огляду на тривалу злочинну діяльність ОСОБА_22 з листопада 2017 року по лютий 2018 року, а також вчинення аналогічного злочину у 2015 році, ОСОБА_25 та ОСОБА_6 при досягненні злочинної мети, вчинення злочинних дій повторно, що свідчить про завзятість їх злочинних намірів і схильність обвинувачених до подальшого вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, вважає, що об`єктивно існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. Вказані обставини унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам, шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор власні клопотання підтримала, просила задовольнити.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та їх захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 проти задоволення клопотань прокурора заперечували.

Обвинувачений ОСОБА_4 вказував, що тривалий більше 5 років утримується під вартою, його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину не доведена, прокурор подає однакові клопотання про продовження строку запобіжного заходу відносно нього, наводить ризики, проте не надає жодних доказів на їх підтвердження. Такі доводи прокурора є безпідставними, оскільки він раніше не судимий, має сім`ю та постійне місце проживання у м. Харкові, де мешкає його родина, його причетність до інкримінованих злочинів не доведена, розгляд справи затягується через неявку потерпілих, наміру ухилятися від суду не має. Просив змінити запобіжний захід відносно нього на домашній арешт.Обвинувачений ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, наголосив на тому, що тривалий час перебуває під вартою, має малолітніх дітей та місце проживання в м. Харкові, той факт, що є громадянином Вірменії, не свідчить про те, що він може ухилитись від суду. Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, наголошували на тому, що тривалий час більше 5 років перебуває під вартою, прокурор подає клопотання, які ґрунтуються на одних і тих же підставах, не надає доказів існування ризиків, на які посилається, проте не дослідженою є законність його затримання та пред`явлення обвинувачення. Він раніше був засуджений на території Російської Федерації, тривалий час 28 років перебував в місцях позбавлення волі, звільнився в 2008 році, в Україні жодного разу до кримінальної відповідальності не притягувався. З матеріалів справи вбачається, що він самостійно з`явився до суду, коли до нього був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Захисники обвинувачених просили відмовити в задоволенні клопотань прокурора.

Адвокат ОСОБА_8 як захисник обвинуваченого ОСОБА_4 вказував на те, що клопотання прокурора складене з порушенням вимог ст.ст. 132, 184, 194 КПК України, стороною обвинувачення не доведено існування на даний час ризиків, запобіганням яким обґрунтовувалось застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який фактично знаходиться в установі попереднього ув`язнення більше 5 років, при цьому, до нього, як і до обвинуваченого ОСОБА_5 , підлягає застосуванню так званий "Закон Савченко", з урахуванням якого термін їх тривання під вартою на даний час перевищує 10 років, що є неспівмірним з пред`явленим обвинуваченням, винуватість у якому усі обвинувачені не визнають та яке в ході судового розгляду справи в Комінтернівському районному суді м. Харкова під твердження не знаходило. Зазначив, що прокурором в порушення вимог ст. 199 КПК України не наведено нових ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які виправдовують продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, проте протягом 5 років зазначаються одні і ті ж ризики, які існували в 2018 році.Наголосив на тому, що його підзахисний раніше не судимий, має постійне місце проживання у м. Харкові, в будинку, який належить його родині, та де він зареєстрований, до затримання постійно працював та мав дохід, ці обставини були встановлені і слідчим, про що зазначено у обвинувальному акті. Жодних достовірних доказів того, що він має намір ухилитись від суду, тим паче впливати на потерпілих та свідків у даному провадженні, прокурором за весь час тримання його під вартою не надано, твердження про те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, надумані, позаяк ОСОБА_4 раніше не судимий, при цьому сам факт обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину як і тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості, не є вирішальними підставами для тривання під вартою, а та обставина, що він є громадянином Вірменії, не свідчить про можливість ухилення від суду та залишити територію України, тим паче в період воєнного стану. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до його підзахисного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 , захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 підтримали позицію, висловлену адвокатом ОСОБА_8 , щодо безпідставності та необґрунтованості клопотання прокурора й відсутності доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які прокурор посилається в обґрунтування клопотання.

Адвокат ОСОБА_9 додатково наголосив на відсутності доказів причетності його підзахисного до інкримінованих кримінальних правопорушень, як і доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, його підзахисний ОСОБА_5 , який має сім`ю та малолітніх дітей, більше 5 років утримується під вартою, при цьому виходячи з пред`явленого йому обвинувачення при призначенні в майбутньому покарання у разі доведення його винуватості застосуванню підлягає так званий "Закон ОСОБА_26 ", просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, застосувати до його підзахисного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора, наголосила на тому, що її підзахисний тривалий час більше 5 років утримується під вартою, проте розгляд справи не розпочато, нез`ясованими до цього часу є обставини затримання її підзахисного, не встановлено яким чином він як мешканець м. Києва опинився у м. Харкові, він тривалий час утримується під вартою, а фактично відбуває покарання за злочин, причетність до вчинення якого не доведена, жодний з ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні прокурора, не доведений.

При вирішенні клопотань прокурора суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень п. "С" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд у відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховує той факт, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в складі організованої групи, які пов`язані з застосуванням погрози насильством і заподіянням фізичних страждань потерпілим, відповідно до положень ст. 12 КК України віднесені до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, а також дані про особу обвинуваченого, який не мав офіційного місця роботи, тоді як обвинувачується в тому числі у вчиненні кримінального правопорушення проти власності, є громадянином іншої держави, його вік, репутацію, майновий стан та оцінюючи встановлені обставини у сукупності, з урахуванням того, що у зв`язку зі зміною підсудності розгляду даного кримінального провадження його розгляд має розпочинатись з початку зі стадії підготовчого судового засідання, у зв`язку з чим даним складом суду жодні докази не досліджувались, свідки та потерпілі не допитувались, вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що він може ухилитись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, які на даний час не допитані та анкетні дані і місце проживання яких йому відоме з матеріалів справи, з метою зміни ними показань, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявні у суду дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 свідчать, що він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в складі організованої групи, які пов`язані з застосуванням погрози насильством і заподіянням фізичних страждань потерпілим, відповідно до положень ст. 12 КК України інкриміновані кримінальні правопорушення віднесені до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, а також дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює та не має офіційних джерел отримання прибутку, тоді як обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти власності, є громадянином іншої держави, його вік, репутацію, майновий стан та оцінюючи встановлені обставини у сукупності, з урахуванням того, що у зв`язку зі зміною підсудності розгляду даного кримінального провадження його розгляд має розпочинатись з початку зі стадії підготовчого судового засідання, у зв`язку з чим даним складом суду жодні докази не досліджувались, свідки та потерпілі не допитувались, вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що він може ухилитись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, які на даний час не допитані та анкетні дані і місце проживання яких йому відоме з матеріалів справи, з метою зміни ними показань, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в складі організованої групи, які пов`язані з застосуванням погрози насильством і заподіянням фізичних страждань потерпілим, відповідно до положень ст. 12 КК України інкриміновані кримінальні правопорушення віднесені до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, його роль в інкримінованих злочинах, а також дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює та не має офіційних джерел отримання прибутку, тоді як обвинувачується в тому числі у вчиненні кримінального правопорушення проти власності, не одружений, тобто не має стійких соціальних зв`язків, не має постійного місця проживання, є особою без громадянства, його вік, репутацію, майновий стан, та оцінюючи встановлені обставини у сукупності, з урахуванням того, що у зв`язку зі зміною підсудності розгляду даного кримінального провадження його розгляд має розпочинатись з початку зі стадії підготовчого судового засідання, у зв`язку з чим даним складом суду жодні докази не досліджувались, свідки та потерпілі не допитувались, вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що він може ухилитись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, які на даний час не допитані та анкетні дані і місце проживання яких йому відоме з матеріалів справи, з метою зміни ними показань, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінюючи доводи, наведені обвинуваченими та їх захисниками в обґрунтування заперечень проти задоволення клопотань прокурора, суд враховує наступне.

Доводи захисника адвоката ОСОБА_9 щодо необхідності дослідження судом та надання оцінку при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу щодо його підзахисного ОСОБА_5 протоколу огляду місця події, який був приєднаний ним у попередньому судовому засіданні до клопотання про зміну запобіжного заходу, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Так, в судовому засіданні 16.02.2023 року захисником разом з клопотанням про зміну запобіжного заходу надано суду копії знімків слідів пальців рук з висновку експерта № 268 від 10.06.2015 року та копію сторінки протоколу з підписами слідчого та двох понятих.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що у відповідності до параграфу 3 розділу 28 КПК України дослідження доказів є складовою судового розгляду справи, підлягає здійсненню в порядку, визначеному ст. 358 КПК України, при цьому згідно положень ст. 94 КПК України суд здійснює оцінку доказів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Питання обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, правильності кваліфікації дій обвинувачених та доведення винуватості в інкримінованих кримінальних правопорушеннях підлягає з`ясуванню під час судового провадження в порядку, визначеному кримінальним процесуальних законодавством.

Дослідження та оцінка доказів під час підготовчого судового засідання суперечить нормам чинного кримінального процесуального законодавства.

Адвокат ОСОБА_9 , заперечуючи проти клопотання прокурора, також вказував на те, що ОСОБА_27 має постійне місце проживання та родину.

Наявні у суду дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 свідчать, що вінодружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є дитиною інвалідом, і ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є дитиною інвалідом, є громадянином іншої держави та на час затримання мав постійне місце проживання в м. Харкові.

Разом з тим, захисникповідомив суду, що житло, де раніше проживав ОСОБА_30 , на даний час зруйноване, при цьомуне навів даних про існування у нього постійного місця проживання на даний час з зазначенням адреси такого житла та доказів існування реальної можливості проживання обвинувачен ого у відповідному будинку чи квартирі. Відтак, наявна у розпорядженні суду інформація дає підстави для висновку про відсутність на даний час у ОСОБА_5 постійного місця проживання на території України, що поряд з іншими обставинами підтверджує обґрунтованість доводів прокурора про існування ризику переховуватись від суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8 вказував на те, що підзахисний має родину, постійне місце у АДРЕСА_1 , де зареєстрований.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 має родину, є громадянином іншої держави та мав посвідку на постійне місце проживання на території України, мав неофіційне місце роботи, що відображено в обвинувальному акті, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Оцінюючи зазначені доводи захисника, суд враховує, що факт наявності у ОСОБА_31 зареєстрованого місця проживання підтверджується довідкою адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, виданою 22.02.2019 року, тобто більше 4-х років тому. При цьому, об`єктивних та достовірних даних, які свідчать про те, що вказаний будинок на теперішній час належить родині ОСОБА_4 , його родичі дійсно проживають за казаною адресою, а ОСОБА_4 зареєстрований в цьому будинку, судом не встановлено, а стороною захисту не надано. За вказаних обставин у суду відсутні підстави для висновку про наявність на даний час у ОСОБА_4 постійного місця проживання на території України, що поряд з іншими обставинами не спростовує обґрунтованість доводів прокурора про існування ризику переховуватись від суду.

Сам факт перебування обвинувачених в умовах ізоляції певний період часу, на переконання суду, не свідчить безперечно про таку їх зміну, яка дає підстави припускати зменшення суспільної небезпечності інкримінованих діянь і особи обвинувачених та є приводом до такої істотної зміни обставин, що б виключали можливість реалізації ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, необхідністю запобігання яким обґрунтовані клопотання прокурора про продовження застосування до них запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Жодних даних, які свідчать про наявність таких обставин, які можуть істотно вплинути на можливість продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та стати підставою для скасування запобіжного заходу чи зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, стороною захисту не надано та судом в ході судового розгляду справи не встановлено, у зв`язку з чим суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу щодо кожного з обвинувачених.

Заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та які на теперішній час не зникли, а також те, що, на переконання суду, застосування до них іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в тому числі домашнього арешту чи особистого зобов`язання, в даний час визнає неможливим, позаяк з огляду на наявні у розпорядженні суду дані про особу обвинувачених, зміст пред`явленого обвинувачення та інші конкретні обставини справи не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку та реалізацію завдань кримінального провадження, визначених в ст. 2 КПК України, тим паче у зв`язку з військовою агресією проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, з приводу застосування особистої поруки та застави жодна особа у встановленому законом порядку не зверталась, суд приходить до висновку про доведеність підстав для продовження застосування раніше обраного запобіжного заходу та оскільки судовий розгляд справи не завершений, з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду даної справи, вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою відносно них на 60 днів, без визначення розміру застави з урахуванням положень п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Враховуючи викладене, заслухавши думку учасників процесу, керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_32 про виділення в окреме провадження матеріалів кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_33 - відмовити.

Кримінальне провадження № 0000670 по обвинуваченню ОСОБА_33 за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_34 за ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_35 за ч. 4 ст. 187 КК України, призначити до судового розгляду на 10 год. 30 хв. 20 квітня 2023 року.

Справу розглядати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання викликати прокурора, потерпілих, обвинувачених та їх захисників і перекладачів, свідків.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 60 днів з 03 березня 2023 року по 01 травня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 60 днів з 03 березня 2023 року по 01 травня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 60 днів з 03 березня 2023 року по 01 травня 2023 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала в частині вирішення питання про продовження застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченими в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1