Справа № 504/3741/22
Номер провадження 1-кп/504/768/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2022 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Одеського району Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Нова Одеса Миколаївської області, громадянки України, одруженої, перебуває в декретній відпустці, має на утриманні м/л дитину 2021 р.н., займається волонтерською діяльністю, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у кримінальному правопорушенні, скоєному при наступних обставинах.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 №2500-ІХ затверджено Указ Президента України від 12.08.2022 №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», згідно якого у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. з 23.08.2022 строком дії на 90 діб.

Так, ОСОБА_4 , будучи достовірно обізнаною із засобів масової інформації та інших відкритих джерел інформації про введення правого режиму воєнного стану на всій території України, а також введеної органами державної влади заборони розповсюдження інформації, розголошення якої може призвести до обізнаності противника про дії Збройних Сил України, інших складових сил оборони, негативно вплинути на хід виконання завдань за призначенням під час дії правового режиму воєнного стану, являючись адміністратором спільноти під назвою «Село» (чисельністю станом на 27.09.2022 у складі 561 учасника) у додатку для дзвінків і обміну повідомленнями «Viber», перебуваючи на території с. Першотравневе Одеського району Одеської області (більш точне місце події не встановлено), використовуючи мобільний телефон «IPhone» (IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ) з сім-картою абонентського номеру мобільного телефону НОМЕР_3 , який верифікований та авторизований у додатку «Viber», о 13 год. 02 хв., 27.09.2022 поширила у вищевказаній спільноті інформацію наступного змісту, яка стала відомою всім її учасникам: "!! росія ідентифікувала наступні локації, які можуть стати об`єктами для майбутніх російських атак: - НОМЕР_9 - склад боєприпасів ЗСУ ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - НОМЕР_10 - база ЗСУ з іноземними військовими ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) - НОМЕР_11 - командний пункт ЗСУ ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) - НОМЕР_12 - база ЗСУ з іноземними військовими ( ІНФОРМАЦІЯ_7) ", а також знімки екранів телефону з програми « Google Maps » за вищевказаними географічними координатами.

Після цього, 27.09.2022р., не пізніше 15 год. 20 хв. цього ж дня, (більш точний час не встановлено), ОСОБА_4 , отримавши багато критики від учасників Інтернет спільноти «Село» на свою адресу за поширення в умовах воєнного стану інформації про розташування Збройних Сил України, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, за можливості їх ідентифікації на місцевості, усвідомивши протиправність своїх дій і можливість настання невідворотних наслідків у вигляді завдання шкоди державній безпеці та зниження обороноздатності України, користуючись правами адміністратора Інтернет спільноти «Село» у додатку для дзвінків і обміну повідомленнями «Viber» видалила попередньо поширену нею інформацію.

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_5 за вих. № 3429 від 01.10.2022 встановлено наступне:

- за координатами НОМЕР_10 розміщено на постійній основі до цього часу пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_4 підрозділів протиповітряної оборони Повітряних Сил Збройних Сил України;

- за координатами НОМЕР_11 розміщено на постійній основі до цього часу пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_5 підрозділів протиповітряної оборони Повітряних Сил Збройних Сил України;

- за координатами НОМЕР_11 розміщено на постійній основі до цього часу пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_6 Повітряних Сил Збройних Сил України.

Зазначена інформація, у тому числі з використанням географічних координат, прив`язування до місцевості тощо, у відкритому доступі не поширювалась та не розміщувалась, не є загальнодоступною та підлягає захисту від розповсюдження, а також може бути віднесена до державної таємниці у відповідності до законодавства. З наявної інформації можливо ідентифікувати підрозділи на місцевості. Розголошення відомостей противнику може завдати шкоди державній безпеці та призвести до зниження обороноздатності України.

Також, згідно з відповіддю повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » Міністерства оборони України (військова частина НОМЕР_6 ) від 12.10.2022 встановлено, що за координатами НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_11 розміщені підрозділи повітряного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 », а саме: управління НОМЕР_7 зенітної ракетної бригади; підрозділ НОМЕР_8 окремого полку зв`язку та радіотехнічних засобів; 195 центр управління та оповіщення. За зазначеними координатами можливо ідентифікувати на місцевості об`єкти, що належать Міністерству оборони України (військові об`єкти).

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.114-2 КК України, за ознаками поширення інформації про розташування Збройних Сил України, яка не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, за можливості їх ідентифікації на місцевості, вчинене в умовах воєнного стану.

Враховуючи те, що між підозрюваною ОСОБА_4 та прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування, а саме 18.11.2022 року була укладена угода про визнання винуватості, за якою ОСОБА_4 у ході досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується беззастережно визнати у ході судового провадження свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення та погоджується на призначення покарання за ч. 2 ст. 114-2 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку від 1 до 3 років (в межах ст.75 КК України), - суд розглянув справу відповідно до положень ст.ст. 473, 474 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_4 в присутності свого захисника ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, у скоєному розкаялася.

Суд, у відповідності до ч.2 ст.473 КПК України та ч.4 ст.474 КПК України, роз`яснивши обвинуваченій її права та наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, переконався у добровільності укладення угоди і що угода не є наслідком насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Обвинувачена ОСОБА_4 , захисник-адвокат ОСОБА_5 , та прокурор ОСОБА_6 заявили, що вони повністю розуміють наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України та просили суд затвердити зазначену угоду про визнання винуватості.

В ході перевірки відповідності зазначеної угоди вимогам КПК України судом встановлено, що її умови відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені сторонами, вид та міра покарання відповідають нормам кримінального законодавства, а також ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає, що при обранні ОСОБА_4 міри покарання у виді позбавлення волі, можливим застосувати дію ст.75 КК України, з виконанням покладених на неї обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки її виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 08.11.2022р., відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк досудового розслідування, а саме до 06.01.2023р. включно. При ухваленні вироку суд вважає за необхідне застосувати запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання. Підстав для застосування більш суворого запобіжного заходу, не встановлено.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

У зв`язку із цим, арешт на майно, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 08.11.2022р., у формі позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном, яке 13.10.2022р. вилучено під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 - мобільний телефон «Iphone» (ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ) з сім-картою абонентського номеру мобільного телефону НОМЕР_3 - необхідно скасувати.

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон «Iphone» (ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ) з сім-картою абонентського номеру мобільного телефону НОМЕР_3 , який передано на відповідальне зберігання в камеру схову СВ УСБУ в Одеській області - необхідно повернути власнику ОСОБА_4

Процесуальних витрат по справі немає, цивільний позов не заявлений.

З огляду на зазначене, суд вважає необхідним дану угоду про визнання винуватості затвердити, а обвинувачену ОСОБА_4 визнати винуватою у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України.

Керуючись ст.ст.174, 370-374, 394, 473-475 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості між підозрюваною ОСОБА_4 та прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , укладену 18.11.2022 року - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням, якщо протягом 3 (трьох) років іспитового строку ОСОБА_4 не вчинить нового кримінального правопорушення (злочину) і виконає покладені на неї судом обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з обов`язком передбаченим ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на співробітників ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області.

Арешт на майно, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 08.11.2022р., у формі позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування майном, яке 13.10.2022р. вилучено під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 - мобільний телефон «Iphone» (ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ) з сім-картою абонентського номеру мобільного телефону НОМЕР_3 - скасувати.

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон «Iphone» (ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 ) з сім-картою абонентського номеру мобільного телефону НОМЕР_3 , який передано на відповідальне зберігання в камеру схову СВ УСБУ в Одеській області - повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1