Справа № 743/938/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/181/23
Категорія - - ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

потерпілого - ОСОБА_7

законного представника потерпілого - ОСОБА_8

представника третьої особи - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000080 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Мигалівці, Барського району, Вінницької області, житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_11 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, та покладено на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_7 50 750 грн. моральної шкоди.

Скасовано арешт, накладений на автомобіль марки «Nissan Primastar», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно з ухвалою слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 18.02.2020.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави 5827,68 грн процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 14.02.2020 близько 08.00 год., ОСОБА_11 , керуючи автомобілем марки «Nissan», р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Тарасевича, в с. Т.Шевченка, Чернігівського району, Чернігівської області, зі сторони с. Корольча в напрямку с. Мокрі Велички, Чернігівського району. Рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_11 , не будучи особливо уважним до такого учасника дорожнього руху, як неповнолітній велосипедист, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, при виникненні небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїв наїзд на неповнолітнього велосипедиста ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котрий виїхавши з вул. І. Франка на перехрестя вулиць Тарасевича та І. Франка, в с. Тараса Шевченка, Чернігівського району, виконавши маневр розвороту, повертався в бік вул. Івана Франка. У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, на строк понад 21 добу.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_11 грубо порушив вимоги п.п.1.7, 2.3 (б), 12.3 Правил дорожнього руху, що є причиною та умовою виникнення та настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали в результаті ДТП.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини ОСОБА_11 , кваліфікацію його дій, просив призначити його підзахисному покарання, із застосуванням ст.69 КК України, а також зменшити суму моральної шкоди. Послався на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості. Вказує, що суд не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, перебування на утриманні його підзахисного хворої дружини, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, повне визнання ним своєї вини та щире каяття, а також часткове відшкодування завданої шкоди потерпілому. Зазначає, що розмір морального відшкодування не є об`єктивним, справедливим та співмірним обсягу страждань потерпілого. На думку апелянта, розмір моральної шкоди має бути не більшим, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не призводити до її збагачення. З урахуванням цього, сторона захисту оцінює достатній розмір моральної шкоди у 25000 грн.

До початку апеляційного розгляду на адресу Чернігівського апеляційного суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 , в якому він просить звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, а кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - закрити.

Заслухавши доповідь судді; прокурора та представника третьої особи, які підтримали клопотання та просили його задовольнити; потерпілого та його законного представника, котрі заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

За змістом п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та відповідно до висунутого йому обвинувачення кримінальне правопорушення він вчинив 14 лютого 2020 року.

Згідно зі ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, відноситься до кримінальних проступків, за який передбачено найбільш суворе покарання у виді обмеження волі строком до трьох років.

Отже, на час апеляційного розгляду даного кримінального провадження, а саме 27 лютого 2023 року, минуло три роки з часу вчинення ОСОБА_11 інкримінованого йому кримінального правопорушення; закінчились строки притягнення до кримінальної відповідальності, визначені статтею 49 КК України; ухвалений вирок щодо ОСОБА_11 не набрав законної сили; обвинувачений не заперечує проти звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, а тому він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п.19 ч.1 ст.7, ст.26 КПК України, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого.

За положеннями ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч.2-4 ст.49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Зазначені підстави встановлені в ході апеляційного перегляду.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Отже, враховуючи, що матеріали провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався та наявні правові підстави для звільнення ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування вироку місцевого суду та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_11 відповідно до вимог статті 284 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 - задовольнити.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 листопада 2022 року щодо ОСОБА_11 - скасувати.

ОСОБА_11 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього - закрити, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4