Справа №293/2314/21
Провадження № 1-кп/293/150/2023
УХВАЛА

05 квітня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001492 від 16.08.2021 по обвинуваченню ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Троковичі Черняхівського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2023 справа №293/2314/21 передана судді ОСОБА_1 для розгляду. 04.04.2023 в даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 05.04.2023.

05.04.2023 в підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку щодо призначення провадження до судового розгляду, оскільки справа згідно ст. 32 КПК України підсудна Черняхівському районному суду Житомирської області, підстав для закриття або зупинення провадження по справі не вбачається, обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України, що розгляд справи повинен відбуватися у закритому судовому засіданні з участю всіх учасників судового провадження: прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілої та її представників.

Потерпіла ОСОБА_6 та її законний представник ОСОБА_7 погодились з думкою прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 не заперечував щодо призначення справи до судового розгляду, клопотань не заявив. Обвинувачений заперечив щодо призначення справи до судового розгляду, клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів не заявив.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, приходить до наступного висновку.

Дане кримінальне провадження підсудне Черняхівському районному суду Житомирської області відповідно до ст.32 КПК України.

Підстав для закриття кримінального провадження згідно п.2 ч.3 ст. 314 КПК України, а також зупинення провадження, немає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, відтак підстав для його повернення прокурору немає.

Угод у порядку ст.ст.468-474 КПК України до суду не надійшло.

З вказаних мотивів, суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду у кримінальному провадженні №0001492 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України, судовий розгляд здійснювати суддею одноособово відповідно до вимог ч.1 ст. 31 КПК України.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.152 КК України є злочином проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, потерпілою по справі є неповнолітня особа, а тому суд вважає за необхідне згідно ч. 2 ст. 27 КПК України здійснювати кримінальне провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження.

Враховуючи вимоги ст. 128, 129 КПК України, суд приходить до висновку про прийняття цивільного позову ОСОБА_6 до спільного розгляду з кримінальним провадженням відносно ОСОБА_4 .

Щодо клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд зазначає наступне.

Обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який перебуває в умовах утримання СІЗО Державної установи «Житомирська УВП (№8)».

09.02.2023 ухвалою суду продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , строк дії якого спливає 09.04.2023.

Прокурор просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави, строком на 60 діб, згідно поданого 03.04.2023 клопотання, мотивуючи тим, що ризики, які були при обранні запобіжного заходу, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились.

Потерпіла ОСОБА_6 та її законний представник ОСОБА_7 погодились з клопотанням прокурора щодо продовження запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечував щодо продовження запобіжного заходу, просив змінити запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки обвинувачений тривалий час утримується під вартою, ризики, заявлені прокурором, не підтверджені доказами.

Обвинувачений заперечив щодо продовження запобіжного заходу, просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, зазначивши, що не має наміру переховуватись від суду та впливати на свідків і потерпілу, здійснював догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю І групи, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання.

Відповідно ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Запобіжний захід застосовується саме з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти (рішення ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії», в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, суд враховує вік, сімейний та майновий стан обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, а також те, що він переховувався від органів досудового розслідування, внаслідок чого був оголошений в розшук постановою слідчого Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області від 19.08.2021, був засуджений 14.01.2022 вироком Черняхівського районного суду Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 2 місяці, що на думку суду переконливо свідчить про суспільну небезпечність його особи та схильність до вчинення злочинів.

Наявні у матеріалах клопотання обставини та докази, на які посилається прокурор у клопотанні, є достатніми, та на час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу підтверджують наявність достатніх підстав вважати, що заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не зменшилися і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, та з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від суду; може незаконно впливати на потерпілу та свідків, яким відомі обставини вчинення ним злочину з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій; вчинити інше кримінальне правопорушення, так як раніше судимий.

Також, суд враховує серйозність звинувачення та суворість передбаченого покарання, в разі доведеності вини ОСОБА_4 .

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (п.35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції»).

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, суд враховує позицію, висловлену безпосередньо потерпілою, та її законним представником, які категорично заперечували щодо зміни обвинуваченому міри запобіжного заходу, а також те, що обвинуваченому відоме місце проживання, як потерпілої, так і свідків в даному кримінальному провадженні, а тому й у такому випадку, можливості обвинуваченого незаконно впливати на них.

Вказані ризики виправдовують продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та свідчать, що жоден інший менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти існуючим ризикам.

Твердження захисника про можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу об`єктивно спростовуються. Такі твердження є непереконливими.

Твердження обвинуваченого, що він зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки, не має наміру впливати на свідків та потерпілу, переховуватись від суду, заслуговують на увагу, однак враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, вони не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Даних щодо неможливості за станом здоров`я обвинуваченого перебувати в СІЗО суду не надано.

Таким чином, на даний час відсутні підстави для зміни обраного запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки він обирався не тільки з урахуванням тяжкості злочину, але й особи обвинуваченого та певних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, проте на даний час обставини, на які посилається сторона захисту, як на підставу відмови у продовженні запобіжного заходу, існували і на час обрання та продовження запобіжного заходу та були враховані судом, судовий розгляд справи по суті ще не розпочато, у зв`язку з чим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню на 60 днів.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Враховуючи тяжкість обвинувачення, обставини скоєння кримінального правопорушення, та особу обвинуваченого, суд вважає відсутніми підстави для визначення застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 315, 316, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження №0001492 на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, на 14.04.2023 об 11 год. 00 хв. у приміщенні Черняхівського районного суду Житомирського області (Житомирська область, смт. Черняхів, вул. Слобідська, 1, зал №1).

Судовий розгляд здійснювати у закритому судовому засіданні, суддею одноособово.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, прийняти до спільного розгляду з даним кримінальним провадженням.

Визнати ОСОБА_6 цивільним позивачем по справі, обвинуваченого ОСОБА_4 - цивільним відповідачем по справі.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілу, її представника та законного представника.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в СІЗО Державної установи «Житомирська УВП (№8)» відносно ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, строком на 60 днів, тобто до 04.06.2023, включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження та СІЗО Державної установи «Житомирська УВП (№8)».

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання вказаної ухвали суду в тому самому порядку. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ