Cправа №505/2568/15-к
Провадження №1-кп/505/15/2023
УХВАЛА

Іменем України

17.03.2023 м. Подільськ

Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового зсідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Подільськ Одеської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №-0001240, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Петрівське Розважевського району Київської області, громадянина України, з вищою освітою, колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , майора запасу, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу на посаді заступника командира з виховної роботи 6 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «майор», 19 лютого 2015 року близько 19 годин 00 хвилин, знаходячись у польовому таборі у АДРЕСА_2 , поблизу штабної палатки військової частини НОМЕР_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин побутового характеру через неправдиві висловлювання щодо сімейного життя на адресу останнього вступив у сварку з прапорщиком ОСОБА_6 . Під час сварки у ОСОБА_5 виник прямий умисел, направлений на спричинення фізичного болю останньому.

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на умисне спричинення фізичного болю ОСОБА_6 , в той же день та час, заходячись знаходячись у польовому таборі у АДРЕСА_2 , під час сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин побутового характеру ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді фізичного болю та бажаючи їх настання, умисно завдав побої прапорщику ОСОБА_6 у вигляді одного сильного удару правою ногою, взутою у черевик з високим берцем, в область ребер зліва та одного сильного удару лівою ногою, взутою у черевик з високим берцем, в область правого ока, завдавши ОСОБА_6 фізичний біль та не спричинив тілесних ушкоджень.

Він же, близько 19 години 00 хвилин 09 березня 2015 року, знаходячись у приміщенні свого службового кабінету на території військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , на фоні раптово виниклого злочинного наміру на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , використовуючи незначний привід побутового характеру, а саме невдоволення неправдивими висловлюваннями останнього щодо сімейного життя, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, заподіяв капітану ОСОБА_7 тілесні ушкодження середньої тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров`я, завдавши не менше двох ударів ногою, взутою у черевик з високим берцем, в область голови та одного удару ногою в груди, спричинивши останньому крововилив обличчя, крововиливи грудної клітини зліва та перелому висхідної гілки нижньої щелепи справа зі зміщенням уламків.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.126 КК України, як умисне завдання ударів, що завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, та за ч.1 ст.122 КК України, як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

До суду від потерпілого ОСОБА_6 надійшла заява про відмову від обвинувачення ОСОБА_5 , та просить кримінальне провадження закрити, оскільки примирилися та у нього відсутні будь-які матеріальні або моральні претензії відносно ОСОБА_5 .

В судовому засіданні ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_4 не заперечували проти закриття кримінального провадження з цих обставин, крім того ОСОБА_5 пояснив суду, що вину в скоєному кримінальному правопорушенні за ознаками ч.1 ст.126 КК України визнає, кається у скоєному.

Також в судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його підзахисного ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття провадження у кримінальному провадженні, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України. В обґрунтування захисник зазначив, що строк притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України відповідно до статті 49 КК України сплив, а отже обвинуваченого ОСОБА_5 має бути звільнено від кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , вищезазначене клопотання підтримав, та просив його задовольнити. При цьому обвинувачений у судовому засіданні вину визнав, та зазначив, що йому зрозумілі суть обвинувачення та підстава звільнення від кримінальної відповідальності.

Прокурор висловив думку про можливість задоволення заяви потерпілого ОСОБА_6 в зв`язку з відмовою від обвинувачення, та клопотання захисника про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття провадження у кримінальному провадженні, у зв`язку із закінченням строків давності.

Вислухавши думки учасників процесу, суд вважає доцільним кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.126 КК України закрити з огляду на наступне.

Згідно з ч.4 ст.26 КПК України, відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Згідно з ч.1 ст.477 КПК України кримінальний злочин, передбачений ч.1 ст.126 КК України, відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У відповідності до ч.7 ст.284 КПК України - якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Враховуючи те, що потерпілий відмовився від обвинувачення, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.126 КК України слід закрити у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення у формі приватного обвинувачення.

Крім того, дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.122 КК України, як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №-12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за КПК України 1960 року), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК).

Так, відповідно до обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину за ч.1 ст.122 КК України, який ним вчинений 09.03.2015, та відповідно до ст.12 КК України вказаний злочин є нетяжким.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Санкція ч.1 ст.122 КК України, передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Таким чином, у зв`язку з тим, що з дня вчинення ОСОБА_5 злочину (09.03.2015), передбаченого ч.1 ст.122 КК України минуло понад п`ять років, останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за даною статтею на підставі ст.49 КК України.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину строк притягнення до кримінальної відповідальності за який сплив, переривання перебігу давності не було, від слідства або суду обвинувачений не ухилявся, обчислення строків давності є правильним, обвинувачений не заперечував проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав і дав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності - клопотання про звільнення підлягає задоволенню, особа - звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження - закриттю.

У даному кримінальному провадженні відсутні судові витрати, тому питання щодо цього суд немає вирішувати.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого на стадії досудового розслідування не обирався, арешт на майно не накладався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 49 КК України, ст.ст.26, 128, 284-288, 372, 477 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження №-0001240 від 13.03.2015 в частині обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України - закрити, на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України - відмова потерпілого ОСОБА_6 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Клопотання захисника ОСОБА_4 - задовольнити.

На підставі ст.49 КК України, обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене 13.03.2015 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №-0001240 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, - закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Котовський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1