Дата документу 13.04.2023Справа № 554/1768/23
Провадження № 1-кп/554/1223/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«13» квітня 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0000453 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, громадянина України, з середньо освітою, одруженого, офіційно не працюючого, військовослужбовця, який перебуває у військовому званні «старший солдат», начальника складу відділу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по строковій частині) від 27.02.2022 №1, солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення та призначено на посаду начальника складу відділу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . ОСОБА_3 вважається таким, що з 27 лютого 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді начальника складу відділу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , проходячи військову службу у військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, не маючи об`єктивних та поважних підстав для нез`явлення вчасно на службу, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, не з`явився вчасно до розташування військової частини НОМЕР_2 , після того як 31.10.2022 року, в першій половині дня (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), самовільно залишив медичний заклад Комунальне підприємство «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради», стаціонарне відділення № 2, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Медична, 1, у якому знаходився на лікуванні з 12.10.2022, за направленням з військової частини НОМЕР_3 , а проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_1 , або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

За порушенням режиму та правил відділення військовослужбовця ОСОБА_3 було виписано з комунального підприємства «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» 01.11.2022 року.

Таким чином, 01.11.2022 року старший солдата ОСОБА_3 повинен був прибути до військової частини НОМЕР_1 .

23.12.2022 року старшого солдата ОСОБА_3 було виявлено військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 у АДРЕСА_3 та передано представникам військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, 01.11.2022 року начальник складу відділу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , старший солдат ОСОБА_3 , умисно не з?явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 23 грудня 2022 року.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані вірно за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем в умовах воєнного стану.

27 лютого 2023 року між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині). Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , із застосуванням положення ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки та на підставі ст. 62 КК України замінити призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання.

В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник просять затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27.02.2023 року між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_3 , та захисником ОСОБА_5 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого обвинувачений беззастережно визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Законом України № 2839-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці», який набрав чинності 27.01.2023 внесено зміни до ч. 1 ст. 69 КК України, а саме перелік кримінальних правопорушень за якими виключається можливість застосування положень ч.1 ст. 69 КК України доповнено кримінальними правопорушеннями, передбаченими статтями 403, 405, 407, 408, 429 КК України, вчиненими в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Відповідно до ч.2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до вимог до ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Оскільки, кримінальне правопорушення, за якими обвинувачується ОСОБА_3 вчинене ним до набрання чинності Законом України № 2839-IX, а зміни внесені до ч.1 ст. 69 КК України, відповідно до Закону України № 2839-IX, погіршують становище особи обвинуваченого, а отже не мають зворотної дії в часі, при вирішенні питання про призначення покарання за вказане кримінальне правопорушення, можливе застосування положень ст. 69 КК України в редакції, чинній станом на дату вчинення кримінального правопорушення, тобто станом до 27 січня 2023 року, які не виключали можливість застосування судом ч.1 ст. 69 КК України при призначенні покарання за кримінальні правопорушення, передбачені ст. 407 КК України, в тому числі в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

З урахуванням вказаних вимог закону, вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого діяння, його обставини та наслідки, особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, що обвинувачений раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, беззастережно визнав свою провину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, щиросердно розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що визнається судом обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також стан здоров?я обвинуваченого, який перебуває на динамічному спостереженні з 20.10.2022 року в КП «Полтавський обласний центр терапії залежності ПОР» з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання стимуляторів, алкоголю та канабіноїдів, синдром залежності від декількох ПАР», з 26.09.2022 по 10.10.2022 та з 12.10.2022 по 01.11.2022 проходив лікування в КП «Полтавський обласний центр терапії залежності ПОР» з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання стимуляторів, алкоголю та канабіноїдів, синдром залежності, згідно довідки ВЛК від 03.02.2023 року обмежено придатний до військової служби, за місцем проживання характеризується задовільно, за місцем служби негативно, у зв?язку із чим, вважає, що покарання, яке узгоджено сторонами угоди, визначено ними з урахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст. 65-67, 69 КК України, з застосуванням ч.2 ст. 5 КК України, а отже є законним, обґрунтованим, справедливим, пропорційним і співрозмірним із ступенем тяжкості, характером, обставинами та наслідками вчиненого кримінального правопорушення, відповідає особі обвинуваченого та меті покарання, а також є розумним балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав і свобод особи.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладену 27 лютого 2023 року між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 473-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 лютого 2023 року між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 , обвинуваченим ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у вигляді 2 /років /позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_3 покарання у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі на покарання у вигляді 2 /двох/ років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з 13 квітня 2023 року.

В строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 зарахувати строк досудового тримання під вартою (попереднього ув?язнення) з 17 лютого 2023 року по 13 квітня 2023 року з розрахунку: одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення .

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтавишляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: ОСОБА_1