Справа №760/5546/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 розглянувши у судовому засіданні, в залі суду в м. Києві клопотання прокурора нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000598 від 21.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1, ч. 3 ст. 212 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

13.03.2023 до Солом`янського районного суду надійшло вказане клопотання в якому прокурор просить Накласти арешт із забороною відчужувати та розпоряджатися на корпоративні права ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М» (), а саме: частку у розмірі 100 000 грн., що складає 100 % статутного капітал ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М» (), яка належить ОСОБА_5 , країна громадянства: Україна, місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначає, що детективами Підрозділу детективів (на правах Управління) Територіального управління БЕБ у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000598 від 21.11.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205-1, ч. 3 ст. 212 КК України.

Київською міською прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні.

Як вказує прокурор у клопотанні, відповідно до висновків ГУ ДПС у м. Києві

№ 91/26-15-08-01-20/3961244, № 90/26-15-08-02-20/43214282, №89/26-15-08-01-20/42177554, № 87/26-15-08-02-20/44027421 встановлено, що невстановлені особи, діючи від імені службових ПП «Гатунок» (), ТОВ «Леопанс» (), ТОВ «Піренком»

(), ТОВ «Юнлас Пром» () шляхом видачі та використання завідомо підроблених документів від імені ПП «Гатунок» (), ТОВ «Леопанс» (), ТОВ «Піренком» (), ТОВ «Юнлас Пром» () незаконно провели митне оформлення сільськогосподарської продукції невідомого походження, можливо придбаної за готівку без сплати податків постачальником з метою її вивезення за межі митної території України у митному режимі експорту. Таким чином службові особи ПП «Гатунок» (), ТОВ «Леопанс»

(), ТОВ «Піренком» (), ТОВ «Юнлас Пром» (), здійснюючи незаконну фінансово-господарську діяльність пов`язаною з підробкою документів та проведенням експортних операцій, можливо ухилились від сплати податків на загальну суму 51 916 917,24 грн.

Крім того зазначає, що невстановлені особи діючи на території м. Києва в період

2022-2023 років шляхом підроблення документів, які подаються державному реєстратору зареєстрували суб`єкти підприємницької діяльності ТОВ «Трейд Сенс» (), ТОВ «Неко Оілз» (), ТОВ «Реммо Компані» () та ТОВ «Транзит Агро-М» (), тим самим внесли в реєстраційні документи завідомо неправдиві відомості, які в подальшому здійснюють експортні операції сільськогосподарської продукції на адресу компаній-нерезидентів, а саме: ASTRA BIOPLANT LTD (23 Bulgari str. 7060 Slivo Pole, BULGARIA), JANDA TECHNOLAGIES (Hungary, Reg. No.5), TIRANAGRO LTD (Bulgaria Sofia PC 1404 Triadica District).

В ході досудового розслідування, допитаний засновник, директор та головний бухгалтер ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М» () ОСОБА_5 (і.п.н ), який надав покази про непричетність до реєстрації, фінансово господарської діяльності ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М» () та до здійснення експортних операцій сільськогосподарської продукції.

Крім того, останній дізнавшись, що від його імені не встановлені слідством особи вчиняють протиправні, злочинні дії звернувся до банківської установи

АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005) із заявою на зміну статусу кваліфікованого сертифікату відкритого ключа від 07.03.2023, з метою блокування криптографічного модулю, а також блокування незаконного ведення фінансово-господарської діяльності підприємства ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М» від його імені.

Таким чином прокурор у клопотанні вказує, що невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи, умисно, протиправно, шляхом підроблення офіційних документів, які видаються та посвідчуються ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М» () здійснюють вивезення ТМЦ з території України в режимі експорт.

Як вказує прокурор у клопотанні, на даний час невстановлені слідством особи переслідуючи злочинний умисел діючи від імені ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М», з метою отримання особистої вигоди подали до митного оформлення документи, зокрема серед інших: декларація ЕК 10 РР 23UA58U2, декларант/представник ТОВ «Тервіон Сервіс» () та інші, з метою вивезення кукурудзи 3 класу, врожаю 2022 року за межі державного кордону України в режимі експорт, у кількості 23 507 740 кг., одержувач JANDA TECHNOLOGIES KFT (Hungary, Reg. No. 29297245-2-05), що завантажене на судно SANITA S (прапор Туреччина, тип судна Cargo, IMO номер 9237888, MMSI номер 271049574) та яке перебуває на митному оформленні в Морському торгівельному порту «Чорноморськ».

Вищезазначене також підтверджується договором №TAM 100223-CCH від 10.02.2023, актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу до митної декларації №23UA58U2, довідки експортера зерна №1002/2 від 11.03.2023, договору на митно-брокерське обслуговування №596-2023 від 22.02.2023, доручення на відвантаження експортних, транзитних вантажів №1, 2, 3, 4.

У зв`язку з викладеним, постановою слідчого корпоративні права ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М» () визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги викладене, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів у кримінальному провадженні, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, з метою запобігання можливості їх відчуження, прокурор просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_6 подане прокурором клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Вислухавши пояснення слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом п.п. 1, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Главою 10 розділу ІІ КПК України визначено заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування. Згідно зі ст. 131 цього Кодексу одним із таких заходів, що застосовується з метою досягнення дієвості кримінального провадження, є арешт майна.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна, що є предметом розгляду, подано з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, матеріали справи містять постанову детектива відділу детективів із захисту фінансів у бюджетній сфері Підрозділу детективів (на правах Управління) Територіального управління БЕБ у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 від 13.03.2023 (а.с. 60-53) про визнання предметів та документів речовими доказами, за змістом якої визначені та ідентифіковані в прохальній частині клопотання про арешт майна корпоративні права визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000598 від 21.11.2022.

При цьому встановлено, що допитаний засновник, директор та головний бухгалтер ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М» () ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який надав покази про непричетність до реєстрації, фінансово господарської діяльності ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М» () та до здійснення експортних операцій сільськогосподарської продукції.

Крім того, останній дізнавшись, що від його імені не встановлені слідством особи вчиняють протиправні, злочинні дії звернувся до банківської установи АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005) із заявою на зміну статусу кваліфікованого сертифікату відкритого ключа від 07.03.2023, з метою блокування криптографічного модулю, а також блокування незаконного ведення фінансово-господарської діяльності підприємства ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М» від його імені.

Слідчий суддя бере до уваги доводи органу досудового розслідування про те, що зазначені корпоративні права є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, так як у органу досудового розслідування є підстави вважати, що відбулося внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості.

Виходячи із потреб досудового розслідування, а також враховуючи те, що зазначені корпоративні права можуть бути відчужені, слідчий суддя вважає, що матеріалами справи наразі підтверджене необхідність у накладенні арешту на них.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку забезпечення збереження речових доказів, арешт з цією метою накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частинами 1 та 2 статті 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже, при накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в кримінальному провадженні зібрано достатньо доказів, що вказують на факт вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що пов`язані із накладенням арешту обмеження є виправданим і не буде занадто обтяжливим для власників.

Хоча власники і обмежуються у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, однак такий захід є тимчасовим.

При цьому, у ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна для третіх осіб.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя переконаний, що накладення арешту на даному етапі досудового розслідування у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження і переслідує легітимну мету.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що обмеження, яких зазнають власники майна, на даному етапі виправдовують такий ступінь втручання у їх право власності.

На підставі зазначених правових норм та встановлених фактичних обставин слідчий суддя дійшов висновку, що матеріалами клопотання доведено необхідність накладення арешту на визначене майно, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України та необхідністю забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 94, 98, 170-173, 309, 310, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на із забороною відчуження та розпорядження на корпоративні права ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М» (), а саме: частку у розмірі 100 000 грн., що складає 100 % статутного капітал ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М» (), яка належить ОСОБА_5 , країна громадянства: Україна, місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1