Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/4032/21
Провадження № 1-кп/490/50/2022
У Х В А Л А

13 жовтня 2022 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 /в режимі відеоконференції/

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000337 про обвинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Торосов Волосовського району Ленінградської області Російської Федерації, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

І……Під час судового розгляду кримінального провадження сторони просили про оголошення перерви у судовому засіданні для надання їм часу для укладення тексту угоди та узгодження її умов.

ІІ……Прокурор також просив вирішити питання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

1. В зв`язку із таким просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 діб, спираючись про те, що ризики, які були враховані під час обрання цього запобіжного заходу, наразі не зникли та не зменшились.

2. Обвинувачений та його захисник не заперечували проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на один місяць задля забезпечення можливості для укладення тексту угоди та узгодження її умов.

Встановлені судом обставини

1. В провадженні Центрального районного суду міста Миколаєва знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, що передбачений частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України.

2. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за таких обставин.

У невстановлений в ході досудового розслідування час [він], керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення, обрав в якості джерела отримання прибутку діяльність, пов`язану з незаконним придбанням, зберіганням, а також незаконним збутом, на території м. Миколаєва Миколаївської області, особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канбісу.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання з метою збуту вказаного особливо небезпечного наркотичного засобу, ОСОБА_4 05.04.2021 приблизно о 07.00 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, придбав через невстановлений Telegram канал, у невстановленої особи, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс. Отримавши через невстановлений Telegram канал інформацію про місце знаходження особливо небезпечного наркотичного засобу - канатбісу, ОСОБА_4 попрямував до вул. Прохолодна, яка розташована в мікрорайоні Ракетне Урочище в м. Миколаєві, де біля смітника, підібрав пакунок, всередині якого знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який був заздалегідь розфасований в полімерні згортки, загальною кількістю 71 згорток, вагою не менше ніж 63,644 г. Таким чином, ОСОБА_4 незаконно придбав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс у вказаному розмірі.
Після чого, реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, ОСОБА_4 поклав до кишень свого одягу та рюкзаку 71 полімерний згорток з вказаним особливо небезпечним наркотичним засобом, вагою не менше ніж 63,644 г. та відправився по вул. Набережної в м. Миколаєві, з метою його подальшого збуту за допомогою попередньо заготовлених схованок "закладок" іншим особам на території м. Миколаєва. Таким чином, ОСОБА_4 незаконно зберігав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс.
Того ж дня, приблизно о 08.00 годині, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , знаходячись на вул. Набережній в м. Миколаєві, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, сховав в землю поруч з кам`яним парканом 2 полімерних згортка з вказаним особливо небезпечним наркотичним засобом, загальною вагою 1,795 г. неподалік колишнього кафе "Лануж" на відстані приблизно 50 м. один від одного, таким чином незаконно його збув за допомогою схованок "закладок" у вказаному розмірі.
Решту раніше придбаного особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу, ОСОБА_4 залишив у полімерних пакетах різного кольору та ємності у кількості 69 пакунків, загальною вагою 61,849 г. та зберігав при собі для подальшого незаконного збуту.
Вказані дії ОСОБА_7 кваліфіковані за частиною 2 статті 307 Кримінального Кодексу України - як незаконні придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів.

3. 05 квітня 2021 року в межах цього кримінального провадження ОСОБА_4 був затриманим.

3.1. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_8 від 07 лютого 2021 року відносно нього був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03 червня 2021 року включно. Одночасно судом була визначена застава у сумі 150.000 грн., за умови внесення якої ОСОБА_4 підлягав звільненню з-під варти.

3.2. В подальшому ухвалами Центрального районного суду міста Миколаєва строк тримання ОСОБА_4 під вартою продовжувався неодноразово, востаннє - ухвалою від 29 червня 2022 року - до 25 серпня 2022 року включно.

3.3. Відповідно до приписів частини 6 статті 615 Кримінального Процесуального Кодексу України ця ухвала зберігала свою дію до моменту винесення цієї ухвали.

3.4. Під час обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строку його тримання під вартою слідчі судді та суд виходили з того, що існують ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та продовжити займатись злочинною діяльністю.

4. Розгляд цієї справи у Центральному районному суді міста Миколаєва відбувався таким чином.

4.1. Протягом періоду з 31 травня 2021 року до 26 квітня 2022 року справа перебувала в провадженні судді ОСОБА_9 .

Протягом цього періоду суд дослідив документи, наявні в розпорядженні сторін, та допитав низку доказів.

4.2. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду № 14/0/149-22 від 26 квітня 2022 року суддя ОСОБА_9 була відрядженою до Печерського районного суду міста Києва.

В зв`язку із таким розпорядженням в.о. керівника апарату Центрального районного суду міста Миколаєва № 213 від 29 квітня 2022 року було ухвалено про повторний автоматизований розподіл цієї справи.

Внаслідок повторного автоматизованого розподілу справи, проведеного відповідно до вказаного розпорядження 29 квітня 2022 року автоматизованою системою діловодства суду для розгляду цього кримінального провадження був визначений головуючий суддя - ОСОБА_10 .

4.3. Протягом періоду з 29 квітня 2022 року до 08 серпня 2022 року судом, з огляду на оперативну обстановку у місті Миколаєві, лише вирішувалось питання про доцільність подальшого перебування обвинуваченого під вартою.

4.4. Розпорядженням Голови Верховного Суду № 345/0/149-22 від 08 серпня 2022 року суддя ОСОБА_10 була відрядженою до Приморського районного суду м. Одеси.

За такого розпорядженням в.о. керівника апарату Центрального районного суду міста Миколаєва № 749 від 11 серпня 2022 року було ухвалено про здійснення повторного автоматизованого розподілу цього кримінального провадження.

4.5. На виконання цього розпорядження 11 серпня 2022 року був здійснений повторний автоматизований розподіл цього кримінального провадження, внаслідок чого для розгляду цього кримінального провадження був визначений головуючий суддя - ОСОБА_1 .

4.6. Наразі судом, з огляду на те, що головуючий у справі не є згодним з частиною ухвалених у попередньому складі суду рішень, судовий розгляд цього кримінального провадження розпочатий з початку.

При цьому сторони просять про надання їм часу для укладення тексту угоди та узгодження її умов.

5. Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ) з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу на Україні безперервно діє військовий стан.

6. Наразі територія міста Миколаєва є наближеною до тимчасово окупованих територій, в зв`язку із чим піддається обстрілам артилерією та засобами повітряної атаки.

Положення закону, якими керувався суд при постановленні ухвали.

Що регулюють подальший розгляд кримінального провадження.

1. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 11 Постанови № 13 від 11 грудня 2015 року Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод":

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися у будь-який момент після повідомлення особі про підозру і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. … У такому випадку суд згідно з ч. 3 ст. 474 КПК невідкладно ухвалою суду зупиняє проведення процесуальних дій, надає час для укладення тексту угоди та узгодження її умов і переходить до розгляду угоди.

2. Відповідно до частини 6 статті 9 Кримінального Процесуального Кодексу України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, суд, керуючись загальними засадами кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, застосовує, зокрема, процесуальний закон, що регулює аналогічні правовідносини.

2.1. Велика Палата Верховного Суду сформулювала правову позицію щодо визначення подібності правовідносин, визначивши, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). /пункт 32 постанови від 27.03.2018 року у справі № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 року у справі № 925/3/7; пункт 40 постанови від 25.04.2018 року у справі № 910/24257/16.

2.2. Відповідно до статті 240 Цивільного Процесуального Кодексу України

…
Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.
/частина 2/

Якщо в судовому засіданні було оголошено перерву, провадження у справі після її закінчення продовжується зі стадії, на якій було оголошено перерву.
/частина 6/

3. Відповідно до статті 336 Кримінального Процесуального Кодексу України

Судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі, зокрема:
-неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин (пункт 1);
-необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження (пункт 4);
-наявності інших підстав, визначених судом достатніми (пункт 5).
/частина 1/

Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.
/частина 2/.

Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені цим Кодексом.
/частина 3/.

...
Якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, тримається в установі попереднього ув`язнення або установі виконання покарань, дії, передбачені частиною четвертою цієї статті, здійснюються службовою особою такої установи.
/частина 6/.

Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксуються за допомогою технічних засобів відеозапису.
/частина 7/.

Що регулюють порядок застосування запобіжного заходу.

1. Відповідно до статті 331 Кримінального Процесуального Кодексу України:
Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого /частина 1/
…
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
/частина 3/

2. Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно ж до частини 2 цієї статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

3. Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України одним з запобіжних заходів є тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Зі змісту статті 7 Закону України "Про попереднє ув`язнення" сутність цього запобіжного заходу полягає у триманні осіб у встановлених для цього місцях, які забезпечують їх ізоляцію, постійний нагляд за ними і роздільне тримання їх у порядку, передбаченому статтею 8 цього Закону.

4. Зі змісту статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України вбачається, що суд може ухвалити про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою у разі, якщо буде доведено, що:
1)неможливе закінчення судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою;
2)встановлений раніше ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

5. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

5.1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

5.2. У своєму рішенні від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи /пункт 79/.
Розширюючи цю тезу, у своєму рішенні у справі «Лабіта проти Італії» Європейський Суд з прав людини зазначив, що передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, попри належну повагу до принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення.

При цьому існування розумної підозри, що заарештована особа вчинила правопорушення, є умовою sine qua non для тривалого тримання під вартою, але через деякий час ця умова перестає бути достатньою. У таких випадках суд повинен встановити наявність інших підстав, що виправдовують подальше позбавлення свободи. /пункти 152 - 153/.

Мотиви, з яких виходив суд при постановленні ухвали.

Стосовно подальшого руху кримінального провадження.

1. Зі змісту процитованих вище настанов судової практики вбачається, що наразі суд зобов`язаний зупинити проведення процесуальних дій та надати час для укладення тексту угоди та узгодження її умов.
Отже, наразі подальший розгляд цього кримінального провадження не є можливим.

2. Відносини, що виникли в зв`язку із таким, діючим кримінальним процесуальним законодавством не врегульовані.

3. В той же час, ці відносини та ті, що врегульовані у статті 240 Цивільного Процесуального Кодексу України, є повністю подібними, адже мають тотожні суб`єктний склад учасників відносин, об`єкт та предмет правового регулювання, а також умов застосування правових норм.

Таке доводить, що за обставин, що склались в межах цього кримінального провадження, у судовому засіданні слід оголосити перерву.

3. Далі, суд має визначити дату та час наступного судового засідання.

З урахуванням навантаження суду та сторін у справі, а також - оперативної обстановки у місці Миколаєві, суд вважає за необхідне оголосити перерву до 02 листопада 2022 року до 11:00 години.

4. При цьому враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 постійно перебуває у місцях попереднього ув`язнення, на території України запроваджений військовий стан, а ситуація на території міста Миколаєва не дозволяє здійснити його доставку у судове засідання, вважаю за необхідне на підставі статті 336 Кримінального Процесуального Кодексу України забезпечити його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Стосовно наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину обвинуваченим.

Зміст припущення про вчинення ОСОБА_4 злочинів є викладеним в обвинувальному акті, який наразі є поданим на розгляд суду.
Та це припущення поза розумним сумнівом може бути перевіреною судом, його "обґрунтованість" в сенсі вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим по суті не заперечується.

До того ж, ОСОБА_4 , наразі не заперечує обґрунтованість висунутої йому підозри та має намір з огляду на таке укласти угоду про визнання винуватості.

Отже, для мети вирішення питання про застосування запобіжного заходу цю "підозру" слід визнати "обґрунтованою".

Стосовно наявності передбачених законом ризиків.

1. Попередніми ухвалами суду встановлена наявність ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду.

1.1. Наявність цього ризику підтверджується тим, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, у разі підтвердження вини у якому до нього може бути застосоване безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, що цілком здатне спонукати його до вчинення дій щодо втечі.

1.2. Разом із цим, як зазначалось вище, ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнає та бажає укласти угоду про визнання винуватості.

Наведене у сукупності доводить, що ризик втечі з його боку наразі є до певної міри зниженим.

2. Попередніми ухвалами суду встановлена наявність ризику того, що ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну поведінку.

Наявність такого ризику узгоджується зі змістом висунутої йому підозри, яка по суті зводиться ні до чого іншого, як до того, що він займається отриманням та збутом наркотичних засобів; інших джерел доходу він не має
Та з цього приводу суд відзначає, що наразі обставини, що доводять наявність цього ризику, не змінились.

Отже, наявність ризику вчинення ОСОБА_4 нового злочину суд вважає доведеною.

3. Попередніми ухвалами суду встановлена наявність ризику того, що ОСОБА_4 може здійснити вплив на свідків.

3.1. Наявність цього ризику узгоджується із доведеністю ризику того, що ОСОБА_4 може вдатись до дій щодо ухилення від суду, адже також є проявом спонуки уникнути кримінальної відповідальності.

В той же час, з огляду на те, що обвинувачений має намір укласти угоду про визнання винуватості, сама спонука уникнення кримінальної відповідальності наразі не може вважатись такою, що визначає його поведінку.

3.2. Поруч із цим, матеріали справи доводять, що особи, допитані у справі, як свідки, не були очевидцями кульмінаційних подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

3.3. До того ж, з огляду на оперативну обстановку у місті Миколаєві, обвинувачений навряд спроможний встановити місце знаходження свідків та реально здійснити вплив на них.

Наведене у сукупності доводить, що ризик впливу на свідків з його боку наразі також є до певної міри зниженим.

Стосовно можливості запобігти цим ризикам шляхом обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

1. Насамперед суд відзначає, що попри зниження актуальності ризиків втечі та впливу на свідків, ризик вчинення обвинуваченим нових злочинів наразі не зменшився.

2. Характер же цього ризику є таким, що запобігти йому шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, як не є неможливим, то є вкрай проблематичним.

3. Суд також відзначає, що наразі відносно ОСОБА_4 існує можливість застосування альтернативного запобіжного заходу - у вигляді застави, за умови внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

4. Відзначає суд й те, що захист наразі проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не заперечує.

Отже, підстави для зміни обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу наразі є відсутніми, а строк його тримання під вартою слід продовжити.

Стосовно строку застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

1. Наразі сторони мають намір укласти угоду про визнання винуватості.

За такого строк такого тримання під вартою обвинуваченого природно слід обмежити періодом, що є необхідним для укладення тексту угоди, узгодження її умов та розгляду угоди в суді.

2. Дії щодо укладення тексту угоди та узгодження її умов можуть бути вчиненими до наступного судового засідання.

За такого з метою запобігання порушенню прав обвинуваченого суд вважає за необхідне обмежити строк тримання обвинуваченого під вартою датою, що є максимально наближеною до дати наступного судового засідання.
Отже, строк тримання обвинуваченого слід продовжити на 1 місяць - до 13 листопада 2022 року.

Таким чином, клопотання прокурора щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.У судовому засіданні оголосити перерву до 02 листопада 2022 року до 11:00 години.

2.Забезпечити участь обвинуваченого ОСОБА_4 у цьому засіданні в режимі відеоконференції.

Доручити адміністрації Державної Установи "Миколаївський слідчий ізолятор" забезпечити 02 листопада 2022 року об 11:00 годині участь обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні у режимі відео конференції, а також виконати дії, передбачені частиною 1 статті 345 КПК України.

3.Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 - до 13 листопада 2022 року включно.

Ухвала в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою може бути оскарженою безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів, в решті ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ = ОСОБА_11 =