ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/175/23 Справа № 692/361/21 Категорія: ч.2,3 ст. 190 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора захисника представника ЛКК ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2022 року, якою задоволено клопотання захисника та на підставі ст.84 КК України, звільнено засуджену ОСОБА_10 , від відбування покарання, призначеного згідно вироку Черкаського апеляційного суду від 18.05.2022 року у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, у зв`язку із захворюванням на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. На підставі ст.ст. 92 - 94 КК України, застосовано відносно засудженої ОСОБА_10 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

в с т а н о в и л а :

До Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання захисника засудженої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 про звільнення засудженої ОСОБА_10 від призначеного покарання у зв`язку із захворюванням на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, та застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Клопотання мотивоване тим. що вироком Черкаського апеляційного суду від 18 травня 2022 року у справі № 692/361/21 ОСОБА_10 засуджено за ч.2 та ч.3 ст.190 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На виконання вказаного вирок засуджена ОСОБА_10 28.07.2022 була поміщена до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», де перебуває на даний час.

Після набрання вироком суду законної сили, ОСОБА_10 , 25.05.2022 звернулась до КНП «Черкаська психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» (вул. Павлова, 46 м. Сміла, Черкаської області) з метою отримання психіатричної допомоги, де останній було встановлено діагноз помірний депресивний розлад.

Після чого, на підставі заяви адвоката ОСОБА_8 , засудженій ОСОБА_10 проведено судово-психіатричну експертизу №188 від 21.06.2022, згідно якої ОСОБА_10 страждає на хронічний стійкий психіатричний розлад, а саме - рекурентний депресивний розлад, важкий депресивний епізод з психотичними включеннями, що позбавляє її здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи виявлені при проведенні експертизи психопатологічні особливості перебіг захворювання та наявні на теперішній час психопатологічні феномени можна прийти до висновку про наявність у ОСОБА_10 клінічних ознак пасивного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим відносно неї можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру передбачені ст.94 КК України у вигляді надання їй амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Враховуючи виявлені у ОСОБА_10 психопатологічні особливості, перебіг та характер захворювання, наявні психопатологічні феномени, з врахуванням клінічних ознак пасивного типу суспільної небезпеки, остання потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Оскільки, засуджена ОСОБА_10 страждає на психічні розлади, внаслідок чого не може усвідомлювати своїх дій та керувати ними, тобто хворобу, що наведена у Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення суджених від подальшого відбування покарання,затвердженого наказом міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року .1348/5/572, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 року за №990/25767 , а застосування до неї покарання у вигляді позбавлення волі не досягне мети застосування покарання.

Хронічна хвороба ОСОБА_10 перешкоджає відбуванню покарання, оскільки її тримання в місцях позбавлення волі загрожуватиме її життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

В судовому засіданні суду першої інстанції захисники засудженої ОСОБА_10 - адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та сама засуджена ОСОБА_10 просили задовольнити подане клопотання, звільнити засуджену ОСОБА_10 від призначеного покарання у зв`язку із захворюванням на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, та застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку

Прокурори Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_12 та ОСОБА_13 заперечували проти задоволення клопотання поданого відносно засудженої ОСОБА_10 , оскільки на їх думку порушена процедура звернення до суду з таким клопотанням, вважали, що таке клопотання повинно ініціюватися та подаватися адміністрацією установи відбування покарання.

Ухвалою Придніпровського районного суду Черкаської області від 12 грудня 2022 року, клопотання захисника задоволено та на підставі ст.84 КК України, звільнено засуджену ОСОБА_10 , від відбування покарання, призначеного згідно вироку Черкаського апеляційного суду від 18.05.2022 року у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, у зв`язку із захворюванням на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. На підставі ст.ст. 92 - 94 КК України, застосовано відносно засудженої ОСОБА_10 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить:

1. Апеляційну скаргу прокурора Черкаської окружної прокуратури на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2022 - задовольнити.

2. Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.12.2022 у справі № 692/621/21 - скасувати через неправильне застосуванням вимог Закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.

3. Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання захисника засудженої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_8 про звільнення засудженої від призначеного покарання у зв`язку із захворюванням на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, та застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку та направити засуджену для відбування

Вважає, що вказана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з

невідповідністю висновків суду, викладеним в ухвалі, фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням вимог Закону України про кримінальну відповідальність, зокрема не правильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту та порушення кримінального процесуального закону, оскільки під час розгляду клопотання порушено правила підсудності.

Зауважує, що ОСОБА_10 на час лікування та проведення судово - психіатричної експертизи мала статус засудженої особи, так як вирок відносно неї вже набрав законної сили.

Засуджена ОСОБА_10 не відбувала та не відбуває призначене їй вироком суду покарання у виді позбавлення волі в установі виконання покарань, оскільки ОСОБА_10 після її затримання працівниками поліції тимчасово поміщена до державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» який не є місцем відбування покарання, а є місцем тимчасового тримання осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Вирішення питання про звільнення від покарання або його відбування за тяжкою хворобою є правом, а не обов`язком суду (ч. 2 ст. 84 КК України). Факт іншої тяжкої хвороби (навіть якщо вона перешкоджає відбуванню покарання) сам по собі не тягне за собою обов`язкового звільнення від покарання (його відбування). При прийнятті відповідного рішення суд має враховувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи, які б у сукупності давали можливість у кожному конкретному випадку встановити баланс між необхідністю гуманного ставлення до тяжко хворого і недопущенням з його боку подальшої злочинної поведінки після звільнення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно зі ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Зі змісту ст. 412 КПК України вбачається, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення зокрема, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; застосування закону, який не підлягає застосуванню; неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно оцінив наявні докази в їх сукупності, а тому прийшов до помилкового висновку про можливість звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання за хворобою.

Згідно ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2022 року, засудженій ОСОБА_10 призначений огляд ЛКК.

З висновків ЛЛК від 23.11.2022 року та 06.12.2022 року вбачається:

- наявність у ОСОБА_10 , 1976 р.н., розладу психіки і поведінки у вигляді Рекурентного депресивного розладу;

- не виявлення на момент проведення психіатричного огляду активної психотичної симптоматики;

- наявність тяжкого психотичного епізоду в анамнезі, велику вірогідність повторення тяжких психотичних епізодів;

- відсутність потреби у стаціонарному лікування на момент проведення психіатричного огляду.

Враховуючи особливості перебігу розладу психіки і поведінки, який має місце у ОСОБА_10 , наявна необхідність у наданні їй ( ОСОБА_10 ) психіатричної допомоги у амбулаторних умовах.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ЛКК пояснив, що ОСОБА_10 підлягає лікуванню медикаментозно.

Звільнення від відбування покарання засудженого, який захворів на тяжку хворобу, передбачене ст. 84 КК України, відповідно до якої, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку чи під час відбування покарання захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними, або захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання, або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд бере до уваги тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

Згідно з вимогами ч.1 та п.1 ч.2 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до розділу VI Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України №1348/5/572. медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 13 до цього Порядку (далі - Перелік хвороб).

Медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я ДКВС у разі неможливості перенаправлення хворого засудженого до закладу охорони здоров`я ДКВС медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько - консультативними комісіями закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності після обов`язкового лікування і обстеження хворого в стаціонарних умовах закладів охорони здоров`я ДКВС або закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу.

За наявності у засудженого ознак хвороби, визначеної Переліком хвороб, лікуючий лікар невідкладно складає медичний висновок, який погоджує завідувач відповідного закладу охорони здоров`я ДКВС.

Завідувач закладу охорони здоров`я спільно з лікуючим лікарем забезпечують направлення хворого засудженого, а також необхідної медичної документації на найближче засідання лікарсько-консультативної комісії.

З урахуванням результатів особистого медичного огляду хворого засудженого, вивчення даних медичної облікової документації щодо обстеження, лікування, надання рекомендацій тощо лікарсько-консультативна комісія негайно складає висновок лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Вирішення питання про звільнення від покарання або його відбування за тяжкою хворобою є правом, а не обов`язком суду (ч. 2 ст. 84 КК України). Факт іншої тяжкої хвороби (навіть якщо вона перешкоджає відбуванню покарання) сам по собі не тягне за собою обов`язкового звільнення від покарання (його відбування). При прийнятті відповідного рішення суд має враховувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи, які б у сукупності давали можливість у кожному конкретному випадку встановити баланс між необхідністю гуманного ставлення до тяжко хворого і недопущенням з його боку подальшої злочинної поведінки після звільнення.

Згідно п. 2 Постанови ПВСУ №8 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» відповідно до законодавства факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.

Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в переліку захворювань.

Враховуючи вимоги законодавства та ПВСУ, а також те, що ОСОБА_10 на момент психіатричного огляду активної психотичної симптоматики не виявляє, відсутність потреби у стаціонарному лікуванні та потребує медикаментозного лікування в амбулаторних умовах, колегія суддів вважає, що в теперішній час відсутні підстави для звільнення засудженої ОСОБА_10 від відбування призначеного їй покарання за хворобою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити.

Враховуючи вищевказане та керуючись ч. 1 ст. 409, 411, п. 6 ч. 2 ст. 412, п. 3 ч. 1 ст. 413, ст. 537, ст. 539 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2022 року, про звільнення засудженої ОСОБА_10 від призначеного покарання у виді позбавлення волі та застосовано примусові заходи медичного характеру скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання захисника в інтересах засудженої ОСОБА_10 про звільнення засудженої ОСОБА_10 від призначеного покарання у зв`язку із захворюванням на тяжку хворобу та застосування примусових заходів медичного характеру відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді -