БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/299/23
Провадження № 1-кп/497/57/23
УХВАЛА

про розгляд клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу

обвинуваченому у виді тримання під вартою

18.04.23 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград кримінальне провадження №0001244 від 02.11.2020 року з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Ізмаїл Одеської області, зі слів - українську розуміє, має середню освіту, працював до затримання в ПАТ "Укртелеком", не одружений, не має пільг та утриманців, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

- який обвинувачується за ст.ст.307ч.2, 309ч.1,317 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Болградського районного суду Одеської області перебуває кримінальна справа у вищезазначеному кримінальному провадженні з обвинувальним актом відносно гр. ОСОБА_4 , що обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.307ч.2, 309ч.1, 317ч.1 КК України, триває судовий розгляд по суті.

18.04.2023 року через канцелярію суду до матеріалів справи надійшло клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб та призначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Прокурор, зазначивши, що строк, на який був обраний запобіжний захід закінчується 21.04.2023року, вважає, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, адже ризики, які враховувались судом при обранні цієї міри запобіжного заходу, не відпали, продовжують існувати станом і на теперішній час, свідки кримінального правопорушення ще не допитані.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 наполягав на задоволенні клопотання, посилаючись на аргументи, викладені у клопотанні.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу, пояснивши, що для внесення застави в обвинуваченого відсутня можливість.

Вислухавши позицію сторін кримінального провадження, дослідивши надані докази, суд з`ясував наступне.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 21.02.2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, і даний строк спливає 21.04.2023р., судовий розгляд кримінального провадення триває, судом не встановлені в повному обсязі обствини кримінального правопорушення, не допитані свідки, але обвинувачений не заперечує свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину.

Відповідно до ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ст.177 КПК України визначені мета та підстави застосування запобіжного заходу, а, згідно ст.183ч.1 КПК України, тримання під вартою - є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, що передбачені ст.177 КПК України. Враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1ст.178 КПК України, розглядаючи питання доцільності тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6-ти до 10-ти років з конфіскацією майна. Сама загроза покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років значно підвищує процесуальні ризики переховування від суду з боку обвинуваченого в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, крім того, суд враховує, що свідки кримінального провадження ще не допитані, тому в разі зміни запобіжного заходу обвинуваченому він отримає можливість спілкування з ними, що недопустимо у даному кримінальному провадженні.

Суду не надано відомостей щожо існування в обвинуваченого значних стійких соціальних зв`язків, які б гарантували його належну процесуальну поведінку. Крім того, ОСОБА_4 не навчається, не займається суспільно-корисною працею і застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно для забезпечення його участі у судовому розгляді та позбавлення його можливості вчинення різного роду дій, спрямованих на уникнення покарання за вчинення умисних тяжких злочинів та продовження вчинення кримінальних правопорушень.

Викладене свідчить про неможливість запобігання вказаних вище ризиків, передбачених ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, чим тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України з часу застосування судом обвинуваченому вказаного запобіжного заходу не зменшилися та залишаються актуальними.

Таким чином, суд, враховуючи аргументи прокурора та заперечення обвинуваченого і захисника, дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у співвідношенні з тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час є пропорційним, оскільки не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому - наявні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою з призначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, і саме такий розмір застави також зможе забезпечити виконання обвинуваченим вимог процесуального закону щодо процесуальної поведінки.

Так, застава - це один з запобіжних заходів, який полягає у внесенні коштів в грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, що встановлений КМУ, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків (ст.ст.176п.3ч.1,182ч.1,2 КПК України. Застава може бути внесена: підозрюваним; обвинуваченим; іншою особою (фізичною або юридичною особою - заставодавцем). Можливість застосування застави щодо особи, відносно якої застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч.3 чи ч.4 статті 183 КПК України. Застава не може бути внесена юридичними особами державної або комунальної власності або такими, що фінансуються з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі яких є частка державної, комунальної власності або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Розмір застави визначається в ухвалі слідчого судді, суду про обрання стосовно особи запобіжного заходу у вигляді застави (пункт 4 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 15 (далі - Порядок).

Підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У випадках, передбачених ч.ч.3 чи 4 ст.183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття у судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

В разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України .

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень лише за його згодою. Звернення застави в дохід держави здійснюється на підставі платіжного доручення територіального управління Державної судової адміністрації (надалі ДСА) або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, наданого до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу.

Застава має бути повернена заставодавцю, якщо: 1) відсутні підстави для застосування негативних наслідків для звернення застави в дохід держави (частина восьма статті 182 КПК України); 2) ухвала про застосування запобіжного заходу припинила свою дію у зв`язку із закінченням строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу (стаття 203 КПК України) або у зв`язку з набранням чинності іншим судовим рішенням - ухвалою про заміну запобіжного заходу; 3) заставодавець, тобто особа, яка внесла заставу не дає своєї згоди на можливе її звернення судом у майбутньому на виконання вироку в частині майнових стягнень (частина одинадцята статті 182 КПК України).

З заявою про повернення застави звертаються ті особи, які її внесли згідно з частиною другою статті 182 КПК України. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець надає заяву до територіального управління Державної судової адміністрації України (ДСА) або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу (п.8 Порядку).

В разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Відповідно до ст.615ч.15 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення, тому, за аналогією Закону, суд вважає, що проголошенню пілдлягає лише вступна та резолютивна частина даної ухвали з врученням її повног тексту учасникам сцдового засідання.

Керуючись ст.ст.177,178,182,183,331,350,615ч.15 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою - строком на 60 діб - до 16.06.2023 року включно - та з утриманням його в Ізмаїльській установі виконання покарань №22 Міністерства юстиції України.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу в розмірі 80-ти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що станом на теперішній час становить 207120 грн. (2589грн. х 80).

Роз`яснити, що порядок внесення застави наступний: сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеської області (розрахунковий рахунок UA0005435, МФО 820172, код ЄДРПОУ -26302945, отримувач - ТУ ДСА, банк отримувача - Державна Казначейська Служба України, м.Київ, призначення платежу - запобіжний захід) - у строк - до сплину терміну тримання під вартою.

Після внесення визначеної даною ухвалою суми застави, ОСОБА_4 звільнити з-під варти.

В разі внесення застави, вважати, що ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді застави та покласти на нього наступні обов`язки:

1) прибувати до прокурора чи суду за першою ж вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Копію даної ухвали вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому, а також направити для виконання до Ізмаїльської установи виконання покарань №22 Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1