Справа № 346/4807/22
Провадження № 1-кп/346/663/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, без фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів,
розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000090, в якому ОСОБА_2 (який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рунгури Коломийського району Івано-Франківської області; українець; громадянин України; місце проживання: АДРЕСА_1 ; судимостей не має; на утриманні має трьох неповнолітніх дітей; не працює; на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря - психіатра не перебуває) обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України,
а сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_3 , з боку захисту обвинувачений ОСОБА_2 , його захисник: ОСОБА_4 , потерпіла особа: Печеніжинська селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області, її представник: ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в :
Щодо обвинувачення.
08 квітня 2022 року близько 08 години ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, всупереч положенням Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045, самовільно, без отримання дозволу виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради та документу, який посвідчує право на проведення таких робіт, перебуваючи неподалік господарства, що за адресою АДРЕСА_2 , на території земельної ділянки, що належить до земель державної форми власності, в межах прибережної захисної смуги річки «Петричєва», за допомогою бензопили марки «STIHL», незаконно спиляв п`ятнадцять дерев породи ясен, загальною кубомасою 7.68 куб. м. та одне дерево породи платан кубомасою 0.93 куб. м. В подальшому, ОСОБА_2 дану деревину помістив на територію вказаного господарства, де очистив дерева від гілля та частково розділив на частини. Чим, своїми діями ОСОБА_2 заподіяв шкоду у сумі 38215 гривень 30 копійок державним інтересам в особі Печеніжинської селищної ради територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, яка є значною.
Таким чином, ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 356 КК України, а саме: самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється установою, якщо такими діями була заподіяна значна шкода державним інтересам.
Суд вважає доведеним вказане формулювання обвинувачення, оскільки його зміст добровільно та свідомо визнав обвинувачений ОСОБА_2 , згодний із цими обставинами, які були встановлені під час дізнання та не оспорює їх, про що подав письмову заяву.
При цьому суд відзначає, що представник потерпілого, також подав письмову заяву, якою теж висловив згоду із вказаними обставинами.
І тому суд вважає, що діяння, у вчиненні якого ОСОБА_2 звинувачує прокурор, дійсно мало місце, і це діяння дійсно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України, тобто самоправство. І з цих же мотивів, та оскільки ОСОБА_2 беззаперечно та добровільно і свідомо визнав свою вину, суд вважає винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення саме його.
Таким чином, суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що обвинувачений ОСОБА_2 , в осудному стані, умисно, вчинив кримінальне правопорушення, яке правильно кваліфіковано прокурором за статтею 356 КК України. І у вчиненні цього правопорушення винний саме ОСОБА_2 .
Щодо покарання.
Обставин, які б виключали кримінальну протиправність діяння ОСОБА_2 або звільняли його від кримінальної відповідальності чи від покарання судом не встановлені, а тому ОСОБА_2 підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення за статтею 356 КК України.
Суд погоджується із прокурором у тому, що обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_2 та передбачені частиною 1 статті 67 КК України, відсутні. Але разом з цим, має місце обставина, яка на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 КК України відноситься до обставин, які пом`якшують його покарання, зокрема: щире каяття обвинуваченого. Суд не згоден із стороною обвинувачення у тому, що має місце добровільне відшкодування обвинуваченим завданого збитку, як окрема обставина, що пом`якшує його покарання, оскільки це не підтверджується матеріалами кримінального провадження (а.с.1-199 матеріалів кримінального провадження).
Положеннями статті 50 КК України передбачено, і суд враховує, що: покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (частина 1); покарання має на меті не тільки кару і виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частина 2); покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (частина 3).
Разом з цим суд застосовує і положення статті 65 КК України за якими: суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК; 2) відповідно до положень Загальної частини КК; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (частина 1); особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (частина 2); підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу (частина 3); більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень.
При цьому застосовуючи вказані норми кримінального права, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, щодо правильного їх застосування, викладений ним у постанові від 26.06.2018 року у справі № 570/3743/15-к, в якій зазначається, що покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Тож вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_2 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене статтею 356 КК України, суд виходить з наступного:
- суд враховує, що санкція статті 356 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу до 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до трьох місяців;
- суд враховує положення Загальної частини КК України, які є застосовними для призначення покарання ОСОБА_2 у цій справі, в тому числі й частину 2 статті 53 КК, за якою розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного, в межах від 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
- суд враховує конкретні обставини (що вказані у формулюванні обвинувачення), за яких ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, яке за ступенем тяжкості, в силу положень частини 2 статті 12 КК України, є кримінальним проступком та кваліфікуються за статтею 356 КК України;
- суд враховує, що ОСОБА_2 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення умисно, тобто з прямим умислом, і наслідком його діяння було заподіяння значної шкоди державним інтересам. Але разом з цим, ОСОБА_2 визнав свою вину добровільно;
- суд враховує, що обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_2 та передбачені частини 1 статті 67 КК України, відсутні;
- але разом з цим, суд враховує, що обставиною, яка на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 КК України відноситься до обставин, які пом`якшують покарання, є щире каяття ОСОБА_2 ;
- ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України; на утриманні має трьох неповнолітніх дітей; непрацюючий; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра - не перебуває; судимостей не має.
Таким чином, з урахуванням усіх викладених судом обставин, які він застосовує у їх сукупності для призначення ОСОБА_2 покарання, суд вважає, що найменш суворий вид основного покарання, що передбачений статтею 356 КК України, тобто штраф, при цьому з урахуванням частини 2 статті 53 КК України у найменшому розмірі - 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (що на підставі п.5 підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України складає 510 гривень, оскільки 1 неоподатковуваний мінімум доходів громадян складає 17 гривень, а 30 - саме 510 гривень) є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Щодо процесуальних витрат.
Положеннями пункту 3 частини 1 статті 118 КПК України передбачено, що процесуальні витрати складаються з витрат, пов`язаних із залученням експертів.
А згідно з частиною 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Сторона обвинувачення підтвердила доказами (а.с.131-144 матеріалів кримінального провадження), що держава Україна понесла витрати на залучення експертів, на загальну суму 2454 гривні 14 копійок, а тому із ОСОБА_2 слід стягнути вказані витрати.
Щодо речових доказів і документів.
В силу положень частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатись до набрання рішенням законної сили. При цьому, частина 9 статті 100 КПК України прямо передбачає, як суду треба вирішити питання про долю конкретних речових доказів і документів.
Тож, на виконання положень частини 9 статті 100 КПК України, речові докази у вигляді 19 колод деревини породи ясен та платан, слід залишити саме Печеніжинській селищній раді Коломийського району Івано-Франківської області, якій вони були надані після їх арешту.
При цьому, вирішуючи долю речових доказів саме таким чином, суд враховує наявність в матеріалах досудового розслідування відомостей про те, що громадянин ОСОБА_6 , вважав вказані колоди дерев своєю власністю, оскільки купив їх, як він думав у їх законного власника: ОСОБА_2 (який зі слів останнього, зрізав ці дерева на власному подвір`ї та городі) через, що ОСОБА_6 звертався до органу досудового розслідування із заявою та клопотанням щодо їх повернення, в тому числі й через свого адвоката (а.с.68-69,73,74-76 матеріалів кримінального провадження).
Проте суд відзначає, що у задоволенні такого клопотання, йому було відмовлено постановою (а.с.77-78 матеріалів кримінального провадження), і він не оскаржував постанову про відмову у задоволенні його клопотання (а.с.1-199 матеріалів кримінального провадження). І заяв щодо визнання його потерпілим від кримінального правопорушення чи цивільний позов до ОСОБА_2 , не подавав (а.с.1-199 матеріалів кримінального правопорушення). Проте, це не позбавляє його права звернутись до суду із позовом до ОСОБА_2 , якщо він вважає, що незаконними діями, рішеннями чи бездіяльністю ОСОБА_2 йому заподіяно шкоду.
Щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 від 21 квітня 2022 року, було накладено арешт на 19 колод деревини породи ясен та платан (а.с.51-52 матеріалів кримінального провадження).
За положеннями частини 4 статті 174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Тому, оскільки суд ухвалює обвинувальний вирок, а вказані колоди дерев конфіскації не підлягають, а підлягають залишенню в органі місцевого самоврядування арешт, накладений на вказане майно слід скасувати.
Таким чином, на підставі всього вище викладеного та керуючись статтями 1-33,36,37,42,45-52,55,61-62,75-110,113-129,170-211,290-293,302,318-371,373-77,381,382,392-395,532 КПК, суд
у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 Кримінального кодексу України.
Призначити ОСОБА_2 , за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене статтею 356 Кримінального кодексу України основне покарання у вигляді штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 2454 (дві тисячі чотириста п`ятдесят чотири) гривні 14 (чотирнадцять) копійок на користь держави Україна, у якості компенсації витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Речові докази у вигляді: 19 колод деревини породи ясен та платан залишити Печеніжинській селищній раді Коломийського району Івано-Франківської області.

Скасувати арешт 19 колод деревини, породи ясен та платан, на які було накладено арешт 21 квітня 2022 року ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених частиною 1 статтею 394 КПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку надіслати всім учасникам судового провадження.
Учасники судового провадження, також, мають право отримати копію вироку в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області.
Суддя ОСОБА_1