Дата документу 17.04.2023
Справа № 334/1221/23
Провадження № 1-кс/334/936/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в порядку ст.303 КПК України у кримінальному провадженні №000007 від 12.01.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.04.2023 року адвокат ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою в порядку ст.303 КПК України у кримінальному провадженні №000007 від 12.01.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

В скарзі зазначив, що 02.03.2023 року слідчим ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 за адресою : АДРЕСА_1 проведено обшук, в ході якого вилучено: 2 мобільні телефони, 3 флеш носія, 12 сім-карт, 2 комутатори, ноутбук, грошові кошти у сумі 3400 грн., блокнот, роутер, 33 системних блоків. Обшук було проведено на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/1221/23 провадження 1-кс/334/556/23.

Вилучене майно є власністю ТОВ «ЮСАПОРТ», директором якого є ОСОБА_6 .

Вказав, що він, як адвокат звернувся до слідчого з клопотанням про повернення вилученого майна. В клопотанні прохав, що, в разі накладення арешту на майно, просив надати відповідне рішення суду. Слідчий відмовив в задоволенні клопотання посилаючись на те, що ним не долучено документів, що підтверджують право власності на майно. Вважає таке рішення незаконним та просить його скасувати.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 пояснив, що ним оскаржується дії слідчого щодо неповернення власнику тимчасово вилученого під час обшуку майна згідно з вимогами статті 169 КПК України. Вважає такі дії незаконними та оскаржує їх, відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вилучене під час проведення обшуку майно не є тимчасово вилученим майном в розумінні ст. 167 КПК України, наразі майно направлене для проведення експертизи у відповідні установи.

Дослідивши матеріали скарги адвоката в порядку ст. 303 КПК, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування визначено та регламентовано главою 26 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

У першу чергу, для вирішення питання про неповернення тимчасово вилученого майна, слідчий суддя має визначити чи має майно, відносно якого порушене питання, статус тимчасово вилученого.

Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Частиною другою зазначеної статті передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони відповідають одній з ознак п.1-4 вказаної статті.

При цьому, оцінка підстав віднесення певного майна до категорії тимчасово вилученого в розумінні ст. 167 КПК України залежить також від процесуального порядку його одержання органом досудового розслідування.

Статтею 168 КПК України передбачено випадки за яких можливо тимчасово вилучати майно, зокрема згідно з ч.2 цієї статті тимчасове вилучення здійснюється під час обшуку.

Вказана слідча дія відповідно до ст. 234 КПК України проводиться на підставі ухвали слідчого судді, в якій, з-поміж іншого, мають міститися відомості про речі та документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук (п.6 ч.2 ст. 235 КПК України).

Слідчий суддя вважає, що необхідність зазначення таких відомостей узгоджується із тим, що під час розгляду клопотання про надання дозволу на обшук слідчий/прокурор, серед іншого, має довести достатність підстав вважати, що відповідні речі та документи мають значення для досудового розслідування, відомості, які в них містяться, можуть бути доказами під час судового розгляду, а також, можливість перебування таких речей та документів у зазначеному житлі чи іншому володінні особи ( п.2-4 ч.5 ст.234 КПК України).

Враховуючи зазначене, при вирішенні питання про дозвіл на проведення обшуку, здійснюється судовий контроль за втручанням у право власності осіб, зокрема щодо конкретного обсягу майна, яке має значення для конкретного кримінального провадження та яке за умови подальшого дотримання встановлених законом правил отримання доказової інформації із таких речей і документів та її фіксування забезпечуватиме правомірність утримання такого майна органом досудового розслідування.

У зв`язку із цим, статтею 236 КПК України, якою встановлено порядок проведення обшуку, розрізнено статус майна, яке може вилучатися під час такої слідчої дії. Така різниця у статусі обумовлена відмінностями у подальшому процесуальному оформленні майна у кримінальному провадженні і, відповідно, відмінністю в питанні повернення власнику.

Так, положення ч. 7 ст. 236 КПК України передбачає, що предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тож, законодавцем визначено, що тимчасово вилученим майном під час обшуку є майно, яке: не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку; не відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу.

Слідчий суддя вважає за можливе врахувати висновки, висловлені у постанові ККС ВС від 23 січня 2020 року у справі № 457/1485/13-к, відповідно до яких КПК України не передбачає необхідність накладення арешту на речі та документи, дозвіл на відшукання яких прямо надано в ухвалі на проведення обшуку.

Таким чином, для повернення майна в порядку ст. 169 КПК України, скаржник має довести перед слідчим суддею, що відповідне майно, відносно якого порушується питання про його повернення, не входило до переліку майна, на яке слідчим суддею прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про проведення обшуку.

Представник скаржників надав ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2023 року, на підставі якої було проведено обшук. Із резолютивної частини вказаної ухвали вбачається, що слідчим суддею було задоволено клопотання слідчого і надано дозвіл на проведення обшуку нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ПАТ «Електротехнологія», , країна реєстрації Україна з метою виявлення та вилучення банківських карток, мобільних терміналів, сім-карток, комп`ютерної техніки, флеш-носіїв, блокнотів, зошитів, інших паперових носіїв в яких містяться записи, що містять інформацію, яка має значення для досудового розслідування, грошові кошти в національній та іноземній валюті здобутих злочинним шляхом та інших матеріальних об`єктів (документів, печаток, штампів), які могли бути знаряддям вчинення правопорушення, та предметів, які мають безпосереднє значення у справі.

Тобто, вимоги заявника, щодо повернення тимчасово вилученого майна не підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що вилучене під час обшуку майно було прямо вказано в ухвалі слідчого судді про проведення обшуку.

Керуючись. ст. ст. 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 який діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в порядку ст.303 КПК України у кримінальному провадженні №000007 від 12.01.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1