Справа №591/2816/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/470/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06 червня 2022 року, якою залишено без задоволення заяву ОСОБА_7 про перегляд за виключними обставинами вироку Зарічного районного суду м. Суми від 08.12.2014, ухвали Сумського апеляційного суду від 11.02.2015 та постанови Верховного Суду України від 04.07.2018,

ВСТАНОВИЛА:

До Зарічного районного суду м. Суми надійшла заява засудженого ОСОБА_7 про перегляд за виключними обставинами судові рішення, що набрали законної сили - вирок Зарічного районного суду м. Суми від 08.12.2014, ухвалу Сумського апеляційного суду від 11.02.2015 та постанову Верховного Суду України від 04.07.2018, якими він був засуджений до довічного позбавлення волі. В обгрунтування своєї заяви засуджений посилається на ті обставини, що було невірно кваліфіковано його дії, в основу вироку покладені недопустимі докази.

06 червня 2022 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми, засудженому ОСОБА_7 було відмовлено у задоволенні його заяви. Своє рішення суд першої інстанції мотивує тим, що місцевим судом, при вирішенні справи щодо ОСОБА_7 положення ст.ст. 81, 82 КК України не застосовувались, визнання Конституційним Судом України неконституційними цих положень закону не є виключними обставинами для перегляду вироку Зарічного районного суду м.Суми від 08.12.2014, ухвали Сумського апеляційного суду від 11.02.2015 та постанови Верховного Суду України від 04.07.2018.

Не погодившись з таким рішення суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вищевказану ухвалу скасувати та повернути матеріали провадження до суду першої інстанції на новий розгляд у новому складі суду.

Свої вимоги засуджений ОСОБА_7 обгрунтовує тим, що законодавчо він не віднесений до категорії осіб, визначених у ч.6 ст.80 КК України, а відноситься до ч.5 ст.80 КК України, та відповідно зі спливом 15 річного строку давності виконання вироку, питання щодо застосування до нього давності вирішуватиме суд обов`язково.

Вказує, що у разі, якщо суд не вважатиме за можливе застосувати до нього давність, суд обов`язково довічне позбавлення волі, замінить на позбавлення волі.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необгрунтованою і невмотивованою, постановлену із допущенням істотних порушень кримінального процессуального закону, неповнотою судового розгляду та як наслідок з невідповідними висновками суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім того, апелян вказує, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 16.09.2021 року № 6-р(II)/2021 було визнано неконституційним ч. 1 ст. 81, та ч. 1 ст. 82 Кримінального кодексу України, зокрема, що покарання у виді довічного позбавлення волі як покарання без перспективи звільнення є несумісним із вимогами Конституції України. Зазначає, що така позиція Конституційного Суду України в сукупності з тим, що кримінальний закон не визначає порядок, терміни та умови виконання і відбування такого покарання як довічне позбавлення волі, порушує засаду верховенства права, унеможливлює виконання судового рішення та також свідчить про неконституційність вказаного покарання.

Вважає прийняття такого рішення КСУ, згідно ст. 462 КПК України, виключною обставиною, що могла вплинути на рішення судів всіх інстанцій. Тому просить переглянути судові рішення за виключними обставинами, скасувати вирок Зарічного районного суду м. Суми від 08.12.2014, ухвалу Сумського апеляційного суду від 11.02.2015 та постанову Верховного Суду України від 04.07.2018 та ухвалити інше рішення, яким змінити вид покарання «довічне позбавлення волі» на позбавлення волі, визначене ст. 63 ч.2 КК України; постановити окрему ухвалу, якою визнати незаконність виконання і відбування такого виду покарання як довічне позбавлення волі у період з 08.12.2014 по 16.11.2021 включно, призначене вироком Зарічного районного суду м. Суми від 08.12.2014.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги засудженим, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Статтею 459 КПК України передбачені підстави для здійснення кримінального провадження за виключними обставинами.

Відповідно до ст. 460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Заява про перегляд судового рішення за виключними обставинами має відповідати вимогам, передбаченим ст. 462 КПК України.

Згідно ч.3 ст.459 КПК України підстави перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є:

-встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане;

-встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом;

-встановлення вини судді у вчиненні кримінального правопорушення або зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження, внаслідок якого було ухвалено судове рішення.

Виключною обставиною згідно п.1 ч.3 ст.459 КПК України є встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи. Тобто для існування виключної обставини має бути наявність двох складових: встановлена Конституційним Судом України неконституційність правового акту і вказаний акт мав бути вже застосований судом при вирішенні справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Рішенням Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р(ІІ)/2021, на прийняття якого ОСОБА_7 посилається як на виключну обставину, визнано неконституційними положення ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 82 КК України, оскільки вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Водночас, довічне позбавлення волі, як один із видів покарання відповідно до п.12 ч.1 ст.51 КК України, передбачено ст.64 КК України і Рішенням Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2021 така норма неконституційною не визнавалася.

Тобто, вказаним рішенням Конституційного Суду України не встановлена неконституційність закону, застосованого Зарічним районним судом м.Суми при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 , а обидві норми закону, що стали предметом розгляду Конституційного Суду України стосуються не розгляду справи по суті чи постановлення вироку, а порядку його виконання.

За таких обставин, визнання Конституційним судом України неконституційними ч. 1 ст.81, ч. 1 ст.82 КК України, не впливало на вирішення справи по обвинуваченню ОСОБА_7 по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, на теперішній час нормами Кримінального кодексу України не врегульовано питання застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі положень ст.ст.81,82 КК України, а вказаним рішенням Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/21 від 16.09.2021 лише зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене ст.ст. 81,82 КК України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

Таке Рішення Конституційний Суд України постановив з метою реалізації статей 3, 23, 28 Конституції України та приведення Кодексу у відповідність до Конституції України та зазначив, що обов`язком Верховної Ради України є законодавчо забезпечити реалістичну перспективу звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, від подальшого відбування такого покарання шляхом унормування порядку заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-дострокового звільнення.

Тому, виконання вищевказаних приписів Конституційного Суду України має бути здійснено шляхом внесення Верховною Радою України змін до норм права, котрі регулюють питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміну його невідбутої частини більш м`яким, з метою поширення їх дії на такий вид покарання, як довічне позбавлення волі.

Таким чином, враховуючи те, що місцевим судом, при вирішенні справи щодо ОСОБА_7 положення ст.ст. 81, 82 КК України не застосовувались, визнання Конституційним Судом України неконституційними цих положень закону не є виключними обставинами для перегляду вироку Зарічного районного суду м.Суми від 08.12.2014, ухвали Сумського апеляційного суду від 11.02.2015 та постанови Верховного Суду України від 04.07.2018.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що ОСОБА_7 слід відмовити у задоволенні його клопотання про перегляд за виключними обставинами вироку Зарічного районного суду м. Суми від 08.12.2014, ухвали Сумського апеляційного суду від 11.02.2015 та постанови Верховного Суду України від 04.07.2018, за її необґрунтованістю, а тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06 червня 2022 року, якою ОСОБА_7 відмовлено у заяві про перегляд за виключними обставинами вироку Зарічного районного суду м. Суми від 08.12.2014, ухвали Сумського апеляційного суду від 11.02.2015 та постанови Верховного Суду України від 04.07.2018, залишити без зміни, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , в той же строк з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4