Справа № 287/71/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2022 р. м.Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000454 від 25.11.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця д.Уря, Нижньоудінського району, Іркутської області, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, освіта вища, не депутата, ФОП, не одруженого, інваліда 2 групи, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 24.11.2019 близько 14:00 години ОСОБА_4 знаходився біля домогосподарства по АДРЕСА_2 , де в тей же ж день та час зустрів ОСОБА_5 , між ними, через коня якого останній прив`язав на земельній ділянці ОСОБА_4 , виникла суперечка, в ході якої ОСОБА_4 почав наносити ОСОБА_5 удари по тілу.

Побачивши це, з метою розборонити, до них підбігла ОСОБА_6 , яка в цей же ж день та час перебувала на подвір`ї вище вказаного домогосподарства. ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії, повернувшись до неї, наніс своєю правої рукою два удари в область обличчя ОСОБА_6 , а саме в перенісся, в результаті чого спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців в параорбітальних ділянках на фоні набряку, які супроводжувалися закрито черепно-мозковою травмою у вигляді струсу головного мозку, та які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України (у редакції 2019 року), як умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень..

Посилаючись на ст. 5, 125, 12, 49 КК України (у чинній редакції) обвинувачений ОСОБА_4 до суду надав клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, так як він обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень, вчиненого 24.11.2019 року, за ч.2 ст.125 КК України, однак фактично на час розгляду кримінального провадження скоїв кримінальний проступок.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечила щодо заявленого клопотання.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, але на адресу суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до висновку про задоволення клопотання потерпілої з наступних підстав.

Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності, а саме 24.11.2019 року.

Згідно з положеннями ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 вчинено 24.11.2019 року.

Тому, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України (у редакції станом на момент вчинення 24.11.2019 року), у якому обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст.12 КК України (у редакції станом на момент вчинення) є злочином невеликої тяжкості, за який передбачене основне покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України (у чинній редакції, згідно ст.12 КК України (у чинній редакції), на момент розгляду справи у суді є кримінальним проступком, за який передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Оскільки порівняльний аналіз положень ст.ст. 12, 49, ч.1 ст.125 КК України свідчить про те, що чинна редакція Закону на момент розгляду справи у судовому засіданні покращує становище обвинуваченого, суд вважає за можливе застосувати правові норми Кримінального Закону в чинній редакції на момент розгляду справи у суді, застосувавши ст.5 КК України та ч.2 ст.12 КК України, згідно якої кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу у розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинене, тобто, згідно обвинувального акту 24.11.2019 року.

З дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення станом на день розгляду справи у суді 29.11.2022 року пройшло більше 3 років, що є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за п.1 ч.1 ст.49 КК України (у чинній редакції).

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав.

Суд вважає обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України в чинній редакції фактичним обвинуваченням у скоєнні кримінального проступку на момент розгляду справи судом.

Слід зазначити, що Велика палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17, провадження №13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Окрім цього, у постанові від 26 березня 2020 року (справа №730/67/16-к, провадження №51-6463км19) колегією суддів ККС зроблено висновок про те, що передбачений законом (ст.49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого з огляду на те, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_4 , є кримінальним проступком, та з моменту його скоєння минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, у розумінні ст.49 КК України, не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак слід задовольнити клопотання обвинуваченого та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч. 2 ст. 125 КК України (в чинній редакції).

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Судові витрати на залучення експерта відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Шкода внаслідок вчинення кримінального правопорушення не завдана.

Речові докази відсутні.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставі ст.ст. 5, 12 , п.1 ч.1 ст.49, ч.2 ст.125 КК України, керуючись ст.ст. 284, 288, 314, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження і звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України (у чинній редакції) у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України (у чинній редакції) на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України (у чинній редакції), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000454 від 25.11.2019 року - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особами, які не були присутніми під час оголошення ухвали у той же строк після отримання її копії.

Суддя: ОСОБА_7 ОСОБА_8