Справа № 131/333/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.02.2023

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 квітня 2022 р. за № 0000053 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Джурин Шаргородського району Вінницької області та житель АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

9 квітня 2022 року близько 18 год. 30 хв. малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тримаючи в руках дерев`яні штахетини, прийшли до домоволодіння ОСОБА_3 , який проживає в АДРЕСА_1 , з вимогою повернути мобільний телефон, що належить ОСОБА_6 , який ремонтував ОСОБА_3 .

Перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння, між ОСОБА_3 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, та малолітніми ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виникла словесна суперечка, під час якої ОСОБА_3 вирвав з рук ОСОБА_6 штахетину та умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх діянь, наніс малолітньому ОСОБА_5 нею один удар, в ділянку обличчя, при цьому, також наніс удар по лівій руці ОСОБА_5 , яку він виставив перед собою, захищаючись від удару.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв малолітньому ОСОБА_5 тілесні ушкодження, які виразились у вигляді саден в ділянці лоба, нижньої губи, лівого передпліччя; забою м`яких тканин в ділянці лівого променево зап`ясного суглобу, які згідно висновку експерта № 32 від 12.04.2022 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та просить призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч.1 ст.125 КК України в межах санкції зазначеної статті.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні при зазначених вище обставинах визнав повністю, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини.

Потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися надали суду заяву про проведення судового засідання без їх участі та просили покарати обвинуваченого відповідно до закону, зазначивши, що обвинувачений пробачення не просив та моральну шкоду не відшкодував.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченого та потерпілої, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального проступку, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин кримінального проступку, добровільності та істинності їх позицій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, який згідно ст.12 КК України, є проступком; фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який офіційно непрацевлаштований, неодружений, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається, та завіряє суд, що подібне більше не повториться.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України - є щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 згідно ст. 67 КК України - є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Судові витрати на проведення експертизи відсутні.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому статті 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст. ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000053, а саме: дерев`яну штахету (рейку) яка перебуває на збереженні в камері речових доказів Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області повернути власнику ОСОБА_7 .

Арешт накладений ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області 13 квітня 2022 року скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: