Справа № 308/4669/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000192, відомості про яке 14.03.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000192, відомості про яке 14.03.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що 13.03.2023 до відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення від працівника прикордонної служби міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» 94 ПЗ про те, що йому намагався надати неправомірну вигоду у розмірі 40 євро за безперешкодний перетин кордону громадянином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

13 березня 2023 року о 17 год. 31 хв. в ході огляду місця події за адресою с. Соломоново, Ужгородського району, із службового приміщення міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» 94 ПЗ старший слідчий СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області виявив та вилучив 1 купюру номіналом 20 Євро з серійним номером FМ447642015; 1 купюру номіналом 20 Євро з серійним номером NA; наказ (розпорядження) №7 від 15 лютого 2023 року про прийняття ОСОБА_4 на роботу; Форму трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 15 лютого 2023 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

За твердженням прокурора для потреб досудового розслідування вкрай необхідно забезпечити наявність вилучених грошових коштів, адже наразі без проведення експертних досліджень не видається можливим з`ясувати, яка саме річ є предметом злочину у вказаному кримінальному провадженні, що, в своєю чергою, впливає на правильну правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Прокурор вказує, що 14 березня 2023 року слідчим, яким здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, винесено постанову про визнання речовими доказами.

Прокурор зауважує, що ненакладення арешту на грошові кошти може призвести до втрати речових доказів, оскільки такі можуть бути знищені, спотворені або сховані.

На підставі наведеного, прокурор просить накласти арешт на вилучені в ході огляду місця події 13 березня 2023 року грошові кошти та документи, а саме: 1 купюру номіналом 20 Євро з серійним номером FМ447642015 та 1 купюру номіналом 20 Євро з серійним номером NА, «Наказ (розпорядження) №7» від 15 лютого 2023 року, про прийняття ОСОБА_4 на роботу, «Форму трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю» від 15 лютого 2023 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які були вилучені за адресою с. Соломоново, Ужгородського району, із службового приміщення міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» 94 ПЗ.

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, при цьому через канцелярію суду подав заяву, згідно з якою просить розглянути клопотання без його участі, зазначивши, що клопотання підтримує в повному обсязі. Власник майна у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду клопотання. Неприбуття власника майна у судове засідання у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду даного клопотання.

Дослідивши клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000192, сформованим станом на 14.03.2023 року, підтверджено, що органом досудового розслідування Слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Згідно з повідомленням №257 про виявлення кримінального правопорушення (протиправного діяння, що містить ознаки злочину) від 13.03.2023 НОМЕР_1 прикордонного загону, зокрема, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слідував по системі "Шлях" не на вказаному транспортному засобі, мету поїздки не зміг підтвердити. В ході співбесіди з п/н "ПД" надав в паспортному документі неправомірну винагороду в розмірі 40 євро.

Згідно рапорту інспектора чергового ВП№1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 13.03.2023 вбачається, що 13.03.2023 о 17:04 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 13.03.2023 о 17:02 за адресою: Ужгородський район, с. Соломоново, траса М06, на виїзд з України, гр. України ОСОБА_6 мешканець АДРЕСА_1 , дав неправомірну вигоду за безперешкодний проїзд у сумі 40Є, їхав по «Шляху» не на тому т/з.

Із протоколу огляду місця події від 13.03.2023, проведеного за адресою: с. Соломоново, Ужгородського району, із службового приміщення міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)», слідчий виявлено та вилучено 1 купюру номіналом 20 Євро з серійним номером FМ; 1 купюру номіналом 20 Євро з серійним номером NA; «Наказ (розпорядження) №7» від 15 лютого 2023 року, про прийняття ОСОБА_4 на роботу; «Форму трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю» від 15 лютого 2023 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

У письмовому поясненні ОСОБА_4 пояснив, що гроші в паспорті виявилися випадково, оскільки разом з документами знаходились у кишені, подані документи були поставлені під сумнів.

Постановою старшого слідчого СВ ВП№1 Ужгородського РУП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого капітана поліції ОСОБА_7 від 14.03.2023 вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а також те, що може бути виконане завдання арешту, передбачене ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, а саме: 1 купюри номіналом 20 євро з серійним номером FМ447642015 та 1 купюри номіналом 20 євро з серійним номером NА, які були вилучені за адресою: с. Соломоново, Ужгородського району, із службового приміщення міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» 94 ПЗ, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, його перебування на зберіганні у третіх осіб створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України, мету накладання арешту збереження речових доказів, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає до часткового задоволення.

Що стосується решти вимог клопотання, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, а тому в решті вимог клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000192, відомості про яке 14.03.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, а саме на: 1 купюру номіналом 20 євро з серійним номером FМ447642015 та 1 купюру номіналом 20 євро з серійним номером NА, які були вилучені в ході проведення огляду місця події 13.03.2023 за адресою: с. Соломоново, Ужгородського району, із службового приміщення міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» 94 ПЗ.

Відмовити в задоволенні решти вимог клопотання.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1