СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/4764/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2022 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003461 від 10.12.2022, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

встановив:

До слідчого судді надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003461 від 10.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003461 від 10.12.2022, у якому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим, маючи непогашену в законному порядку судимість, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив злочин, за наступних обставин:

09.12.2022 приблизно о 9:30 год., ОСОБА_4 знаходячись за адресою: м. Київ, пр. Ак. Палладіна, 7-А, повторно незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем сірого кольору марки «Toyota» моделі «Corolla», 2002 р.в., номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , у результаті чого останньому було завдано майнову шкоду.

Так, 09.12.2022 приблизно о 9:30 год., ОСОБА_4 після вживання спиртних напоїв, знаходячись за адресою: м. Київ, пр. Ак. Палладіна, 7-А, помітив на узбіччі дороги припаркований автомобіль «Toyota Corolla» з номерним знаком НОМЕР_1 , в якому помітно був відчинений багажник. Підійшовши до вказаного автомобіля, зазирнувши до його салону, він помітив ключі в замку запалювання. В цей момент ОСОБА_4 вирішив незаконно заволодіти транспортним засобом - автомобілем сірого кольору марки «Toyota» моделі «Corolla», з номерним знаком НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 . Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, проник до салону автомобіля, використовуючи наявний ключ в замку запалювання від автомобіля, привів у дію двигун внутрішнього згорання та незаконно заволодів транспортним засобом. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв власнику транспортного засобу - автомобіля сірого кольору марки «Toyota» моделі «Corolla», з номерним знаком НОМЕР_1 Семененку ОСОБА_7 майнову шкоду.

В подальшому, маючи змогу розпоряджатись викраденим транспортним засобом на власний розсуд, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Toyota Corolla» з номерним знаком НОМЕР_1 , доїхав ним до вул. Жовтнева, 79, що в с. Петропавлівська Борщагівка Київської області, де припаркував його на узбіччі. Після чого витягнув із замка запалювання ключ, який поклав до своєї сумки та попрямував до місця свого проживання.

В ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні виникла необхідність у обранні запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики того, що він може здійснити дії, передбачені п. п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування та вчиняти інші аналогічні злочини, може впливати на потерпілого та свідків кримінального провадження, а менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та просив слідчого суддю застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Підозрюваний ОСОБА_4 надав пояснення з приводу пред`явленої йому підозри, згідно яких свою провину у вчиненому визнав, до скоєного відноситься критично, повідомив що підробляє кухарем у кафе, що розташоване в с. Петропавлівська Борщагівка Київської області, офіційно не працевлаштований, фактично проживає в АДРЕСА_2 , вказане житло йому та іншим працівникам кафе винаймає роботодавець. Просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, не повязаний з обмеженням волі.

Вислухавши думку прокурора, підозрюваного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Як вбачається з матеріалів клопотання, 22.12.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Обставини, викладені у повідомленні про підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, обґрунтовано підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом заяви ОСОБА_8 від 09.12.2022 ; протоколом огляду місця події від 09.12.2022 за адресою: м. Київ, пр. Палладіна, 7-А ; протоколом огляду місця події від 13.12.2022 за адресою: Київська обл., с. П. Борщагівка, вул. Жовтнева, 76; показаннями потерпілого ОСОБА_6 від 13.12.2022, який повідомив, що він є власником транспортного засобу - автомобіля сірого кольору марки «Toyota» моделі «Corolla», з номерним знаком НОМЕР_1 та повідомив про відомі йому обставини незаконного заволодіння вказаного автомобіля ; показаннями свідка ОСОБА_8 , який повідомив про відомі йому обставини незаконного заволодіння транспортного засобу - автомобіля сірого кольору марки «Toyota» моделі «Corolla», з номерним знаком НОМЕР_1 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Відповідно до позиції ЄСПЛ, зокрема з пункту 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя враховує відсутність у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків ( він неодружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований), тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та можливість призначення судом покарання, пов`язаного з позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, а також те, що підозрюваний є особою раніше судимою. З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що існує ризик того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Водночас, слідчий суддя бере до уваги той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 , отримавши клопотання про обрання йому запобіжного заходу, самостійно з`явився до суду для розгляду цього клопотання, що не демонструє очевидності цього ризику. Разом з тим, слідчий суддя враховує, що досудове розслідування триває, наразі проводиться ряд слідчих дій, а тому існує висока ймовірності того, що поведінка підозрюваного, з урахуванням даних про його особу, може змінитися з огляду на можливість його засудження до покарання у виді позбавлення волі.

Також існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 , будучи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, його поведінка свідчить про те, що він не став на шлях виправлення.

При цьому суд бере до уваги, що на даний час до обставин, які підвищують ступінь встановлених ризиків, належить військова агресія Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Водночас, слідчий суддя вважає не встановленим під час розгляду клопотання ризик того,що підозрюваний може впливати на потерпілого та свідків кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.183КПКУкраїни тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Пунктом 5 частини 2 статті183КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Враховуючи сукупністю обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.5 ст. 182 КПК України).

Враховуючи обставини кримінального правопорушення та особу підозрюваного ОСОБА_4 , його вік, майновий стан та процесуальну поведінку, слідчий суддя вважає за доцільне визначити заставу у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 620 рн. (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять гривень) та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178,182, 183, 193, 194, 196, 309,395 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 21 лютого 2023 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у межах двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 620 рн. (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м. Києва (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059; банк отримувача ДКСУ, м.Київ ;код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA1012089), після внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , у разі внесення застави строком на два місяці з моменту внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього, для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текс ухвали оголошено 26.12.2022 року.

Cлідчий суддя ОСОБА_1