ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1741/22 Справа № 202/7288/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5
представника третьої особи,
щодо майна якої вирішується
питання про арешт ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000569,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000569 від 01 жовтня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України, було задоволено.
Накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , з позбавленням прав на відчуження, розпорядження та користування, а саме на:
1. мобільний телефон iPhone XS, IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 , з sim-картою оператора «Life» № НОМЕР_3 ;
2. мобільний телефон Samsung, IMEI-1: НОМЕР_4 , IMEI-2: НОМЕР_5 , з sim-картами операторів «KievStar» № НОМЕР_6 і «Vodafon» № НОМЕР_7 ;
3. мобільний телефон Xiaomi, IMEI-1: НОМЕР_8 , IMEI-2: НОМЕР_9 , з sim-картою оператора «KievStar» № НОМЕР_10 ;
4. ноутбук марки Xiaomi, s/n: НОМЕР_11 ;
5. блокнот ОСОБА_7 з чорновими записами;
6. папка синього кольору з документами, що стосуються ремонтних робіт та будівництва та з листами з чорновими записами;
7. папка з документами, чорновими записами, розрахунками та назвами будівельних робіт.
Рішення суду обґрунтовано тим, що в ході досудового розслідування ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України, санкції яких передбачають обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Крім того, існує достатньо підстав вважати, що вилучені мобільні телефони та ноутбук можуть підлягати спеціальній конфіскації.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя виходив з того, що в ході досудового розслідування виникла необхідність у проведенні обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучені речі та документи, серед яких є майно, дозвіл на вилучення якого надавався в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, та майно, дозвіл на вилучення якого не надавався, тобто є тимчасово вилученим майном та на думку слідства, вказане майно має доказове значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000569.

В апеляційній скарзі представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000569 від 01 жовтня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України, відмовити.
В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що вилучені під час обшуку предмети не мали відношення до обставин, щодо яких проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, а відповідно підстав для їх вилучення не було.
Метою обшуку відповідно до змісту ухвали слідчого судді були виявлення та вилучення документів, що стосуються укладення та виконання договорів стосовно ремонтно-будівельних робіт. Втім, під час обшуку були вилучені мобільні телефони всіх членів сім`ї ОСОБА_9 - чоловіка та неповнолітньої доньки ОСОБА_10 та ноутбук, який використовувавсь в основному донькою, в тому числі для навчання та он-лайн конференцій в зв`язку із запровадженим дистанційним навчанням.
Таким чином, вилучення 29.09.2022 року в ході обшуку домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 зазначених речей знаходилось поза межами обсягу предметів, відшукання та вилучення яких було передбачено ухвалою слідчого судді.
За вказаних обставин, як зазначає апелянт, немає жодних правових підстав для вилучення і тим більш для накладення арешту на вилучене під час обшуку майно, оскільки зазначене майно не мало жодного відношення до злочинів, що є предметом розслідування в межах кримінального провадження №0000569 від 01.10.2021 року.
Звертає апелянт увагу й на те, що органом досудового розслідування не визначено правову підставу для арешту майна, не визначено можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, не долучено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Не були враховані судом першої інстанції й наслідки арешту майна для третіх осіб (членів сім`ї ОСОБА_7 ), які будуть позбавлені права користування своїм майно, оскільки ані прокурор у своєму клопотанні, ані слідчий суддя в ухвалі не обґрунтували розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.В даному ж випадку потреби досудового розслідування не виправдовують саме такий ступінь втручання у права і свободи осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, думку адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення даної апеляції, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, щопри вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З наданих матеріалів випливає, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000569 від 01 жовтня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст.209, ч. 4 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.10.2020 обраний на посаду міського голови м. Апостолове Криворізького району Дніпропетровської області.
Обійнявши вказану посаду, ОСОБА_11 вирішив використовувати своє службове становище, як міського голови, у приватних інтересах з метою незаконного збагачення за рахунок коштів місцевого бюджету.
Діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_11 вирішив здійснювати заволодіння бюджетними коштами, що виділяються на проведення ремонтів об`єктів соціальної інфраструктури (закладів освіти, культури та охорони здоров`я), розташованих на території Криворізького району Дніпропетровської області, шляхом зловживання службовим становищем, як міського голови.
З метою реалізації свого злочинного умислу, перебуваючи на території м. Апостолове Криворізького району Дніпропетровської області, не пізніше 01.01.2021 року (точний час органом досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_11 вирішив створити злочинну організацію, безпосередньо керувати вчиненням такою злочинною організацію тяжких та особливо тяжких злочинів, пов`язаних із розкрадання бюджетних коштів об`єднаних територіальних громад Криворізького району Дніпропетровської області.
ОСОБА_11 за допомогою корупційних зв`язків серед керівного складу об`єднаних територіальних громад на території Криворізького району Дніпропетровської області забезпечує укладення розпорядниками бюджетних коштів договорів на здійснення робіт за бюджетні кошти з підконтрольними юридичними особами та фізичними особами-підприємцями, розробку та затвердження проектно-кошторисної документації, підписання кошторисної документації до договору підряду із завідомо завищеною вартістю будівельних матеріалів, які мають бути використані під час будівельних робіт.
ОСОБА_11 залучив до складу злочинної організації наступних осіб: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Протягом 2021 року між виконкомом Апостолівської міської ради та підконтрольними ОСОБА_19 підприємствами укладено договори на виконання ремонтних робіт за бюджетні кошти. Окрім того, ОСОБА_11 протягом 2021 року, використовуючи корупційні зв`язки серед посадових осіб Новолатівської, Нивотрудівської, Зеленодольської, Софіївської об`єднаних територіальних громад, а також підпорядкованих їм комунальних підприємств, забезпечив укладання договорів на проведення ремонтних робіт за бюджетні кошти із підконтрольними приватним підприємствами.
Загальна сума збитків, завданих об`єднаним територіальним громадам Криворізького району Дніпропетровської області, внаслідок вчинення злочинів становить 2 412 028, 19 (два мільйони, чотириста дванадцять тисяч двадцять вісім гривень 19 копійок).
Таким чином, в діях ОСОБА_20 та інших учасників злочинної організації ОСОБА_21 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209 КК України.
29.09.2022 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України.
29.09.2022 року у період часу з 06 год. 50 хв. до 08 год. 27 хв., на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.09.2022 року слідчим проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході обшуку виявлено та вилучено, фактично належне вищевказаній підозрюваній майно, а саме: мобільний телефон iPhone XS, IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 , з sim-картою оператора «Life» № НОМЕР_3 ; мобільний телефон Samsung, IMEI-1: НОМЕР_4 , IMEI-2: НОМЕР_5 , з sim-картами операторів «KievStar» № НОМЕР_6 і «Vodafon» № НОМЕР_7 ; мобільний телефон Xiaomi, IMEI-1: НОМЕР_8 , IMEI-2: НОМЕР_9 , з sim-картою оператора «KievStar» № НОМЕР_10 ; ноутбук марки Xiaomi, s/n: НОМЕР_11 ; блокнот ОСОБА_7 з чорновими записами; папка синього кольору з документами, що стосуються ремонтних робіт та будівництва та з листами з чорновими записами; папка з документами, чорновими записами, розрахунками та назвами будівельних робіт.
Постановою прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 29.09.2022 року вказані вище речі та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000569 на підставі ст. 98 КПК України.
30 вересня 2022 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000569 від 01 жовтня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України.
Слідчий суддя, задовольняючи дане клопотання, прийшов до висновку, що вищевказане майно має доказове значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000569, а санкції розслідуваних кримінальних правопорушень передбачають обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а також існує достатньо підстав вважати, що вилучені мобільні телефони та ноутбук можуть підлягати спеціальній конфіскації.
Апеляційний суд цілком погоджується з таким висновком слідчого судді та вважає, що не накладення арешту на зазначене в ухвалі суду та клопотанні прокурора майно може призвести до його знищення, приховання, а саме втрати доказів в рамках даного кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини у кримінальному провадженні.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання, а що ж стосується посилань апелянта на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, то вони його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.
З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а отже арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.
Крім того, апеляційним розглядом встановлено, що у вказаному кримінальному провадженні 29.09.2022 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 28, ч.1 ст. 366 КК України. Санкціями ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 191 КК України передбачено обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а тому в даному випадку арешт майна допускається і з метою подальшого забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання на підставі ч.2 ст. 170 КПК України.
Отже, на думку колегії суддів, з метою досягнення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні, проведення повного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення можливої конфіскації майна як додаткового покарання за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень у разі визнання ОСОБА_7 в подальшому винною, слідчим суддею цілком законно та обгрунтовано в даному випадку було накладено арешт на вказане в ухвалі майно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження хоча і є крайнім та необхідним, він також є найбільш ефективним на даному етапі досудового розслідування.
З огляду на вищезазначене підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається. У випадку, якщо в подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000569 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000147 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3