Справа № 357/311/23
У Х В А Л А

28.02.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003274 від 15.12.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква Київської області, громадянки України, із неповною вищою освітою, розлученої, маючої на утримані малолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фізичної особи-підприємець, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В:

03.12.2022 близько 17 год. 00 хв. водій ОСОБА_3 , керуючи технічно- справним автомобілем марки «OPEL VIVARO» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Першотравнева від вул. Ярослава Мудрого у напрямку до вул. Логінова в м. Біла Церква Київської області, поблизу розташування будинку № 4 вул. Першотравнева в м. Біла Церква Київської області, в порушення вимог п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, де вказано: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не зідволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 12.2 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»; п. 12.3 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно зжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу .-.бо безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; п. 18.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», не вірно оцінила дорожню обстановку, проявила неуважність та бездіяльність, зближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід, не зменшила швидкість руху та в разі потреби не зупинилася, щоб дати строгу пішоходу, не дала дорогу та допустила наїзд передньою правою частиною керованого нею автомобіля на пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину дороги, по нерегульованому пішохідному переходу, рухаючись зліва направо по ходу руху вказаного автомобіля та мала перевагу в русі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримала наступні тілесні ушкодження: внутрішньо- та позасуглобові переломи латеральних виростків стегнової та великогомілкової кісток правого колінного суглоба; складний розрив латерального та медіального менісків, повний розрив передньої хрестоподібної зв`язки медіальної колатеральної зв`язки правого колінного суглоба, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день).

Сукупність допущених водієм ОСОБА_3 порушень вимог п.п. 2.3(б), 12.2, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні, заявила клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КК України. Зазначає, що повністю примирилася із обвинуваченою, яка відшкодувала їй заподіяну шкоду, тому вона не має до нього жодних претензій матеріального та морального характеру. Вказала, що їй зрозумілі правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності із зазначених підстав. Надала суду заяву, в якій просить закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 у зв`язку з їхнім примиренням, на підставі ст. 46 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 подала заяву про звільнення її від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 46 КК України, мотивуючи тим, що вину в інкримінованому їй необережному нетяжкому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України визнає, щиро кається у вчиненому, відшкодувала потерпілій ОСОБА_6 завдані збитки, примирилася з нею, про що надала суду відповідну заяву. Повідомила, що їй зрозумілі правові наслідки закриття кримінального провадження із нереабілітуючих підстав.

Прокурор висловився про доцільність звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України.

Вивчивши обвинувальний акт, клопотання обвинуваченої та заяву потерпілої, заслухавши думки учасників процесу, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом першим ч. 2 ст. 284 КПК України передбачена можливість закриття кримінального провадження у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває провадження по справі та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкція частини 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Тобто кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 286 КК України, є нетяжким злочином.

Обвинувачена ОСОБА_3 кримінальне правопорушення вчинила вперше, що підтверджується даними вимоги УІТ ГУ МВС України в Київській області № 690 від 05.01.2023.

Дотримуючись сталості та єдності судової практики, умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим є вчинення нею вперше необережного нетяжкого злочину. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

У постанові Верховного Суду 715/2106/20 від 05.10.2021 викладена позиція про те, що під примиренням як однією з умов звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК слід розуміти примирення як кінцевий результат усіх попередніх примирних процедур та домовленостей між винним та потерпілим, який полягає, з одного боку, у добровільному волевиявленні потерпілого, яке проявляється у його проханні (клопотанні) про звільнення винного від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК або у відсутності заперечень щодо такого звільнення, а з іншого у відсутності заперечень щодо такого звільнення з боку самого підозрюваного, обвинуваченого. З огляду на положення ст. 46 КК та ч. 2 і ч. 3 ст. 288 КПК у їх взаємозв`язку для встановлення факту такого примирення обов`язковим є підтвердження потерпілим своєї позиції у суді, що слугує важливою процесуальною гарантією забезпечення добровільності його волевиявлення. Виходячи з наведених нормативних положень, колегія суддів дійшла висновку, що обов`язковою процесуальною умовою для встановлення такої підстави звільнення від кримінальної відповідальності, як «примирення особи, яка вчинила злочин, з потерпілим» (ст. 46 КК), під час розгляду відповідного питання в суді є підтвердження факту примирення винного з потерпілим, зокрема і під час з`ясування думки потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за цією підставою.

У судовому засіданні потерпіла підтвердила факт примирення (прощення) з обвинуваченою.

Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку із примиренням з потерпілою та закриття кримінального провадження з цієї підстави, суд враховує, що обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до необережного нетяжкого злочину, щиро розкаялася у вчиненому, відшкодувала заподіяну шкоду, та враховуючи думку потерпілої, яка в судовому засіданні просила звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності та зазначила, що будь-яких претензій матеріального й морального характеру до останньої не має, та проти закриття кримінального провадження не заперечує.

Суд впевнився, що примирення з боку потерпілої стало результатом її добровільного волевиявлення.

Таким чином, судом встановлено, що наявні підстави для звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілою та закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

У відповідності до ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання про речові докази.

Керуючись ст. 46 КК України, ст. 100, п. 1 ч. 2 ст. 284, п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд,-

П О С ТА Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити.

Речовий доказ: тимчасово вилучений під час огляду місця події автомобіль марки «OPEL VIVARO» д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до розписки від 22.01.2023, переданий на відповідальне зберігання обвинуваченій ОСОБА_3 , після набрання ухвалою законної сили вважати повернутим власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_7