Справа №760/5806/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000598 від 21 листопада 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205-1, ч. 3 ст. 212 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Київської міської прокуратури ОСОБА_3 15.03.2023 року звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: 23,980 т. олії соєвої, гідратованої, українського походження, наливом, з соєвих бобів врожаю 2022 року, яка відповідно до документів належить ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М» (), яка завантажена на автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 та який перебуває на митному пості «Орлівка» Одеської митниці.

Київською міською прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000598 від 21 листопада 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205-1, ч. 3 ст. 212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до висновків ГУ ДПС у м. Києві № 91/26-15-08-01-20/3961244, № 90/26-15-08-02-20/43214282, №89/26-15-08-01-20/42177554, № 87/26-15-08-02-20/44027421 невстановлені особи, діючи від імені службових осіб ПП «Гатунок» (), ТОВ «Леопанс» (), ТОВ «Піренком» (), ТОВ «Юнлас Пром» () шляхом видачі та використання завідомо підроблених документів від імені ПП «Гатунок» (), ТОВ «Леопанс» (), ТОВ «Піренком» (), ТОВ «Юнлас Пром» () незаконно провели митне оформлення сільськогосподарської продукції невідомого походження, можливо придбаної за готівку без сплати податків постачальником з метою її вивезення за межі митної території України у митному режимі експорту. Таким чином службові особи ПП «Гатунок» (), ТОВ «Леопанс» (), ТОВ «Піренком» (), ТОВ «Юнлас Пром» (), здійснюючи незаконну фінансово-господарську діяльність, пов`язану з підробкою документів та проведенням експортних операцій, можливо ухилились від сплати податків на загальну суму 51 916 917,24 грн.

Крім того, невстановлені особи, діючи на території м. Києва в період 2022-2023 років, шляхом підроблення документів, які подаються державному реєстратору зареєстрували суб`єкти підприємницької діяльності ТОВ «Трейд Сенс» (), ТОВ «Неко Оілз» (), ТОВ «Реммо Компані» () та ТОВ «Транзит Агро-М» (), тим самим внесли в реєстраційні документи завідомо неправдиві відомості, які в подальшому здійснюють експортні операції сільськогосподарської продукції на адресу компаній-нерезидентів, а саме: ASTRA BIOPLANT LTD (23 Bulgari str. 7060 Slivo Pole, BULGARIA), JANDA TECHNOLAGIES (Hungary, Reg. No.5), TIRANAGRO LTD (Bulgaria Sofia PC 1404 Triadica District).

В ході досудового розслідування, допитаний засновник, директор та головний бухгалтер ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М» () ОСОБА_4 , який надав покази про непричетність до реєстрації, фінансово господарської діяльності ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М» () та до здійснення експортних операцій сільськогосподарської продукції.

Крім того, останній дізнавшись, що від його імені невстановлені слідством особи вчиняють протиправні, злочинні дії звернувся до банківської установи АТ «Укрсиббанк» (МФО 351005) із заявою на зміну статусу кваліфікованого сертифікату відкритого ключа від 07.03.2023 року, з метою блокування криптографічного модулю, а також блокування незаконного ведення фінансово-господарської діяльності підприємства ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М» від його імені.

Таким чином, невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи, умисно, протиправно, шляхом підроблення офіційних документів, які видаються та посвідчуються ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М» () здійснюють вивезення ТМЦ з території України в режимі експорт.

На даний час невстановлені слідством особи, переслідуючи злочинний умисел діючи від імені ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М», з метою отримання особистої вигоди подали до митного оформлення документи, зокрема серед інших: декларація ЕК 10 АА 23UA70U9, відправник ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М», з метою вивезення олії соєвої, гідратованої, українського походження, наливом, з соєвих бобів врожаю 2022 р. у кількості 23,980 т., одержувач JANDA TECHNOLOGIES KFT (Arany Janos ter 1., 3526 Miskolc, Hungary), яка завантажена на автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 та який перебуває на митному пості «Орлівка» Одеської митниці.

Беручи до уваги те, що 23,980 т. олії соєвої, гідратованої, українського походження, наливом, з соєвих бобів врожаю 2022 р., яка завантажена на автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 та який перебуває на митному пості «Орлівка» Одеської митниці є речовими доказами у кримінальному провадженні, має суттєве значення для встановлення важливих обставин справи, з метою запобігання можливості її передачі, відчуження прокурор просив накласти арешт на зазначене майно.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що майно, на яке він просить накласти арешт визнано речовим доказом. Метою арешту є збереження речових доказів, що відповідає ст. 98, п.1 ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

До клопотання додані копії документів та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення даних з приводу кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Постановою старшого детектива відділу детективів із захисту економіки у сфері надання фінансових послуг Підрозділу детективів (на правах Управління) Територіального управління БЕБ у м. Києві та Київські області ОСОБА_5 від 14.03.2023 року 23,980 т. олії соєвої, гідратованої, українського походження, наливом, з соєвих бобів врожаю 2022 року, яка завантажена на автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 та перебуває на митному пості «Орлівка» Одеської митниці визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000598 від 21 листопада 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205-1, ч. 3 ст. 212 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасуванняу встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арештмайна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, із врахуванням вимог ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто містить правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та є пропорційним, тобто відповідає тяжкості правопорушення і не становить особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Так, на думку слідчого судді, прокурором доведено правову підставу для накладення арешту на майно, надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, дослідивши надані до клопотання матеріали, враховуючи, що відповідно до вимог ст. 173 КПК України, наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, арешт зазначеного майна є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Як вбачається із мотивування накладення арешту в клопотанні прокурора у встановленому порядку було наведено достатні обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, що зумовлений потребами досудового розслідування у збереженні речових доказів, що виправдовує втручання у права та інтереси власника.

Крім того, під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно слідчий суддя вирішує тільки ті питання, що передбаченні Главою 17 КПК України.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання в частинні визначення порядку виконання ухвали шляхом заборони уповноваженим (службовим, посадовим) особам Державної митної служби України та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо зміни власників майна, на яке накладено арешт.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.170-173, ст.175, ст.309, 372, ст. 392, ст. 532 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони розпорядження та відчуження на 23,980 т. олії соєвої, гідратованої, українського походження, наливом, з соєвих бобів врожаю 2022 року, власник ТОВ «ТРАНЗИТ АГРО-М» (), яка завантажена на автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , який перебуває на митному пості «Орлівка» Одеської митниці.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Арешт майна може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1