УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року

м. Київ

Справа № 523/19686/21

Провадження № 51-1484 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 09 січня 2023 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345-1, ч. 2 ст. 345-1 КК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання за ч. 1 ст. 345-1 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік й за ч. 2 ст. 345-1 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і 6 місяців та покладено обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

ОСОБА_4 засуджений за те, що він 04 жовтня 2021 року, приблизно о 16.55 годин, біля ресторану «Лев» в гідропарку «Лузанівка» у м. Одесі по вул. Лузанівській, 100-А, будучи повідомленим кореспондентом ТРК «Думська ТV» ОСОБА_6 та оператором - репортером ТРК «Думська ТV» ОСОБА_7 , які, виконуючи редакційне завдання, в своїй діяльності керувалися положеннями ст.307 ч.1 ЦК України, про намір зібрати інформацію щодо фактичного стану справ із закладами громадського харчування в гідропарку «Лузанівка», маючи умисел на погрозу насильством щодо вищевказаного журналіста, усно висловлював неодноразово (не менше 7 разів) погрозу зламати ОСОБА_7 ніс, при цьому висловлювався нецензурною лайкою на адресу потерпілого та робив замахування руками з метою нанесення удару, чим здійснив погрозу насильством відносно ОСОБА_7 у зв`язку зі здійсненням останнім відеозйомки під час виконання своєї законної професійної діяльності.

Крім цього, ОСОБА_4 , цього ж дня, у вказаний час й за вказаних вище обставин, маючи умисел на умисне заподіяння журналісту ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень під час здійснення останнім законної професійної діяльності, будучи розсердженим невиконанням його незаконних вимог ОСОБА_7 щодо припинення проведення відеозйомки, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, завдав потерпілому один удар кулаком в область грудної клітки зліва, спричинивши ОСОБА_7 легке тілесне ушкодження. Таким чином ОСОБА_4 умисно заподіяв журналісту легке тілесне ушкодження у зв`язку зі здійсненням цим журналістом законної професійної діяльності.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без зміни.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в його діях відсутня суб`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 345-1 КК України, оскільки він не мав умислу на здійснення погроз чи застосування насильства саме щодо журналіста у зв`язку зі здійсненням ним законної професійної діяльності.

Стверджує, що ні потерпілий ОСОБА_7 , ні свідок ОСОБА_6 , не представлялись йому як журналісти, не показували посвідчень, між ними виник особистий конфлікт у зв`язку з тим, що потерпілий фіксував на відео приватну розмову засудженого без попередження. Вказує, що не усвідомлював того, що перед ним перебувають журналісти, і розцінив їх дії як втручання у приватне життя.

Мотиви суду

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів вбачає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Доводи касаційної скарги засудженого щодо відсутності в його діяннях суб`єктивної сторони складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345-1, ч. 2 ст. 345-2 КК України, були предметом ретельної перевірки судів першої та апеляційної інстанцій, й обґрунтовано були визнані безпідставними.

Суб`єктивна сторона кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 345-1 КК України, характеризується обов`язковою наявністю у особи прямого умислу на вчинення погрози насильством або умислу на заподіяння тілесних ушкоджень журналісту у зв`язку зі здійсненням цим журналістом законної професійної діяльності.

За змістом вироку місцевого суду обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково, а саме визнав факт конфлікту з потерпілим ОСОБА_7 , підтвердив, що наніс йому один удар. Однак вказав, що конфлікт виник на ґрунті неприязних відносин, і він не мав на меті перешкоджати журналістам у їх професійній діяльності, оскільки потерпілий і дівчина не представлялись як журналісти.

Спростовуючи доводи засудженого щодо усвідомлення ним того факту, що потерпілий являється журналістом, та відсутності мети перешкоджати діяльності журналістів, суд першої інстанції послався на показання потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що 4 жовтня 2021 року він в якості телевізійного оператора разом з журналісткою ОСОБА_8 отримали від редактора завдання провести відеозйомку в гідропарку «Лузанівка» у м. Одесі закладів громадського харчування. Він як оператор мав на шиї посвідчення «Думська ТВ» у виді прямокутного ламінованого листка з кольоровою фотографією на фірмовій мотузці. Посвідчення висіло поверх його куртки. На камері мікрофону було написано « ОСОБА_9 », що неможливо було не помітити. ОСОБА_8 тримала під рукою мікрофон також з логотипом «Думська ТВ». ОСОБА_8 дістала з кишені посвідчення та показала обвинуваченому, а також пояснила, для чого вони проводять зйомку. ОСОБА_4 звернув увагу, що камера повернута в його бік, після чого став говорити, що вони не мають права знімати без його дозволу, супроводжуючи це нецензурною лайкою, висловлюючи погрози, що зламає йому ніс. Він розмахував руками, демонструючи, що здатний вчинити агресію. Після цього ОСОБА_4 наніс йому удар в плече, тримав штатив від камери та тягнув до себе, а іншою рукою вдарив ще не менше двох разів в область ребер з лівої сторони.

Також судом було допитано свідка ОСОБА_6 , яка надала суду аналогічні за змістом покази, й крім цього зазначила, що вона тримала під рукою мікрофон з емблемою «Думська ТВ», який не ховала. Після того, як вона побачила, що ОСОБА_4 вдарив її колегу, вона почала знімати події на власний телефон, відео з якого надала працівникам поліції.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що працювала адміністратором у ресторані «Лев». 4 жовтня 2021 року було закриття сезону, вони вже не працювали, колектив зібрався відсвяткувати закриття робочого сезону. Трохи пізніше обіду вони помітили дівчину та хлопця, які ходили і знімали. Вона з ОСОБА_4 вийшли на вулицю, підійшли до них і спитали, на якій підставі вони роблять зйомку. Дівчина назвала ім`я ОСОБА_11 , у неї під пахвою був мікрофон, ніяких документів їм не пред`являли, бейджиків не було, позначок на мікрофоні не бачила.

Дівчина стала вимагати документи на літню площадку, не надавши своїх документів, а чоловік стояв в стороні приблизно на відстані півтора метра й приховано знімав все на камеру. В результаті цього між ОСОБА_4 та потерпілим виникла словесна суперечка, яка переросла у конфлікт. ОСОБА_4 розлютився, просив їх не знімати, поки вони не пояснять, чому вони здійснюють зйомку. Погроз на адресу потерпілого вона не чула, фізичного впливу не бачила, була тільки свідком нецензурної лексики. Про те, що це були журналісти, дізналася від працівників поліції.

Крім цього, місцевим судом в ході судового провадження було досліджено:

протокол огляду місця події від 04 жовтня 2021 року за участю понятого та спеціаліста - криміналіста з фототаблицею зображення прилеглої території до ресторану «Лев», розташованому в гідропарку «Лузанівка» у м. Одесі;

редакційне завданням ТРК «Думська ТV» № 4 від 04 жовтня 2021 року, відповідно до якого метою завдання є інформування громадськості про фактичний стан справ з закладами громадського харчування в Лузанівці, виконання якого доручено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ;

протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 07 жовтня 2021 року від потерпілого ОСОБА_7 ;

протокол проведення слідчого експерименту від 10 жовтня 2021 року, в ході проведення якого потерпілий ОСОБА_7 у присутності понятих, знаходячись на місці події, вказав про обставини кримінального правопорушення;

протокол огляду предметів від 06 жовтня 2021 року та відтворення відеозапису, наданого оператором - репортером ТРК «Думська ТV» ОСОБА_7 з місця події, яке мало місце 04 жовтня 2021 року. Відповідно до змісту запису судом встановлено, що 04 жовтня 2021 року у період часу з 16:54 по 16:59 годину між ОСОБА_4 та репортерами ОСОБА_7 і ОСОБА_6 відбулася бесіда, в ході якої між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник конфлікт. На 3 хвилині 28 секунді відтворення відеозапису є чіткій звук удару, від якого струснулася камера на штативі;

протокол огляду предметів від 05 жовтня 2021 року, а саме компакт-диску CD-R та відтворення відеозапису, наданого кореспондентом ТРК «Думська ТV» ОСОБА_6 , яка власноруч знімала відео з місця події на свій мобільний телефон в гідропарку Лузанівка, де зафіксовано, як ОСОБА_4 лівою рукою тримається за штатив відеокамери, а правою рукою наносить удар ОСОБА_7 ;

висновок судово-медичної експертизи за №1901 від 08 жовтня 2021 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 було виявлене тілесне ушкодження, яке відноситься до категорії легких.

Дослідивши вказані докази, суд першої інстанції критично поставився до показань ОСОБА_4 в частині того, що він не перешкоджав здійсненню професійної діяльності журналістів, адже не розумів, що перед ним журналісти, вказавши, що вони суперечать іншим дослідженим доказам, зокрема поясненням потерпілого та свідка ОСОБА_6 , які в судовому засіданні довели наявність розпізнавальних знаків журналістської діяльності. Також суд не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_10 в частині виправданості дій ОСОБА_4 , вбачаючи, що вона як підлегла обвинуваченого є упередженою.

При цьому, аналізуючи досліджені докази, суд першої інстанції вказав, що при відтворенні відеозапису достовірно було встановлено, що ОСОБА_7 мав розпізнавальні знаки телекомпанії «Думська ТV», на його шиї висіла мотузка з бейджиком, яку було чітко видно. Крім цього, суд вказав, що камера зі штативом були достатніх розмірів, щоб їх неможливо було не помітити, й мікрофони також привертали до себе увагу як доволі великим розміром, так і наявним на них логотипом ТРК «Думська ТV». Також відповідно до відеозапису потерпілий повідомляв про здійснення ним професійної діяльності, що він має право знімати, події відбувалися в громадському місці на алеї в зоні загального користування.

Зазначені обставини, на переконання суду, давали підстави чітко усвідомлювати, що потерпілий є журналістом, який здійснює законну професійну діяльність.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки останній погрожував застосуванням насильства відносно ОСОБА_7 , а також умисно заподіяв йому легке тілесне ушкодження, саме у зв`язку зі здійсненням цим журналістом законної професійної діяльності.

Апеляційний суд, переглянувши вирок в апеляційному порядку, дав належну оцінку доводам апеляційної скарги обвинуваченого, які здебільшого є аналогічними доводам його касаційної скарги, й обґрунтовано залишив апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції- без зміни. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 09 січня 2023 року.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3