Дата документу 24.01.2023 Справа № 336/6559/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №336/6559/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/521/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали оскарження ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29 листопада 2022 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинськ (Кам`янське) Дніпропетровської області, громадянина України, який не працює, має середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255-1, ч.3 ст.289, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Малогвардійськ Луганської області, громадянина України, який має середню освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.3 ст.289, ч. 4 ст.189 КК України,

за участю захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - в режимі відео конференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 та захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 звернулись до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29 листопада 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та продовжений строк дії запобіжного заходу щодо останніх у виді тримання під вартою строком на 60 днів тобто до 27 січня 2023 року включно, без права внесення застави.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та тим, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не забезпечить належної поведінки обвинувачених.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

В обґрунтування своєї скарги захисник-адвокат ОСОБА_8 зазначає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 подане до суду за день до закінчення строку дії попередньої ухвали, тобто з пропуском визначеного законом строку, при розгляді клопотання прокурор це визнав.

Відповідно прокурором при зверненні до суду порушено вимоги КПК.

В свою чергу суд, встановивши зазначені порушення при розгляді клопотання, не надав в оскажуваній ухвалі відповіді на ці доводи сторони захисту.

Клопотання не містить викладу обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

До клопотання не додані копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання та підтвердження того, що обвинуваченому ОСОБА_6 надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

При цьому, клопотання містить чисельні посилання на такі матеріали, які суд при розгляді клопотання зобов`язаний дослідити, однак не зможе, бо вони не долучені до клопотання.

В судовому засіданні на запитання суду прокурор також не надав матеріали, якими обґрунтовував своє клопотання. Зазначене позбавило суд та сторону захисту можливості перевірки доводів прокурора.

Окрім того, суд не перевірив обґрунтованість підозри, чим також порушив вимоги КПК України.

Сторона захисту зазначає, що ризики, передбачений ст.177 КПК України, відсутні та нічим не підтверджені.

ОСОБА_6 раніше не судимий, провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнає, у зазначеному кримінальному провадженні тримається під вартою більш ніж 4 місяці.

Крім того, суд першої інстанції формально вирішив питання про обрання альтернативних запобіжних заходів, а саме домашнього арешту або застави.

Доповнення апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_8 аналогічні доводам, викладеним в апеляційній скарзі.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та обрати інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою щодо останнього.

В обґрунтування своєї скарги захисник-адвокат ОСОБА_9 зазначає, що 29 листопада 2022 року, у судовому засіданні, під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту було заявлено про наявність постійного місця проживання ОСОБА_7 , наявність стійких соціальних зв`язків, виховання та утримання неповнолітньої дитини, неможливість і не бажання впливати на свідків, потерпілого, речові докази та розгляд справи в цілому.

Також стороною захисту зазначалось про значний час, що минув з моменту затримання ОСОБА_7 , неможливість зберігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки з часом ризики лише зменшуються.

ОСОБА_7 за час досудового розслідування та судового розгляду не вчинив жодних дій щодо впливу на хід розслідування, під час розгляду справи дотримується належної процесуальної поведінки.

Під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, стороною обвинувачення не було надано жодних доказів того, що ОСОБА_7 має намір перешкоджати розгляду справи, ухилятись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з ухвалою суду, 25 листопада 2022 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000840 від 07 червня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.255-1, ч.3 ст.289, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.289, ч.4 ст.189 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.289, ч.4 ст.189 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.289, ч.4 ст.189 КК України. До обвинувального акту додано: реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки підозрюваних та захисників про отримання вказаних документів.

Під час досудового розслідування кримінального провадження за №0000840 до обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 листопада 2022 року включно.

Обвинуваченому ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 01 грудня 2022 року включно.

Ухвалою судді від 28 листопада 2022 року призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив обрати запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , оскільки продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України, визначені в ухвалах слідчого судді при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженні. Надав до суду клопотання в письмовому вигляді.

Прокурор також просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_11 , оскільки продовжують існувати ризики передбачені ст. 177 КПК України, визначені в ухвалах слідчого судді при обранні запобіжного заходу та продовженні. Надав до суду клопотання в письмовому вигляді.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заперечували проти задоволення вказаного клопотання, вважають його необґрунтованим, а заявлені прокурором ризики надуманими та недоведеними, оскільки до клопотання жодних доказів не надано. Надали до суду письмові заперечення проти клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник адвокат ОСОБА_12 заперечували проти задоволення вказаного клопотання, вважають його необґрунтованим, а заявлені прокурором ризики надуманими та недоведеними. Зазначили, що є всі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, зокрема домашній арешт або заставу, оскільки ОСОБА_10 має купу захворювань, і потребує належного медичного лікування, а в умовах слідчого ізолятору йому не можуть надати належну медичну допомогу, про що до суду надано адвокатський запит та відповідь на нього.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_9 , заперечували проти задоволення вказаного клопотання, вважають його необґрунтованим, а заявлені прокурором ризики надуманими та недоведеними. Зазначили, що є всі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, зокрема домашній арешт. ОСОБА_7 зазначив, що доводи прокурора, про те, що він перебуваючи на волі може покинути територію України та виїхати до РФ, є надуманими, останній зазначив, що в`їзд йому заборонено, що є загальновідомим, він є патріотом та не збирається покидати місце проживання. Крім того, в нього є дитина, яку необхідно утримувати, і яка наразі перебуває з іншими людьми.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник адвокат ОСОБА_13 , заперечували проти задоволення вказаного клопотання, вважають його необґрунтованим, а заявлені прокурором ризики надуманими та недоведеними. Зазначили, що є всі підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, зокрема особисте зобов`язання. Обвинувачений зазначив, що він головою громадської організації, волонтером, а цілодобовий домашній арешт перешкоджає його діяльності, надав до суду відповідні документи.

Прокурор у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про день, час та місце розгляду провадження повідомлений належним чином, клопотань про розгляд апеляційної скарги за його участі не заявляв.

Оскільки, виходячи з положень кримінального процесуального законодавства, участь прокурора при розгляді апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого не є обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути вищевказану апеляційну скаргу без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на підтримання апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, останні задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).

Клопотання прокурора вказаним вимогам відповідає та має всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені у клопотаннях прокурора підстави для продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання. При цьому у судовому засіданні заслухані пояснення обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , доводи їх захисників, інших обвинувачених та їх захисників, думка прокурора та потерпілого, та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження строку тримання особи під вартою.

Із наданих матеріалів оскарження ухвали убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255-1, ч.3 ст.289, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, які є тяжкими та особливо тяжкими злочинами.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.3 ст.289, ч.4 ст.189 КК України, які є особливо тяжкими злочинами.

На обґрунтування висунутого обвинувачення прокурором надані докази, які судом першої інстанції будуть перевірятися на предмет їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку.

Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, не зменшились та існують на даний час.

Такими ризиками є: ризик переховування від суду; незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином з огляду на характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих їм правопорушеннях, відомості про осіб обвинувачених, та у сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 є особою підвищеного злочинного впливу, неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи, поєднані із застосуванням вогнепальної зброї та фізичного насильства. На теперішній час на розгляді в суді першої інстанції щодо нього перебуває ряд кримінальних проваджень в т.ч. щодо тяжких злочинів проти життя і здоров`я особи. Разом з тим, ОСОБА_6 , маючи статус обвинуваченого за цими провадженнями і перебуваючи під домашнім арештом, знову обвинувачується у вчиненні нового особливо тяжкого злочину. Обвинувачений не працює, постійного джерела доходів не має, в наявних матеріалах провадження відсутні відомості, які б свідчили про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, не працює, законного джерела доходів не має, в матеріалах провадження відсутні відомості, які б свідчили про наявність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків, зареєстрований він на тимчасово непідконтрольній території України (Луганська область), наразі знову обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено суворе покарання, пов`язане виключно з ізоляцією від суспільства.

Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення даного провадження необхідно продовжити строк тримання обвинуваченим під вартою, оскільки ризики, які існували на момент застосування до останніх вказаного запобіжного заходу не зменшились.

Такий висновок суду не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та відомостей про осіб обвинувачених, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , запобіжних заходів у виді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики не зменшились, та інші більш м`які запобіжні заходу будуть недостатніми для запобігання цих ризиків.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах, та ті, що заявлені стороною захисту при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Твердження захисників щодо відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися судом та спростовані в оскаржуваній ухвалі, яка є належним чином вмотивованою.

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_8 про те, що суд не перевірив обґрунтованість підозри, чим порушив вимоги КПК України, не є слушними, оскільки на цей час здійснюється судовий розгляд провадження та перевіряється обґрунтованість висунутого обвинувачення шляхом дослідження доказів, наданих сторонами.

В свою чергу питання щодо доведеності висунутого обвинувачення на цій стадії провадження до компетенції апеляційного суду не відноситься.

Твердження захисника-адвоката ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, є безпідставними та спростовуються наданими суду матеріалами провадження.

З приводу доводів захисника-адвоката ОСОБА_8 про те, що прокурор при зверненні до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу порушує норми КПК, колегія суддів звертає увагу на таке.

Вимоги до клопотання про порядок продовження строку тримання під вартою визначені у ст.ст.184, 199 КПК України.

Колегією суддів встановлено, що клопотання прокурора вищевказаним вимогам в цілому відповідає, має всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.

В свою чергу, звернення прокурора з клопотанням про продовження строку тримання під вартою менш ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали суду (як про це вказано в апеляційній скарзі захисника), само по собі не є підставою для безумовної відмови в задоволенні такого клопотання.

Доводи апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_8 про те, що суд першої інстанції формально вирішив питання про обрання альтернативних запобіжних заходів, а саме домашнього арешту або застави, є безпідставними з огляду на таке.

Так, в оскаржуваній ухвалі зазначені обставини, з урахуванням яких суд дійшов висновку про неможливість застосування до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Також суд першої інстанції відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України при застосуванні вказаного запобіжного заходу дійшов висновку про можливість не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки інкриміновані обвинуваченим злочини вчинені із застосуванням насильства.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_9 про те, що під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, стороною обвинувачення не було надано жодних доказів на обґрунтування клопотання, також не є слушними з огляду на вищевикладене.

Те, що обвинувачений ОСОБА_7 за час досудового розслідування та судового розгляду не вчинив жодних дій щодо впливу на хід розслідування, під час розгляду справи дотримується належної процесуальної поведінки, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції не спростовує, оскільки суттєво не зменшує встановлених ризиків та в даному випадку не свідчить про достатність застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу для забезпечення їх належної процесуальної поведінки.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи сторони захисту про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

Відомостей про те, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за станом здоров`я не можуть утримуватись в умовах СІЗО, в наданих суду матеріалах провадження немає.

Отже, підстав для задоволення поданих апеляційних скарг колегія суддів не вбачає.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.403, 418- 419 КПК України, колегія суддів

ХВАЛИЛА:

апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29 листопада 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та продовжений строк дії запобіжного заходу щодо останніх у виді тримання під вартою строком на 60 днів тобто до 27 січня 2023 року включно, без права внесення застави, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4