Провадження№ 1-в/522/460/22
У Х В А Л А

Іменем України

27 грудня 2022 року Місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого -судді ОСОБА_1

за участю секретаря- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_3 в порядку п.14 ч.1 ст.537 КПК України щодо вирішення питання щодо виконання двох вироків,

У С Т А Н О В И В:

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2022 року, який набрав чинності, ОСОБА_3 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 2 (два) місяці. На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк покарання ОСОБА_3 зараховано термін його попереднього ув`язнення у період з 17.05.2016 по 25.05.2016р. та з 22.07.2016 по 01.08.2019 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Вироком Суворовського районного суду від 13.07.2020 року, який набрав чинності, ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.307 КК України до покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі на 5 років без конфіскації майна. На підставі ч.5 ст.72 ККУ в строк відбування покарання зараховано час його попереднього ув`язнення в період з 05 квітня 2020 року до 02 пня 2020 року у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки і 6 (шість) місяців. Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 ККУ ОСОБА_3 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вказаний вирок набрав законної чинності 14.08.2020 року.

01.12.2022 року засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням в порядку п.14 ч.1 ст.537 КПК України, посилаючись на те, що суд при постановленні вироку від 07.10.2022 року, не врахував вирок від 13.07.2020 року та не застосував при призначенні покарання ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Суворовського райсуду м.Одеси від 13.07.2020 року у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, більш суворим, призначеним вироком Приморського райсуду м.Одеси від 07.10.2022 року у вигляді 6 років і 2-х місяців позбавлення волі, у зв`язку з чим при виконанні вказаних вироків можуть виникнути протиріччя.

На підставі викладеного засуджений ОСОБА_3 просив суд на підставі положень ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Суворовського райсуду м.Одеси від 13.07.2020 року, більш суворим, призначеним вироком Приморського райсуду м. Одеси від 07.10.2022 року та залишити йому остаточне покарання у вигляді 6 років і 2-х місяців позбавлення волі.

В судове засідання ОСОБА_3 та прокурор не з`явились.

Згідно письмової заяви ОСОБА_3 просив проводити судове засідання без його участі.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до п.11 ч.1 ст.537, п.2 ч. 2 ст. 539 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2022 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 2 (два) місяці, яке засуджений повністю відбув на час ухвалення вироку. Під час судового розгляду ні сторона захисту, ні сторона обвинувачення, не надали суду відомостей про наявність відносно ОСОБА_3 вироку від 13.07.2020 року.

Із матеріалів клопотання вбачається, що вироком Суворівського районного суду від 13.07.2020 року ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.307 КК України до покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки і 6 (шість) місяців.

Згідно ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ч.2 ст.72 КК України.

На час винесення вироку від 07.10.2022 року у суду були відсутні відомості щодо наявності вироку Суворівського районного суду від 13.07.2020 року, яким ОСОБА_3 було засуджено за ч.2 ст.307 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки і 6 місяців.Судом також встановлено, що строк випробування за вироком від 13.07.2020 року спливає у січні 2023 року, а покарання за вироком суду від 07.10.2022 року відбуто у повному обсязі.

Згідно висновку, викладеного в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 760/26543/17 від 15.02.2021, призначення покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК, має ряд особливостей, з урахуванням яких, загальний алгоритм призначення покарання на підставі ч.4 ст.70 КК передбачає такі елементи: 1) одержання точних даних про покарання, призначене особі попереднім вироком/попередніми вироками та у разі відбуття призначеного покарання, точного визначення його відбутої частини; 2) призначення покарання за злочин, вчинений до постановлення попереднього вироку, а якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то призначення покарання за кожен злочин окремо; 3) визначення покарання за сукупністю вказаних злочинів; 4) призначення покарання за сукупністю злочинів, встановлених попереднім та новим вироками; 5) зарахування в строк остаточного покарання, призначеного за сукупністю вчинених злочинів, покарання, відбутого за попереднім вироком/попередніми вироками, якщо таке зарахування можливе. При цьому, призначаючи покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим) вироком за окремий злочин. Він також не повинен ще раз призначати (дублювати) це покарання у новому (другому) вироку. В даному разі діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, застосовуючи ч.4 ст. 70 КК.

За правовим висновком Верховного Суду від 27 березня 2018 року (провадження№51-717км18) щодо застосування ч.4 ст.70 КК, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Таким чином, вироки щодо ОСОБА_3 підлягають виконанню кожен самостійно. Одночасне ж їх виконання не суперечить діючому законодавству України.

Керуючись ст.537, ст.539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 в порядку п.14 ч.1 ст.537 КПК України щодо вирішення питання про сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена доОдеського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:

27.12.2022