Справа № 755/9562/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2023 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження №0002635 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні непрацездатну матір похилого віку, працюючого ФОП, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

26.08.2022 року,у період дії Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 року, у період часу з 08 години 30 хвилин по 16 годину 00 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на території АЗК «UPG», що за адресою: м.Київ, пр-т.Визволителів, 13, виконували будівельні роботи по бетонуванню та гідроізоляції колектору.

Після проведення зазначених робіт вказані особи зібрали робочий інструмент, яким вони користувались, та поклали до автомобіля OPEL MOVANO, білого кольору, з д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на парковці АЗК «UPG», після чого ОСОБА_3 зачинив дверцята та передав ключі від вказаного автомобіля оператору АЗК на зберігання, та вказані особи покинули територію АЗК «UPG».

Приблизно о 16 годині 15 хвилин, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, останній самостійно повернувся на територію АЗК «UPG», що за адресою: м.Київ, пр-т. Визволителів, 13, та взяв у оператора АЗК ключі від автомобіля, які він залишив попередньо.

У подальшому, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 відчинив автомобіль OPEL MOVANO, білого кольору, з д.н.з. НОМЕР_1 , та викрав з нього електроінструмент, а саме: перфоратор Einhell TE-RH 38 E SDS MAX HAMMER (Art. Nr: 42.579.50, I. Nr: 11027, Ser. Nr.: 3ARTZ3E) вартістю 4499 гривень 00 копійок та дриль-міксер Einhell TC-MX 1200 E (Art. Nr: 42.585/45, I. Nr: 17016) вартістю 2448 гривень 00 копійок, після чого зачинив автомобіль та пішов з місця вчинення кримінального правопорушення. Після чого, ОСОБА_3 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди у сумі 6947 гривень 00 копійок.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Дійсно, 26.08.2022 року,він разом з колегами виконували будівельні роботи по бетонуванню та гідроізоляції колектору за адресою: м.Київ, пр-т.Визволителів, 13. Після проведення робіт він поклав робочий інструмент, яким вони користувались, до автомобіля, та покинув територію АЗК. Коли він повертався додому, йому зателефонувала його хвора на онкологічну хворобу матір та повідомила про те, що розбила останні ампули зі знеболюючими, які їй потрібно приймати кожного дня. Оскільки заробітну плату він мав отримати лише 29.08.2022 року, він пішов до ломбарду, щоб закласти мобільний телефон, однак йому відмовили через наявні дефекти. Після цього він телефонував знайомим, щоб позичити в них кошти, однак позичити не вдалось. Оскільки його матері терміново потрібні були ліки, він повернувся на АЗК, відчинив автомобіль та взяв інструмент, яким працював, та відніс його в ломбард, після цього пішов до аптеки та купив матері ліки. Даний інструмент він збирався викупити та повернути після отримання заробітної плати. Протиправні діяння, які ставляться йому у провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється. Викрадене майно повернув власнику того ж дня. На даний час проживає з цивільною дружиною та тяжко хворою матір`ю, яка перебуває на його утриманні. Працює неофіційно в службі таксі.

У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує дії останнього за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним (справа «Ізмайлов проти росії», «Бакланов проти росії», «Фрізен проти росії»)

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує відповідно до ст.ст.65-67 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості цього злочину, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, про що свідчить поведінка обвинуваченого на досудовому розслідуванні і в суді, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, а також у відповідності до ч.2 ст.66 КК України наявність на утриманні у обвинуваченого ОСОБА_3 непрацездатної матері похилого віку.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, - раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває; перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю; стан відміни; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завдані збитки, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, відсутність претензій з боку потерпілого, а також конкретні обставини справи та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

На підставі викладеного, враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 17.10.2019 року у справі №205/7091/16-к, з урахуванням думки потерпілого, наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, поведінки обвинуваченого після вчинення злочину, соціальних зв`язків, наявності на утриманні непрацездатної матері похилого віку, а також інших даних, що характеризують особу винного, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробовуванням, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень (злочинів, кримінальних проступків).

В ході досудового розслідування та у суді потерпілим цивільний позов заявлено не було.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на підставі якого призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Матеріали кримінального провадження №0002635 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/9562/22.

Речовий доказ: компакт-диск СD-R, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0002635, - залишити у матеріалах кримінального провадження; перформатор Einhell TE-RH 38 E SDS MAX HAMMER (Art.Nr:42.579.50, І.Nr: 11027, Ser.Nr.:3АRTZ3E та дриль-міксер Einhel ТС-МХ 1200 Е (Art.Nr:42.585/45, І. Nr:17016), які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 , - залишити потерпілому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, а також направити для відома потерпілому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дніпровського районного суду

м.Києва ОСОБА_1