ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/649/22 Справа № 710/1229/22 Категорія: ст. 331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участю:
прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси виділені матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 2 (два) місяці з утриманням в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» УДПтС України до 17 січня 2023 року включно, -

в с т а н о в и л а :

У провадженні Шполянського районного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження №0000073 відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2ст.307,ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч. 1 ст.263 КК України, ОСОБА_10 , яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_11 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України.

У даному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_8 ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 22.09.2022 ОСОБА_8 продовжено строком на два місяця запобіжний захід у виді тримання під вартою, обраний йому відповідно ухвали Черкаського апеляційного суду від 12.07.2022 та продовжений слідчим суддею Придніпровського районного суду м.Черкаси 22.08.2022.

Прокурор подав клопотання про продовження на 60 діб запобіжного заходу, тримання під вартою, відносно ОСОБА_8

17 листопада 2022 року ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області клопотання прокурора задоволено, та продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 2 (два) місяці до 17 січня 2023 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, вважаючи її незаконною захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою в якій просив: скасувати ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 17.11.2022 щодо ОСОБА_8 та ухвалити нову, якою у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 відмовити в повному обсязі та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді застави на рівні 161 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 399441 грн. 00 коп..

Апеляційні вимоги мотивував тим, що ризики, на які посилався прокурор у клопотанні як на підставу запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не підтверджені. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчили б про наявність умислу у обвинуваченого на переховування від суду, впливу на свідків, потерпілого та інших учасників або перешкоджання кримінальному провадженню.

Зазначає, що прокурор не обґрунтував в своєму клопотанні існування такого ризику, як вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (п.5 ч.1 ст.177 КПК України). Вважає, щоб заявити про існування такого ризику, має бути доведена реальність замаху на вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження наявного.

Апелянт вважає, що зважаючи, на те, що обвинувачений ОСОБА_8 тривалий час перебуває під вартою, а існування ризиків зазначених у ч.1 ст.177 КПК України є недоведеними, суд може змінити обраний щодо нього запобіжний захід на заставу з покладенням відповідних обов`язків.

Вказує, що прокурором не дотримано вимог ст.199 КПК України, оскільки в клопотанні не наведено обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Також вважає, що судом при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою не в повній мірі оцінено в сукупності всі обставини, як це передбачено ст.178 КПК України.

Також апелянт наголошує, що обвинувачений ОСОБА_8 має ряд тяжких хронічних захворювань, як гіпертонічну хворобу, серцеву недостатність, виразкову хворобу шлунку та 12 палої кишки, хворобу нирок пієлонефрит, а тому перебування його в умовах тримання під вартою погіршує стан його здоров`я, оскільки він потребує постійного медичного лікування.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, а саме має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, має сім`ю дружину та малолітню доньку 2013 р.н., а також має постійне місце роботи, працює у ФОП ОСОБА_12 на посаді підсобний працівник.

Однак суд, на думку апелянта, не врахував вказаних обставин та прийняв рішення, яке не відповідає вимогам ст.370 КПК України, пославшись як на доказ існування ризиків лише на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та просив ухвалу місцевого суду залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_8 визначено заставу у розмірі 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що ОСОБА_8 на цій підставі звільнено з-під варти, та покладено на нього ряд обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Після внесення заставодавцем застави за підозрюваного ОСОБА_8 у визначеному розмірі, останнім було порушено покладені на нього обов`язки, що свідчить про не здатність такого розміру застави забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

З огляду на зазначені обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що застава у розмірі 396 960 грн. 00 коп., не стала належним запобіжником щодо належного виконання обов`язків, покладених на ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, та дійшов переконання, що застава має бути призначена у більшому розмірі.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 червня 2022 року було звернуто в дохід держави та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України заставу, внесену ОСОБА_8 згідно ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2022 року (справа № 711/1785/22, провадження № 1-кс/711/519/22), у сумі 396 960 грн. 00 коп..

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 161 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 399 441 грн. 00 коп. з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на строк до 27 липня 2022 року.

Не погоджуючись з ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 червня 2022 року прокурор оскаржив її в апеляційній інстанції.

Ухвалою колегії суддів Черкаського апеляційного суду від 12 липня 2022 року апеляційну скаргу прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволено.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27 червня 2022 року, скасовано. Клопотання задоволено. Звернуто в дохід держави та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України заставу, внесену ОСОБА_8 , згідно ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2022 (справа № 711/1785/22, провадження № 1-кс/711/519/22), в сумі 396 960 грн. 00 коп..

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування до 27 липня 2022 включно, без визначення розміру застави. Строк дії ухвали визначено до 27 липня 2022 року, включно.

Прийняте рішення колегія суддів мотивувала не виконанням підозрюваним ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України покладених на нього ухвалою слідчого судді від 29.04.2022 та існуванням ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Судом першої інстанції під час судового засідання 17 листопада 2022 року щодо ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, постановлено ухвалу про продовження останньому строку тримання під вартою на 2 (два) місяці з утриманням в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» до 17 січня 2023 року.

Згідно ч.2 ст. 392 КПК України ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як вбачається з ч.3 ст. 407 КПК України, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів встановлено, що зазначені вимоги місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вже врахував при вирішенні питання про доцільність застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 29 квітня 2022 року, а також ризики, передбачені ст.177 КПК України були враховані і колегією суддів Черкаського апеляційного суду 12 липня 2022 року не зменшились та продовжують існувати, зокрема, переховування обвинуваченого від суду, ризик впливу обвинуваченого на свідків, а також ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення, і ці ризики, є дійсними та триваючими, на даний час не зменшились та виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 на більш м`який.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, та клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , останній обґрунтовано обвинувачується крім іншого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307 КК України, тобто особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, та умисно не виконував обов`язки, покладені на нього відповідно до ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 29 квітня 2022 року, тому, на думку колегії суддів, існує обґрунтований ризик, що він з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування, що вказує на ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , мають високий ступінь суспільної небезпеки, оскільки вчинені з посяганням на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, що охороняють здоров`я населення України та проти громадської безпеки.

Перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_8 може продовжити вчиняти злочини пов`язані з незаконним обігом психотропних речовин та наркотичних засобів, та інших заборонених до вільного обігу речей, так як він будучи судимим вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 27 січня 2021 року за ч.1 ст.263 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки за незаконне придбання, зберігання та незаконний збут бойових припасів, обвинувачується у вчиненні нового аналогічного злочину.

Перебуваючи на волі, обвинувачений може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, у тому числі на особу, якій останній незаконно збув психотропну речовину - амфетамін в ході проведення оперативної закупки, також може схилити свідків до дачі неправдивих показань для того, щоб зменшити або уникнути відповідальності за скоєний злочин, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_8 протягом тривалого часу умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, систематично вчиняв кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним обігом психотропних речовин, що вказує на те, що така його діяльність носила тривалий та цілеспрямований характер та обвинувачений може продовжити свою незаконну діяльність, що вказує на ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений.

Враховуючи наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_8 кримінальний правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування, негативно впливати на хід судового розгляду шляхом незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання ОСОБА_8 його кримінально-процесуальних обов`язків та запобігти вищевказаним ризикам, та прийняв вірне рішення щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді продовження строку тримання під вартою.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що апеляційні доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , щодо відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України є необґрунтованими, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги останнього.

Докази додані захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 , щодо працевлаштування ОСОБА_8 з 27 червня 2022 року у ФОП ОСОБА_12 на посаді підсобного робітника, без зазначення розміру отримуваної заробітної плати та звернення 04 липня 2022 року із заявою до РУ про втрату 27 січня 2022 року паспорта для виїзду за кордон за місцем свого проживання як на докази, що обґрунтовують підстави обрання щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді застави на рівні 161 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як того просить в апеляційній скарзі апелянт, не спростовують наведених висновків суду.

Щодо доводів апелянта про те, що обвинувачений ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, а саме дружину та доньку, то колегія суддів вважає, що наявність цих родичів само по собі не може слугувати підставою для зміни запобіжного заходу.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Що стосується доводів апелянта про тяжкий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_8 , то колегія суддів не може їх враховувати при розгляді даного провадження, оскільки будь-яких доказів, які б засвідчували саме про тяжкий стан здоров`я ОСОБА_8 , що унеможливлювало б перебування останнього під вартою, апелянтом суду надано не було.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що діючі норми права встановлюють, що особа, яка перебуває під вартою, не позбавлена права отримувати належну медичну допомогу.

У підпункті 1 пункту 3 розділу І Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 2019 року №1769/5, зазначено, що ув`язнені та засуджені, яких тримають у СІЗО, користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених законодавством України і встановлених вироком суду (для засуджених). Обмеження прав, які застосовуються до ув`язнених та засуджених, мають бути мінімально необхідними для досягнення обґрунтованих цілей. Такі обмеження не можуть застосовуватись, якщо для ефективного досягнення поставлених цілей існує менше альтернативне обмеження.

У підпункті 1 пункту 4 розділу І вказаних вище Правил, серед іншого, зазначено, що ув`язнені і засуджені мають право:

на охорону здоров`я в обсязі, встановленому Законом України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», за винятком обмежень, передбачених законодавством;

за висновком лікуючого лікаря отримувати від родичів або інших осіб (у фабричній закритій непошкодженій упаковці) лікарські засоби або їх аналоги, призначені для проходження курсу лікування, та медичні вироби, а також купувати їх за безготівковим розрахунком;

купувати протягом місяця за безготівковим розрахунком продукти харчування і предмети першої потреби, письмове приладдя, газети і книги через торговельну мережу на замовлення на суму та у кількості, що передбачені Законом України «Про попереднє ув`язнення», КВК та цими Правилами.

Пунктами 3 та 4 Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 серпня 2014 року за № 990/25767 (із змінами), встановлено, що:

медичне обслуговування (амбулаторне, стаціонарне лікування, реабілітація), контроль та аналіз стану здоров`я засуджених організовуються і проводяться медичними працівниками відповідно до законодавства про охорону здоров`я, системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів в порядку, передбаченому законодавством;

у закладах охорони здоров`я ДКВС надаються медична допомога при невідкладних станах, первинна медична допомога, вторинна (спеціалізована) та паліативна допомога, медична реабілітація, здійснюється санітарно-епідеміологічний нагляд, проводяться санітарно-гігієнічні та протиепідемічні заходи, у тому числі із впровадження превентивної медицини (пропаганда здорового способу життя, зокрема з питань дотримання особистої гігієни, запобігання інфекційним захворюванням, алкоголізму та наркоманії, попередження самогубств, гігієнічне навчання), організовується цілодобове чергування медичних працівників, забезпечення засуджених лікарськими засобами, медичними виробами, технічними та іншими засобами реабілітації, проводиться реабілітація та лікування після захворювань і травм.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, та задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 ..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 199, 331, 405, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 17 листопада 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 2 (два) місяці з утриманням в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» УДПтС України до 17 січня 2023 року, включно - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і подальшому оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: