УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 693/1454/14-к

провадження № 51-3767ск22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвали Придніпровського районного суду м. Черкас від 13 вересня та 07 листопада 2022 року щодо обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також на ухвали Черкаського апеляційного суду від 07 та 22 листопада 2022 року.

Зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і встановлені обставини

Придніпровський районний суд м. Черкас ухвалою від 13 вересня 2022 року задовольнив клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5

Постановив обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до

11 листопада 2022 року включно.

Черкаський апеляційний суд ухвалою від 07 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишив без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду

м. Черкас від 13 вересня 2022 року залишив без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 06 грудня 2022 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) обвинуваченому

ОСОБА_4 відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкас від 13 вересня 2022 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року.

Крім того, ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкас від 07 листопада

2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів - до 05 січня 2023 року включно.

Черкаський апеляційний суд ухвалою від 22 листопада 2022 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишив без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкас від 07 листопада 2022 року - без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про необхідність перегляду вищевказаних судових рішень в касаційному порядку, вказуючи на те, що вони є необґрунтованими та незаконними.

Мотиви Верховного Суду

Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, Суд встановив, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства

є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а право на касаційне оскарження - лише у визначених законом випадках.

Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (Рішення Конституційного Суду України від

19 жовтня 2009 року № 2б-рп/2009).

Таким чином, право на доступ до Верховного Суду не є абсолютним і підлягає

дозволеним обмеженням, зокрема, щодо кола судових рішень, які можуть

бути переглянуті у касаційному порядку. Такі обмеження не шкодять самій суті

права доступу до суду, та переслідують легітимну мету - ефективний розгляд

касаційним судом лише справ відповідного рівня значущості, а також

обґрунтовані пропорційністю між застосованими засобами та поставленою метою.

Так, предметом касаційного розгляду у кримінальному аспекті переважно

виступає дотримання судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального

та процесуального закону при вирішенні питань, пов`язаних з притягненням

особи до кримінальної відповідальності, та призначенні покарання, а також

забезпечення права на апеляційний перегляд судових рішень у кримінальному провадженні.

Обмеження права на касаційне оскарження ухвал суду апеляційної інстанції, крім тих, які перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, визначено законодавцем і прямо передбачене процесуальним законом. Таке обмеження відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.

Так, частина 2 статті 424 КПК передбачає, що ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 422-1 КПК ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою,

а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час

судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Таким чином, згідно з приписами ч. 5 ст. 422-1 та ст. 424 КПК оскаржувані

ОСОБА_4 ухвали місцевого та апеляційного судів не можуть бути оскаржені до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду. Так, системний аналіз норм кримінального процесуального закону вказує на те, що ухвали суду першої інстанції, якими вирішено питання, зокрема щодо обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час судового провадження, а також ухвали суду апеляційної інстанції, якими вони переглянуті, не є предметом розгляду касаційного суду, а тому суд касаційної інстанції не наділений правом реалізувати свої повноваження, передбачені

ст. 436 КПК, на такі судові рішення.

За вимогами п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам ст. 427 цього Кодексу.

З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга обвинуваченого ОСОБА_4 подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку, Верховний Суд, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК вважає, за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвали Придніпровського районного суду м. Черкас від 13 вересня та 07 листопада 2022 року щодо обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також на ухвали Черкаського апеляційного суду від 07 та 22 листопада 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3