Справа №:753/1628/23
Провадження №: 1-кп/755/1003/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі головуючої судді ОСОБА_1 одноособово, за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його учасників потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2023 року за № 0000368 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 376-1 Кримінального кодексу (далі КК) України, установив :

Історія провадження

19 січня 2023 року ОСОБА_5 повідомили про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 376-1 КК, у межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР 26 січня 2023 року за № 0000368.

Надалі, 31 січня 2023 року укладено угоду про визнання винуватості від 31 січня 2023 року між прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , у межах вказаного кримінального провадження, після чого складено обвинувальний акт тим же днем та направлено 01 лютого 2023 року матеріали провадження до Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 березня 2023 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні передано на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва.

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Ухвалою суду від 31 березня 2023 року у провадженні призначено підготовче судове засідання на розгляд у якому винесено, згідно ст. 474 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості.

Також, на виконання вказівок Верховного суду сформованих у постанові ОП ККС у справі № 521/8873/18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/101829954) cудом роз`яснено стороні захисту норми ст. 49 КК та право на закриття провадження з цих підстав.

Позаяк, Верховний Суд вказав, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 1, 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України суди першої та апеляційної інстанцій мають обов`язок роз`яснити особі, яка притягується до кримінальної відповідальності, те, що на момент судового розгляду чи апеляційного перегляду закінчилися строки давності притягнення цієї особи до кримінальної відповідальності, що є правовою підставою, передбаченою ст. 49 КК України, для звільнення особи від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому КПК України, і таке звільнення є підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та наслідки такого заперечення.

Нероз`яснення судом першої чи апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 285 КПК України зазначених обставин є порушенням вимог кримінального процесуального закону, що спричинило неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Позиція сторін

Прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_6 вважали можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 31 січня 2023 року.

Захисник ОСОБА_4 зауважив, що оскільки наявними є обставини визначені ст. 49 КК, він уважає за слушне відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості та звернувся до суду, у порядку ст. 284-285 КПК, із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, у зв`язку із закінченням строків давності його притягнення до кримінальної відповідальності, тобто дійсність обставин регламентованих ст. 44, 49 КК.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію захисника в т.ч. зазначив, що дійсно слушним було б відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, з огляду на дійсність обставин визначених ст. 49 КК та підтримав супутньо клопотання захисника у відношенні себе щодо закриття з цієї підстави кримінального провадження. Обвинувачений зазначив, що йому цілком і повністю зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності, у порядку ст. 49 КК та він надає свою згоду на таке звільнення, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 376-1 КК.

Сторона захисту відмітила, що на час укладення угоди про визнання винуватості не звернули увагу на дійсність обставин передбачених ст. 49 КК, а тому її й уклали, як таку, що відповідала інтересам обвинуваченого, однак в цей час, сторона захисту уважає слушним усе ж таки закриття провадження з передумов визначених ст. 49 КК.

Стислий опис обставин справи

Згідно даних обвинувального акта, складеного 31 січня 2023 року старшим слідчим СВ Дарницького УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 та затвердженого того ж дня прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , слідує, що ОСОБА_5 , обвинувачується в тому, що наказом начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві № 15/к від 11 лютого 2013 року його призначено на посаду керівника апарату Дарницького районного суду м. Києва.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції від 01 квітня 2015 року), у судах функціонує Єдина судова інформаційна (автоматизована) система.

Згідно «Положення про автоматизовану систему документообігу суду», затвердженого рішенням Ради суддів № 30 від 26 листопада 2010 року, автоматизована система - сукупність комп`ютерних програм і відповідних програмно-апаратних комплексів судів та Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України), що забезпечує функціонування документообігу суду, обмін інформації між судами різних інстанцій та спеціалізацій, передачу інформації до центральних баз даних залежно від спеціалізації судів, захист від несанкціонованого доступу тощо (п.п. 1.2.1, п. 1.2); вхідна кореспонденція, в тому числі процесуальні документи, приймається і опрацьовується користувачами автоматизованої системи, яким надано доступ до автоматизованої системи відповідно до їх функціональних обов`язків, і реєструється в автоматизованій системі в день її надходження. У разі неможливості з об`єктивних причин здійснити реєстрацію вхідної кореспонденції в день її надходження така кореспонденція реєструється в автоматизованій системі в термін, визначений у розпорядженні керівника апарату суду, із зазначенням причин встановлення такого терміну (п. 2.2.1); на кожний вхідний, у тому числі процесуальний, документ в автоматизованій системі створюється реєстраційна картка, яка містить інформацію щодо реквізитів та руху документа. Особливості заповнення реєстраційної картки визначаються відповідними інструкціями з діловодства (п. 2.2.2); дата реєстрації та вхідний номер документа, що складається з номера за порядком у відповідному році та року реєстрації, формуються автоматизованою системою автоматично (п. 2.2.3); кожній судовій справі надається єдиний унікальний номер, який формується автоматизованою системою автоматично в суді першої інстанції та залишається незмінним незалежно від проходження судової справи в інстанціях чи надходження судової справи за підсудністю з іншого суду будь-якої юрисдикції, в тому числі в разі повторного надходження судової справи після її належного оформлення, та який повинен обов`язково вказуватися судами всіх інстанцій в судовому рішенні (п. 2.2.4); електронні примірники судових рішень та інших документів, виготовлених у суді, а також електронні примірники наказів керівника апарату суду щодо визначення функціональних обов`язків, прав користувачів автоматизованої системи, надання та позбавлення права доступу до неї (в тому числі визначення уповноваженої особи апарату суду, відповідальної за здійснення автоматизованого розподілу судових справ), розпоряджень керівника апарату суду щодо призначення повторного автоматичного розподілу судових справ, наказів голови суду про відрядження (про скасування наказів про відрядження) суддів, рішень (витягів з рішень) зборів суддів, актів щодо знеструмлення електромережі суду, виходу з ладу сервера автоматизованої системи та інших умов, що впливають на функціонування автоматизованої системи відповідно до цього Положення, протокол передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді створюються в автоматизованій системі із застосуванням вбудованого редактору текстів з використанням спеціальних шаблонів, які передбачають використання відповідних полів вводу показників із переліку відомостей про судову справу (перелік показників передбачається змістом кожного окремого документа). Електронний примірник кожного документа зберігається в автоматизованій системі в стані "Оригінал" та засвідчується ЕЦП особи, яка підписала цей документ (п. 2.9.1); оригінали електронних судових рішень, засвідчені ЕЦП, направляються до Єдиного державного реєстру судових рішень у порядку, визначеному Порядком ведення Єдиного державного реєстру судових рішень (п. 2.10.1).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 740 від 25 травня 2006 року «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень» (в редакції станом на 26 червня 2015 року) внесенню до реєстру підлягають усі судові рішення судів загальної юрисдикції, а також окремі думки суддів, викладені у письмовій формі (п. 2); надсилання до Реєстру електронних копій судових рішень здійснює суддя або відповідальна особа апарату суду, визначена наказом голови суду. Копія відповідного наказу із зазначенням прізвища, імені, по батькові та контактного телефону відповідальної особи, її електронної адреси надсилається адміністраторові Реєстру (п. 10); суди надсилають адміністраторові Реєстру копії всіх судових рішень виключно в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису, що передує видачі копії судового рішення (п. 12).

У відповідності з вимогами підпункту 3 п. 14 розділу ІІ «Перехідні та прикінцеві положення» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», у шестимісячний строк з дня набрання чинності вказаним Законом України, тобто до 25 жовтня 2015 року, до Єдиного державного реєстру судових рішень повинні були бути внесені всі судові рішення судів загальної юрисдикції, які не були внесеними до Реєстру з 1 січня 2010 року.

Відповідно до п. 12 постанови Кабінету Міністрів України від 25 травня 2006 року № 740 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень» (зі змінами) суди надсилають адміністраторові Реєстру копії всіх судових рішень виключно в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису, що передує видачі копії судового рішення. Положенням про автоматизовану систему документообігу суду передбачено надсилання судових рішень, а також відомостей про набрання судовим рішенням законної сили до Реєстру із застосуванням автоматизованої системи документообігу суду.

У той же час, відповідно до ч. 1-4 ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на 01 січня 2016 року), реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного рішення суду формує та реєструє необхідну заяву або реєструє рішення суду про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи рішення суду про скасування відповідного рішення суду. Проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору. Інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України.

Разом з тим, підпунктом 2 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань державної реєстрації» № 806 від 09 листопада 2016 року встановлено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом, а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили до запровадження відповідної інформаційної взаємодії, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі рішень судів проводиться за зверненням заявника з дотриманням вимог, установлених підпунктом 1 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності».

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності», до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом, а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника.

Таким чином, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації прав при проведенні державної реєстрації права власності та інших речових прав на підставі рішення суду, що набуло законної сили, зобов`язана перевіряти дійсність судового рішення шляхом отримання електронної копії такого судового рішення з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Разом з тим, керівник апарату Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_5 , будучи службовою особою Дарницького районного суду м. Києва та відповідно до наказу Голови Дарницького районного суду м. Києва № 11-ОД від 08 червня 2015 року «Про відповідальних за наповнення Єдиного державного реєстру судових рішень електронними копіями судових рішень винесеними Дарницьким районним судом м. Києва в період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2013 року», будучи відповідальним за наповнення Єдиного державного реєстру судових рішень електронними копіями судових рішень винесеними Дарницьким районним судом міста Києва у період з 01 січня 2010 року по 01 січня 2013 року та уповноваженим підписувати електронні копії судових рішень власним електронним цифровим підписом, протиправно використав надані йому повноваження та своє службове становище, умисно вчинивши кримінальне правопорушення, за наступних обставин.

Так, невстановленими особами, у невстановлений досудовим розслідуванням час, виготовлено підроблену ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 07 грудня 2008 року у справі № 2-3132/2008, до якої внесено завідомо неправдиві відомості про сторони по справі, зміст позовних вимог та прийняте рішення за результатами судового розгляду, а саме про затвердження мирової угоди між Іноземною Компанією «НОРАНГЕР ДИВЕЛОНМЕНТ ВЕСТ ЛТД» (NORANGER DIVELOPMENT VEST LTD) код юридичної особи 707991, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та визнання права власності Іноземної Компанії «НОРАНГЕР ДИВЕЛОНМЕНТ ВЕСТ ЛТД» (NORANGER DIVELOPMENT VEST LTD) код юридичної особи 707991 на земельну ділянку, загальною площею 0,99993 га (кадастровий номер :33:027:0153), розташована за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н., Лебедівська с/р.

При цьому, цивільна справа за № 2-3132/2008, дійсно перебувала у провадженні судді Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_9 , проте сторонами у якій виступали інші особи, а позовні вимоги - не стосувались земельної ділянки, загальною площею 0,99993 га (кадастровий номер :33:027:0153), розташована за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н., Лебедівська с/р.

У подальшому, підроблену ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2008 року у справі № 2-3132/2008, якою нібито затверджено мирову угоду між Іноземною Компанією «НОРАНГЕР ДИВЕЛОНМЕНТ ВЕСТ ЛТД» (NORANGER DIVELOPMENT VEST LTD) код юридичної особи 707991, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та визнано право власності Іноземної Компанії «НОРАНГЕР ДИВЕЛОНМЕНТ ВЕСТ ЛТД» (NORANGER DIVELOPMENT VEST LTD) код юридичної особи 707991 на земельну ділянку, загальною площею 0,99993 га (кадастровий номер :33:027:0153), розташована за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н., Лебедівська с/р, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин передано керівнику апарату Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_5 , який достеменно знав, що вищезазначена ухвала містить інформацію, що не відповідає дійсності, для подальшого внесення її електронної копії до автоматизованої системи документообігу суду та Єдиного державного реєстру судових рішень.

Керівник апарату Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_5 , реалізуючи умисел на внесення неправдивих відомостей до автоматизованої системи документообігу суду, будучи службою особою, яка має право доступу до цієї системи, перебуваючи в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва розташованому за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, буд. 5А, використовуючи завідомо підроблений документ - ухвалу Дарницького районного суду міста Києва, діючи умисно, о 17 годині 06 хвилин, 03 лютого 2017 року, перебуваючи в автоматизованій системі документообігу суду під власним логіном користувача «MEDVEDEV», вніс до переліку документів справи № 2-3132/2008, яка перебувала у провадженні судді Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_9 , документ за типом «Ухвала суду», а саме електронну копію вищезазначеної підробленої ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2008 року у справі № 2-3132/2008, якою нібито затверджено мирову угоду між Іноземною Компанією «НОРАНГЕР ДИВЕЛОНМЕНТ ВЕСТ ЛТД» (NORANGER DIVELOPMENT VEST LTD) код юридичної особи 707991, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та визнано право власності Іноземної Компанії «НОРАНГЕР ДИВЕЛОНМЕНТ ВЕСТ ЛТД» (NORANGER DIVELOPMENT VEST LTD) код юридичної особи 707991 на земельну ділянку, загальною площею 0,99993 га (кадастровий номер :33:027:0153), розташована за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н., Лебедівська с/р, усвідомлюючи, що вказана ухвала містить завідомо неправдиві відомості, щодо сторін у справі, предмету спору та тексту судового рішення, яку засвідчив власним цифровим підписом та о 17 годині 06 хвилин 03 лютого 2017 року скерував до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Крім того, керівник апарату Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел на використання завідомо підробленого документу, перебуваючи в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва розташованому за адресою: м. Київ, вул. О. Кошиця, буд.5А, використовуючи завідомо підроблений документ - ухвалу Дарницького районного суду міста Києва, діючи умисно, о 17 годині 06 хвилин, 03 лютого 2017 року, перебуваючи в автоматизованій системі документообігу суду під власним логіном користувача «MEDVEDEV», вніс до переліку документів справи № 2-3132/2008, яка перебувала у провадженні судді Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_9 , документ за типом «Ухвала суду», а саме електронну копію вищезазначеної підробленої ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 07.12.2008 у справі № 2-3132/2008 якою нібито затверджено мирову угоду між Іноземною Компанією «НОРАНГЕР ДИВЕЛОНМЕНТ ВЕСТ ЛТД» (NORANGER DIVELOPMENT VEST LTD) код юридичної особи 707991, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та визнано право власності Іноземної Компанії «НОРАНГЕР ДИВЕЛОНМЕНТ ВЕСТ ЛТД» (NORANGER DIVELOPMENT VEST LTD) код юридичної особи 707991 на земельну ділянку, загальною площею 0,99993 га (кадастровий номер :33:027:0153), розташована за адресою: Київська обл., Вишгородський р-н., Лебедівська с/р, усвідомлюючи, що вказана ухвала містить завідомо неправдиві відомості, щодо сторін у справі, предмету спору та тексту судового рішення, яку засвідчив власним цифровим підписом та о 17 годині 06 хвилин 03 лютого 2017 року скерував до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Мотиви, з яких виходив Суд при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Суд заслухавши думку сторін, вивчивши наявні матеріали, приходить до наступного.

Щодо угоди

Згідно з ст. 469 КПК угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

У даній справі, було укладено угоду про визнання винуватості.

При цьому, перед ухваленням рішення про затвердження угоди Суд, згідно п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону та зокрема відмовляє в її затвердженні, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін.

У цьому випадку встановлено, що обвинувачений вважає, що з огляду на наявність у провадженні обставин визначених ст. 49 КК, умови угоди на час розгляду питання про її затвердження в суді суперечать його інтересам.

Законний інтерес - простий юридичний дозвіл, що закріплений в законі або випливає з його змісту та виражається в можливостях суб`єкта користуватися конкретним правом з метою задоволення своїх потреб, які не суперечать суспільним.

Ознаки законного інтересу: 1) його правова природа укладена в юридичному дозволі (можливості), що закріплений в законі чи випливає з його змісту та відповідає принципу «дозволено все, що прямо не заборонено законом»; 2) спрямований на задоволення потреб, що не суперечать суспільним відносинам; 3) виражається в можливості суб`єкта користуватися конкретним правом; 4) передбачає можливість звертатися за захистом до суду; 5) не має обов`язку, який би відповідав йому та який би задовольняв його (на відміну від суб`єктивного права).

У п. 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року в справі № 735/1121/20 зазначено, що визначені у ст. 49 КК строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності, відповідно передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення, й в цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним.

Отже, на переконання суду, враховуючи позицію ОСОБА_5 , є наявними обставини визначені п. 3 ч. 7 ст. 474 КПК за яких Суд зобов`язаний відмовити в затвердженні угоди.

Щодо звільнення від кримінальної відповідальності

З огляду на положення абз. 2 ч. 7 ст. 474 КПК, в цій ситуації, відмова в затвердженні угоди тягне за собою продовження судового провадження у загальному порядку, а згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, яким закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

При цьому, в постанові від 25 лютого 2021 року в справі № 192/3301/16-к Верховний Суд вказав, що системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

В цій справі окреслені ВС у справі № 192/3301/16-к орієнтири дотримано. Так, клопотання подані стороною кримінального провадження та обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК.

Також Суд ураховує, що в постанові від 24 травня 2021 року у справі № 522/2652/15-к Верховний Суд у т.ч. зауважив, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст. 372 КПК України, не повинен був вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к указав, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Наведені ВС умови судом також було дотримано, а тому Суд не пов`язує в цій справі таке звільнення із фактом визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, або ж з фактом його відсутності.

Відповідно розглядаючи указане питання по суті лише щодо дійсності підстав для закриття провадження, без аналізу питання про встановлення вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, Суд відмічає таке.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Відповідно до положень ст. 49 КК (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

При цьому до обставин справи підлягають застосуванню саме положення ст. 49 КК у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року позаяк, враховуючи позицію Об`єднаної палата ККС ВС у справі № 328/1109/19, віднесення певного з кримінальних правопорушень з часу прийняття вказаного Закону не до злочинів, а до кримінальних проступків (ч. 4 ст. 358 КК в цій справі є саме таким випадком) є випадком, згідно ч. 1 ст. 5 КК, щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Суд в цій справі вважає такий підхід слушним, оскільки на час описаних в акті подій положення ст. 12 КК та ст. 49 КК діяли в редакції Законів № 4025-VI від 15 листопада 2011 року та № 1183-VIIвід 8 квітня 2014 року відповідно.

На час розгляду справи в суді положення вказаних статей зазнали змін та діяли в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 5 КК закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Кримінальне правопорушення, у скоєнні якого обвинувачувався обвинувачений за ст. 358 КК, згідно з нормами ст. 12 КК (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) є кримінальним проступком. Тобто, в досліджуваному випадку після внесення змін до вказаних статей мало місце поліпшення становища особи порівняно із попередніми редакціями ст. 12 КК та ст. 49 КК, що були чинними на час скоєння ним кримінального правопорушення, у зв`язку з цим у кримінальному провадженні є підстави для застосування положень ч. 1 ст. 5 КК щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

ОСОБА_5 , у силу вказаного в обвинувальному акті, обвинувачується (1) в умисному внесенні о 17 годині 06 хвилин 03 лютого 2017 року неправдивих відомостей до автоматизованої системи документообігу суду, вчинене службовою особою, яка має право доступу до цієї системи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 376-1 КК України та (2) у використанні о 17 годині 06 хвилин 03 лютого 2017 року завідомо підробленого документу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Отже, строки передачені ч. 1 ст. 49 КК у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року минули.

Відповідно, в ключі наведеного, Суд уважає, що є слушним відповідні клопотання сторони захисту задовольнити, так як минуло 5 років від описаних в обвинувальному акті подій та це провадження не зупинялося, у зв"язку з розшуком обвинуваченого.

Більш того, у постанові від 12 вересня 2022 року в справі № 203/241/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зауважила, що особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій. Згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК).

За таких обставин, беручи до уваги наведене, Суд вважає, що обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України (у редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року), та із закриттям даного кримінального провадження.

З цих підстав та керуючись ст. 44, 49 КК України, ст. 284, 369-372, 376, 474 КПК України, Суд постановив :

відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості від 31 січня 2023 року між прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2023 року за № 0000368.

Клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 26 січня 2023 року за № 0000368, за ознаками кримінальних правопорушень ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 376-1 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та саме кримінальне провадження закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17:00 год. 12 квітня 2023 року.

С у д д я ОСОБА_1