ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000109 від 04.06.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Зірка Миколаївської області, громадянина рф, посвідка на постійне проживання НОМЕР_1 , пенсіонера, інваліда 2-ї групи, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст. 436-2 ч.1 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

в с т а н о в и в :
Згідно із Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її території, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, ІУ Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною та російською федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави України та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного права президент російської федерації (далі рф) володимир путін, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф, діючи всупереч п.п.1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимога ч.4 ст.2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХУ), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів зс рф на територію України.

20.02.2014 російською федерацією розпочато збройну агресію проти України.

У подальшому, 24.02.2022 о 05 год. президентом рф путіним в.в. відкрито оголошено про початок спеціальної військової операції на території України. Того ж дня, близько 05 год. 10 хв. зс рф, що діяли за наказом керівництва рф, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після чого, тоді ж, війська рф сухопутним шляхом зайшли на суверенну територію України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.08.2022 № 573/2022 продовжено з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 строком на 90 діб.

02.05.2022 (точний час досудовим слідством не встановлено), перебуваючи за адресою реєстрації та фактичного проживання, а саме на подвір`ї біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в ході розмови зі своїми сусідами, які проживають за адресою АДРЕСА_2 , з ідеологічних мотивів виправдовував, визнавав правомірною збройну агресію російської федерації проти України, розпочату в 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішньо громадянського конфлікту, а також виправдовував, та глорифікував осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань російської федерації, переконуючи слухачів, що «российская армія является лучшей, а ми тут ніхто і звати нас ніяк», «вони в повній амуніції, наші голі босі, а вони спасітєлі», «російська армія стоїть набагато рівнів більше по розвитку і озброєнню, вона превосходить нас у всьому», «вони вооружени як тільки можна по останньому слову техніки, а ми як останні голодранці», «путін спаситєль», «путінський режим прийде, спасе російськомовне населення», «путін робить все це правильно, пенсії більше, люди краще живуть і ми ждемо цю армію спасітєлєй коли вони нас спасуть від бандер», «вона своїми діями т.зв. спецоперацією наведуть порядок в нашій державі», «лад і вчинки російської армії по відношенню до нас є правильними», «когда все будет росия, только тогда будут зарплати, только тогда будет порядок», «спецоперація потрібна в Україні для встановлення порядку», «путінський режим прийде, спасе російськомовне населення. Тут одні бандери», «когда путин проведет спецоперацію…только тогда искоренится нацистская власть», «нацисти», «лад і вчинки російської армії по відношенню до нас є правильними. Оскільки нацики, які у нас тут і бандерівці тут брехуни», «оскільки нацики, які у нас тут і бандерівці тут брехуни, наше управління держави, президент клоун, брехун і нас все пропагандують, а армія наша сама по собі стріляє», «українські війська самі себе бомблять і наговорюють на армію спасітєлєй», «наші війська самі себе і мирне населення обстрілюють».

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ст. 436-2 ч.1 КК України, які виразилися у виправдовуванні, визнанні правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовуванні, а також глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань російської федерації.

24.10.2022 року прокурор Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 підставі ст. ст. 468,469,472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_3 добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 436-2 КК України. Крім того, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі, строком на два роки, із застосуванням ст. 75 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю та підтримав угоду, укладену між ним та прокурором про визнання винуватості.

Захисник в судовому засіданні угоду, укладену між прокурором та його підзахисним підтримав, просить її затвердити.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що укладена угода про визнання винуватості відповідає нормам КПК та може бути затверджена судом.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні, суд має право, зокрема затвердити угоду.

Відповідно до вимог ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до вимог ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.436-2 КК України, який згідно ч.4 ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені п.1-4 ч.4 ст. 474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, що передбачені в угоді.

Суд приходить до висновку, що дана угода відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на ній може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать його вимогам, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, укладення угоди було добровільним, очевидна можливість виконанням обвинуваченим взятих на себе зобов`язань, встановлені фактичні підстави для визнання винуватості.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 375, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Затвердити угоду від 24.10.2022 року між прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 436-2 ч.1 КК України і призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копія вироку невідкладно вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1