ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/762/23 Справа № 205/5592/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2022 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2022 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 та звільнено його умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2019 року.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що засуджений свою поведінкою за весь час відбування покарання довів своє виправлення, оскільки відбув більше 2/3 строку від призначеного покарання, має два заохочення, стягнень не має, дотримувався правомірних та ввічливих стосунків з персоналом виправної установи, брав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, підтримує стійкі соціальні зв`язки шляхом листування і побачень.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що висновки суду є необґрунтованими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що за час відбування покарання засуджений не довів своє виправлення, оскільки не працевлаштований, до суспільно - корисних видів праці не залучався, має лише два заохочення.

Заслухавши суддю-доповідача; вислухавши думку прокурора, який на задоволенні апеляційної скарги наполягав, оскільки, на його думку, засуджений не довів свого виправлення; засудженого, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував; перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Так, ст. 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК Україниумовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх обгрунтованими, а висновки суду першої інстанції про наявність підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково передчасними, з огляду на наступне.

Так, згідно довідки та характеристики, що надані установою виконання покарань, ОСОБА_7 з 23.12.2019 року знаходиться в установах виконання покарань, кінець строку припадає на 23.06.2023 р.

За час відбування покарання характеризується посередньо, режим відбування покарання не порушує, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, має два заохочення, у відношенні до представників адміністрації стриманий, але не завжди відвертий, приховує свої справжні наміри та погляди.

Одночасно суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що заохочення засудженого ОСОБА_7 не мають систематичного характеру, а останнє з них датоване 20 грудня 2021 року, задовго до його звернення з клопотанням про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Також засудженому ОСОБА_7 на засіданні адміністративної комісії установи тричі було відмовлено у застосуванні положень ст. ст. 81,82 КК України, востаннє 27 квітня 2022 року.

На думку колегії суддів, наведені установою виконання покарань відомості про особу ОСОБА_7 не дають підстав для грунтовного висновку про досягнення його виправлення до повного відбуття покарання.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що ОСОБА_7 є особою, раніше неодноразово судимою за умисні корисливі злочини, при цьому останньому двічі було призначене покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, втім у кожному випадку він висловлену йому державою довіру не виправдовував та вчиняв нові злочини, що тягло призначення йому покарання за наступними вироками за правилами ст. 71 КК України.

На думку колегії суддів, наведені відомості свідчать про антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого та стійкість його протиправної поведінки, а отже і про те, що досягнення щодо останнього мети кримінального покарання до повного його відбуття має підтверджуватись особливо вагомими та переконливими відомостями і доказами, яких не вбачається.

Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень. На думку колегії суддів, засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою не довів виправлення, а підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відсутні.

З огляду на вищевикладене, апеляційні доводи прокурора спростовують висновки суду першої інстанції щодо обґрунтованості поданого клопотання, а також свідчать про відсутність підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою у задоволенні клопотання засудженого належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2022 року, якою задоволено клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4