Номер провадження: 11-кп/813/629/23
Справа № 511/1847/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 01 листопада 2022 року, в кримінальному провадженні №0000003 від 30 березня 2021 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України,

в с т а н о в и л а :

Обставини, встановлені вироком суду першої інстанції.

Вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 01 листопада 2022 року ОСОБА_8 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України та виправдано у зв`язку із відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Відповідно до обвинувального акта, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що в травні місяці 2019 року, більш точного часу не встановлено, у нього виник злочинний намір, спрямований на дачу завідомо неправдивих показань для штучного створення доказів стороні захисту, шляхом дачі показань під час допиту його в якості свідка в судовому засіданні по справі № 505/3577/18 по матеріалам кримінального провадження №0000570 від 02 травня 2018 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме в умисному вбивстві ОСОБА_10 вчиненого з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на штучне створення доказів стороні захисту, усвідомлюючи противоправний характер своїх діянь, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_8 06 травня 2019 року в денний час, перебуваючи у залі судового засідання №3 який розташований у приміщенні Роздільнянського районного суду Одеської області, за адресою: м. Роздільна, вулиця Європейська, 37-А, під час судового розгляду по справі № 505/3577/18, склавши присягу свідка та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, умисно надав суду завідомо неправдиві свідчення в якості свідка з метою створення штучного алібі обвинуваченому ОСОБА_11 .

Так, ОСОБА_8 знаходячись під присягою свідка, суду заявив, що обвинувачений у навмисному вбивстві ОСОБА_12 01 травня 2018 року близько з 18:45 годин по ранок 02 травня 2018 року чергував з ним на ставку в с.Коси Подільського району Одеської області, що суперечить обставинам справи, оскільки саме в цей час ОСОБА_12 перебував в с. Глибочок Подільського району Одеської області і не мав реальної можливості одночасно перебувати в двох місцях.

Разом з цим, згідно вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2020 року, що вступив в законну силу 20 квітня 2021 року, покази свідка ОСОБА_8 судом не були прийняті у зв`язку з його зацікавленістю та відсутністю безсторонності.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України, як введення в оману суду, тобто завідомо неправдиві показання свідка, поєднане зі штучним створенням доказів стороні захисту у особливо тяжкому злочині.

Визнаючи ОСОБА_8 невинуватим, суд першої інстанції констатував, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні ОСОБА_8 є склад кримінального правопорушення.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись із судовим рішенням та висновками суду щодо виправдування ОСОБА_8 , прокурор подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 01 листопада 2022 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки і звільнити ОСОБА_8 від покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказує, що суд першої інстанції в порушення вимог п.1 ч.3 ст.374 КПК України, не навів конкретні підстави для виправдання обвинуваченого ОСОБА_8 та не зазначив мотиви з яких відкидає докази обвинувачення.

Суд дослідив докази, що надані стороною обвинувачення однобічно і неповно, взявши до уваги лише покази обвинуваченого, який суду пояснив, що 01 травня 2018 року він перебував на ставку в с.Коси Подільського району Одеської області і постійно бачив ОСОБА_9 в період часу з 19:00 до 23:00. Разом із цим, суд першої інстанції не прийняв до уваги обставини встановлені вироком Роздільнянського районного суду Одеської області 12 жовтня 2020 року, який набрав законної сили, згідно яких 01 травня 2018 року близько 21:30 год ОСОБА_9 вчинив вбивство в с.Глибочок Подільського району. Вказаним вироком встановлено неправдивість показань ОСОБА_8 .

На думку прокурора суд першої інстанції неправильно застосував положення ст.384 КК України, оскільки невірно розтлумачив її зміст. Суд мав достатні і належні докази для визнання ОСОБА_8 винним за ч.2 ст.384 КК України, проте цього необґрунтовано не зробив. При цьому висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Прокурор вказує на порушення судом вимог ст.ст.2, 7, 9, 23, 94, 370, 374 КПК України.

Прокурор відмовився від заявленого в апеляційній скарзі клопотання про дослідження письмових доказів.

Клопотання прокурора про прослуховування аудіозапису судового засідання від 06 травня 2019 року задоволено.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 , в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

В той же час, як Конституцією України, так і загальними засадами Кримінального провадження встановлено презумпцію невинуватості та забезпечення доведеності вини. Згідно зі ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином на сторону обвинувачення покладено обов`язок в доведенні вини особи щодо вчинення кримінального правопорушення. При цьому сторона обвинувачення, обстоюючи свою позицію щодо вчинення особою кримінального правопорушення, має довести зазначену обставину поза розумним сумнівом.

Виходячи із положень ст.15, 291 КПК України обвинувальний акт є документом в якому стороною обвинувачення викладається твердження щодо вчинення особою кримінального правопорушення, яке вподальшому має бути доведене в ході судового розгляду.

Згідно з ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

На переконання суду апеляційної інстанції, попри доводи апеляційної скарги прокурора, суд першої інстанції вірно встановив, що стороною обвинувачення не доведено, що в діянні ОСОБА_8 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України.

Як вже зазначалося, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України - введення в оману суду, тобто завідомо неправдиві показання свідка, поєднане зі штучним створенням доказів стороні захисту у особливо великих розмірах.

За версією сторони обвинувачення вчинення ОСОБА_8 вказаного злочину відбулося за наступних обставин. В травні місяці 2019 року, більш точного часу не встановлено, у нього виник злочинний намір, спрямований на дачу завідомо неправдивих показань для штучного створення доказів стороні захисту, шляхом дачі показань під час допиту його в якості свідка в судовому засіданні по справі № 505/3577/18 по матеріалам кримінального провадження №0000570 від 02 травня 2018 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у умисному вбивстві ОСОБА_10 , вчиненого з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на штучне створення доказів стороні захисту, усвідомлюючи противоправний характер своїх діянь, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_8 06 травня 2019 року в денний час, перебуваючи у залі судового засідання №3 який розташований у приміщенні Роздільнянського районного суду Одеської області, за адресою: м. Роздільна, вулиця Європейська, 37-А, під час судового розгляду по справі №505/3577/18, склавши присягу свідка та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, умисно надав суду завідомо неправдиві свідчення в якості свідка з метою створення штучного алібі обвинуваченому ОСОБА_11 .

Так, ОСОБА_8 знаходячись під присягою свідка, суду заявив, що обвинувачений у навмисному вбивстві ОСОБА_12 01 травня 2018 року близько з 18:45 годин по ранок 02 травня 2018 року чергував з ним на ставку в с.Коси Подільського району Одеської області, що суперечить обставинам справи, оскільки саме в цей час ОСОБА_12 перебував в с. Глибочок Подільського району Одеської області і не мав реальної можливості одночасно перебувати в двох місцях.

В ході судового розгляду прокурором на підтвердження доведеності вини обвинуваченого надано наступні докази, які за висновками суду, попри позицію сторони обвинувачення, не доводять вину ОСОБА_8 :

Витяг з ЄРДР за №0000003 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30 березня 2021 року, відповідно до якого на підставі рапорту прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_13 , внесені відомості за правовою кваліфікацією ч.1 ст.384 КК України за фактом надання завідомо неправдивих показів ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №000057 за обвинуваченням ОСОБА_9 ;

Електронний рапорт, з якого вбачається, що 03 березня 2021 року відомості за фактом надання громадянином ОСОБА_8 завідомо неправдивих показів, зареєстровані в ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» Подільського ВП ГУНП в Одеській області за №2633;

Рапорт прокурора Подільської окружної прокуратури ОСОБА_14 від 31 березня 2021 року згідно якого, останній повідомив керівника Подільської окружної прокуратури ОСОБА_15 , що в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000003 та судового розгляду у кримінальному провадженні №0000570 встановлено, що стороною захисту, з метою доведення невинуватості ОСОБА_9 та штучного створення алібі обвинуваченому заявила клопотання про допит свідків, серед яких є ОСОБА_8 ;

Протокол огляду від 11 травня 2021 року, згідно з яким слідчим було проведено огляд речей, а саме - цифрового оптичного компакт диску DVD-R, об`ємом пам`яті 4,7 Гб з позначками на диску «Довідка по трафікам ОСОБА_9 ».

Протокол тимчасового доступу до речей та документів від 28 квітня 2021 року відповідно до якого отримано доступ до охоронювану законом таємницю та інформацію, яка зберігається у оператора телекомунікаційної мережі ПрАТ «ВФ України»;

Протокол огляду від 21 травня 2021 року згідно якого слідчим проведено огляд речей, а саме - цифрового оптичного компакт диску DVD-R, об`ємом пам`яті 4,7 Гб від 23 квітня 2021 року на якому мітиться текстовий файл, в якому міститься інформація по абонентському номеру НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 .

Протокол тимчасового доступу до речей та документів від 24 травня 2021 року відповідно до якого слідчим вилучено завірені належним чином копії матеріалів кримінального провадження по справі №505/3577/18, номер провадження 1-кп/511/12/20, а саме: запис судового засідання від 06 травня 2019 року, копію журналу судового засідання від 06 травня 2019 року, копію вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2020 року, копію ухвали Одеського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року;

Протокол огляду від 24 травня 2021 року, відповідно до якого слідчим проведено огляду цифрового оптичного компакт диску DVD-R, об`ємом пам`яті 4,7 Гб з позначкою 06 травня 2019 року №505/3577/18 із записом судового засідання від 06 травня 2019 року, копію журналу судового засідання від 06 травня 2019 року, копію вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2020 року, копію ухвали Одеського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року, копію розписки ОСОБА_8 та копію паспорту ОСОБА_8 .

Компакт диск DVD-R, об`ємом пам`яті 4,7 Гб з позначкою «06.05.2019 №505/35/18» із записом судового засідання від 06 травня 2019 року, в ході якого проведено допит свідка ОСОБА_8 .

За ст.384 КК України відповідальність настає, якщо показання є неправдивим, тобто такими які повністю, або хоча б частково не відповідають дійсності.

Показання свідка є неправдивими, якщо полягають у повідомленні недостовірних відомостей про факти та обставини, що мають значення для кримінального провадження.

Разом із цим, як вірно встановив суд першої інстанції зазначені докази, як кожен окремо, так і їх сукупність не доводять поза розумним сумнівом, що ОСОБА_8 надаючи показання під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_9 надав завідомо неправдиві показання тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.384 КК України.

Доводи в апеляційній скарзі прокурора про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги покази ОСОБА_8 про те, що він постійно бачив ОСОБА_9 в період часу з 19:00 до 23:00, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються встановленими в кримінальному провадженні обставинами.

Відповідно до вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_9 , вказуючи покази ОСОБА_8 , суд не зазначив про те, що ОСОБА_8 бачив постійно ОСОБА_9 . Вказаний вирок переглянуто судами апеляційної та касаційної інстанції і залишено без змін.

Як вбачається із прослуханого в судовому засіданні апеляційного суду аудіозапису судового засідання від 06 травня 2019 року ОСОБА_8 зазначив, що 01 серпня 2018 року з вечора разом з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 заступили на чергування в с.Коси на ставок. Близько 19:00 - 20:00 на водойму приїхали Подручний ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Ярощук Денис привіз замариноване м`ясо, а ОСОБА_9 пішов ловити рибу. Вони всі сиділи, їли, дивилися за порядком - це все було поруч. Після 20:00 години приїхав бригадир ОСОБА_21 , який провів інструктаж. Він ( ОСОБА_8 ) разом з ОСОБА_22 вийшли на човні на ставки, щоб виявити сітки браконьєрів та їх не було на березі з 23:00 до 01:00 год. Після свого повернення він бачив, як всі інші були біля костра, сиділи у вагончику. ОСОБА_23 сидів біля машини, а ОСОБА_9 спав в машині, це було біля 2 години ночі.

Аналогічні показання обвинувачений надав і під час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження. Зокрема ОСОБА_8 зазначив, що надав правдиві показання під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_9 . Вказав, що 01 травня 2018 року ОСОБА_9 перебував з ним в с.Коси на ставку, проте з 19:00 год. 01 травня 2018 року по ранок 02 травня 2018 року він його постійно не спостерігав, оскільки ОСОБА_9 ходив ловити рибу. Крім того ОСОБА_8 з 23:00 год. 01 травня 2018 року по 01:00 год. 02 травня 2018 року здійснював на човні пошук браконьєрських сіток і також не спостерігав за ОСОБА_9 .

Такі показання ОСОБА_8 підтвердив і в суді апеляційної інстанції. Зокрема зазначив, що ОСОБА_9 був на ставку, однак всього в тому місці було 11 людей, кожен з яких займався своїми справами, а він за часом не слідкував.

Разом із цим, такі показання не узгоджуються із твердженням сторони обвинувачення, що ОСОБА_8 , знаходячись під присягою свідка, вказував, що близько з 18:45 год. 01 травня 2018 року по ранок 02 травня 2018 року ОСОБА_9 чергував з ним на ставку в с.Коси Подільського району Одеської області.

Натомість, як вбачається із звукозапису судового засідання від 06 травня 2019 року ОСОБА_8 вказав, що ОСОБА_9 перебував 01 травня 2018 року в с.Коси Подільського району Одеської області на ставку, проте він не спостерігав його візуально протягом всього часу перебування на ставку, оскільки відлучався з місця чергування як сам, так і ОСОБА_9 відлучався для ловлі риби.

Тобто, вбачається, що під час розгляду справи відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 дослівно не стверджував, що ОСОБА_9 протягом часу з 18:45 год 01 травня 2018 року по ранок 02 травня 2018 року чергував з ним на ставку, а лише вказував, що ОСОБА_9 певний проміжок часу перебував на ставку, проте не був в його полі зору постійно, оскільки, і ОСОБА_9 ходив ловити рибу, і він ( ОСОБА_8 ) виходив на човні на ставки. При цьому ОСОБА_8 постійно за часом не слідкував.

Більш того, зі змісту показань ОСОБА_8 , що надані в кримінальному провадженні №0000570 та в даному кримінальному провадженні вбачається, що з 18:45 год 01 травня 2018 року по ранок 02 травня 2018 року на ставку в АДРЕСА_2 перебувала значна кількість людей, кожен з яких займався своїми справами та ОСОБА_8 не звертав безпосередню увагу на кожного з них, тобто не слідкував безперервно за ними, в тому числі і за ОСОБА_9 .

Крім того, ОСОБА_8 , як під час допиту у справі про вбивство, так і в даному кримінальному провадженні вказував, що ОСОБА_9 не мав жодного відношення до чергування на ставку, а тому твердження сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_9 саме чергував разом з ОСОБА_8 на ставку є безпідставними.

Доводи прокурора в судовому засіданні апеляційного суду про те, що на аудіозаписі від 06 травня 2019 року зафіксовано ствердну відповідь ОСОБА_8 на питання прокурора «Чи був ОСОБА_9 постійно в полі його зору?» суд апеляційної інстанції вважає непереконливими, оскільки із показів ОСОБА_8 у цьому судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_24 пояснив, що в період з 18:45 до 23:00 години кожен з присутніх на ставку займався своїми справами, а він за ними постійно та за часом не слідкував.

В апеляційній скарзі прокурор також звертає увагу на те, що ОСОБА_8 вказав, що постійно бачив ОСОБА_9 в період часу з 19:00 до 23:00 год. 01 травня 2018 року.

Разом із цим, відповідно до визначення поняття «постійний», що наведене у Великому тлумачному словнику сучасної української мови (уклад. та голов. ред. В. Т. Бусел. - Київ; Ірпінь: Перун, 2005. - VIII, 1728 с.) постійниий - який триває увесь час, не припиняючись і не перериваючись; безперервний, безупинний.

Таким чином, за версією сторони обвинувачення ОСОБА_8 мав безперервно спостерігати за ОСОБА_9 і не випускати його із поля свого зору. Разом із цим, такі дані не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки ОСОБА_8 стверджував, що постійно не бачив ОСОБА_9 з 19:00 год 01 травня 2018 року по ранок 02 травня 2018 року.

На питання суду апеляційної інстанції ОСОБА_8 повідомив, що не розумів в повній мірі значення вказаного терміну «постійний», а на його переконання, хоч ОСОБА_9 періодично і відлучався з місця їх перебування, це охоплювалося поняттям «постійно».

Не підтверджують формулювання обвинувачення, що викладене в обвинувальному акті, й інші надані стороною обвинувачення докази, зокрема копії журналу судового засідання від 06 травня 2019 року, копія вироку Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2020 року, копія ухвали Одеського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року, оскільки не підтверджують, що ОСОБА_8 стверджував саме про те, що ОСОБА_9 протягом часу з 18:45 год 01 травня 2018 року по ранок 02 травня 2018 року чергував з ним на ставку.

Надані стороною обвинувачення витяг з ЄРДР, а також рапорти відповідно до вимог КПК України не мають доказового значення в кримінальному провадженні.

Що стосується протоколу огляду від 11 травня 2021 року диску «Довідка по трафікам ОСОБА_9 », протоколу огляду від 21 травня 2021 року текстового файлу, в якому міститься інформація по абонентському номеру НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , а також протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 28 квітня 2021 року щодо інформації, яка зберігається у оператора телекомунікаційної мережі ПрАТ «ВФ України», то вказані документи, ані підтверджують, ані спростовують формулювання обвинувачення, що зазначене в обвинувальному акті.

Посилання апеляційної скарги прокурора на те, що висновки суду ґрунтуються лише на показаннях ОСОБА_8 суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки в даному випадку, з огляду на характер інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, саме аналіз його показань, як під час розгляду кримінального провадження №0000570 відносно ОСОБА_9 , так і в даному кримінальному провадженні є вирішальним для встановлення в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України.

З огляду на викладене, суд прийшов до обґрунтованого переконання, що досліджені в судовому засідання докази в їх сукупності, надані стороною обвинувачення, беззаперечно не підтверджують факту вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Такий висновок суд належним чином вмотивував, надавши детальну оцінку наявним в матеріалах провадження доказам.

Однією з основних засад кримінального провадження є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка декларує, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом (ч.2 ст. 17 КПК України).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Сумнівний характер наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу інкримінованого кримінального правопорушення, не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов свій вияв в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Авшар проти Туреччини» від 10 липня 2001 року, «Кобець проти України» від 14 серпня 2008 року, «Веренцов проти України» від 11 липня 2013 року, «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року, «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом, що в діянні обвинуваченого є склад інкримінованого кримінального правопорушення.

Доказів на спростування висновків суду першої інстанції прокурором в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами кримінального провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

За наведеного колегія суддів не знаходить підстав для скасування виправдувального вироку суду першої інстанції.

Вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Керуючись ч.2 ст.376 ст.404, 405, 407, 409, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 01 листопада 2022 року, відносно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4