У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 120 181 000 600 052 74 від 21 листопада 2018 року ОСОБА_5 на вирок Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Печерського районного суду міста Києва від 22.11.2021 ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України на 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У проваджені вирішена доля речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що він 21.11.2018, близько 18 год. 35 хв., зайшов до магазину "Хаус", який розташований на 3-му поверсі ТЦ "Гулівер", що розташований за адресою: м. Київ, площа Спортивна, б. 1-А.

Зайшовши до приміщення магазину "Хаус" ДП "ЛПП Україна" АТ "ЛПП", ОСОБА_6 підійшов до одного з металевих вішаків торгового залу та одягнув на себе чоловічу куртку темно-синього кольору, вартістю 2.267 гривень, і підійшов з нею до дзеркала.

Підійшовши до дзеркала, ОСОБА_6 почав приміряти вказану куртку. Надалі після примірки вказаної куртки, усвідомивши, що на покупку вказаного товару у нього не вистачає грошових коштів, у ОСОБА_6 виник раптовий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме: чоловічої куртки темно-синього кольору, вартістю 2.267 гривень без ПДВ, яка належить ДП "ЛПП Україна" АТ "ЛПП".

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, присівши, зняв з даного товару антикрадіжкову кліпсу та направився до виходу з магазину, пройшовши повз антикрадіжкові рамки.

Однак ОСОБА_6 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, з причин які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівником вказаного магазину.

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у провадженні ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи обставини вчинення кримінального правопорушення, визнані судом доведеними, та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок Печерського районного суду міста Києва від 30.11.2021 стосовно ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, ухвалити ухвалу, якою вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2. ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1.020 грн., у решті вирок залишити без змін.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, прокурор у провадженні ОСОБА_5 стверджує, що відповідно до фактичних обставин справи, визнаних судом доведеними, інкриміноване кримінальне правопорушення обвинуваченим вчинено 21.11.2018, проте, відповідно до резолютивної частини оспорюваного вироку, обвинуваченому за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, однак санкція інкримінованої статті на момент вчинення кримінального правопорушення взагалі не передбачає можливості призначити винній особі покарання у виді обмеження волі.

На переконання прокурора у провадженні ОСОБА_5 , при визначенні виду та міри покарання судом застосовано санкцію ч. 1 ст.185 КК України у редакції закону на момент його засудження, тобто Закону від 22.11.2018 №2617-VIII, який не підлягав застосуванню.

Проте, як вказує прокурор у провадженні ОСОБА_5 судом першої інстанції положення ст. 5 та ч. 1 ст. 185 КК України проігноровано та незаконно призначено обвинуваченому покарання, яке не було передбачено санкцією зазначеної частини та статті на момент вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор у провадженні ОСОБА_5 вважає, що в даному випадку обвинуваченому доцільно призначити покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1.020 грн., що в повній мірі відповідатиме вимогам ст. 65 КК України та буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень в майбутньому.

Також прокурор у провадженні ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 .

Потерпілий ДП "ЛПП Україна" АТ "ЛПП", обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 про дату, час та місце призначеного судового засідання повідомлялися у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом.

Враховуючи ту обставину, що на розгляді в суді апеляційної інстанції провадження перебуває з 23.02.2022, обвинувачений повідомлявся в умовах воєнного стану про дату, час та місце розгляду провадження у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, а також позицію прокурора про можливість розгляду провадження у відсутності сторони захисту за його позицією щодо вирішення провадження за результатами розгляду апеляційної скарги прокурора, а також, виходячи з положень ст. 318 КПК України, щодо проведення і завершення судового розгляду протягом розумного строку, колегія суддів ухвалює рішення про проведення апеляційного розгляду за відсутності сторони захисту.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у провадженні та просив звернути увагу, що на час ухвалення рішення судом першої інстанції минули строки давності притягнення особи до відповідальності, а тому на його переконання ОСОБА_6 підлягав звільненню від кримінальної відповідальності чи від покарання в залежності від позиції обвинуваченого, провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому прокурором у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зокрема, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Так, як видно з матеріалів досліджуваного провадження, на розгляд суду першої інстанції надійшов 31.08.2021 від прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва в порядку ст.ст. 301, 302 КПК України обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 181 000 600 052 74 від 21.11.2018 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України стосовно ОСОБА_6 для його розгляду у спрощеному порядку (а.п. 156), що був призначений для розгляду на 30.11.2021, коли і було ухвалено вирок суду, яким за відсутності сторін ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік, з покладанням обов?язків, передбачених ст. 76 КК України (а.п. 161-163).

Разом з цим, судом не досліджено положень ст. 49 КК України про те, що станом на 30.11.2021 сплинули строки, передбачені ст. 49 КК України, щодо кримінального проступку, вчиненого 21.11.2018, а тому суд першої інстанції, з поясненням обвинуваченому наслідків застосування положень закону, повинен був або за його згодою звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, або закрити провадження на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, тобто, у будь-якому випадку, розглядати провадження за участю обвинуваченого ОСОБА_6 .

Тобто, суд першої інстанції допустив такі істотні порушення кримінального процесуального закону, що перешкодили йому ухвалити законне та обґрунтоване рішення, які за приписами ч. 1 ст. 412, ст. 415 КПК України тягнуть за собою безумовне скасування вироку Печерського районного суду міста Києва від 30.11.2021 стосовно ОСОБА_6 з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, де необхідно дослідити інші доводи апеляційної скарги прокурора, які не підлягають дослідженню в силу ч. 2 ст. 415 КПК України.

За викладеним, апеляційна скарга прокурора у провадженні ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Печерського районного суду міста Києва від 30 листопада 2021 року у кримінальному провадженні № 120 181 000 600 052 74 від 21 листопада 2018 року стосовно ОСОБА_6 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3