Справа № 577/2461/21
Провадження № 1-кп/577/87/22

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 грудня 2022 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Конотоп Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 05.04.1994 року Конотопським міським судом Сумської області за ст. 117 ч.3, 44 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 2) 03.07.1997 року Конотопським міським судом Сумської області за ст.141ч.2 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі; 3) 17.06.2003 року Конотопським міським судом Сумської області за ст.ст 117 ч.3, 118 ч.2, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 10 років позбавлення волі; 4) 27.01.2016 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст.ст 185 ч.3, 15 ч.3, 69 КК України до 3 років обмеження волі, згідно ухвали Конотопського міськрайонного суду від 31.08.2018 року звільнений 10.09.2018 року згідно із ст.81 КК України з Конотопського ВЦ №130 умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 22 дні,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
11 травня 2021 року близько 06 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебував за місцем мешкання раніше знайомої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час у нього виник раптовий злочинний корисливий умисел, направлений на незаконне збагачення за чужий рахунок шляхом відкритого заволодіння майном потерпілої. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , розуміючи, що його дії є відкритими для власниці, взявши LED ТЕЛЕВІЗОР «KIVI» модель 32HK20G, який знаходився на столі в кімнаті квартири, почав від`єднувати його від мережі. В цей час ОСОБА_4 почала вимагати від ОСОБА_5 припинити його дії та намагалася фізично перешкодити ОСОБА_5 заволодіти її майном. Тоді ОСОБА_5 з метою доведення свого корисливого умислу до кінця із прикладанням фізичної сили наніс один удар лівою рукою по обличчю ОСОБА_4 , від якого вона відійшла на декілька кроків назад, спричинивши при цьому тілесні ушкодження у вигляді синця на правій щічній ділянці, який відповідно до висновку експертизи № 168 від 20.05.2021 року відноситься до легких тілесних ушкоджень. В подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, направлені на відкрите заволодіння чужого майна, від`єднав від мережі телевізор та покинув квартиру ОСОБА_4 , відкрито заволодівши телевізором LED «KIVI» модель - 32HK20G, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-21/5347-ТВ від 14.05.2021 року становить 2350 грн. У подальшому викраденим майном ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні вказаного злочину не визнав та надав показання, що 10.05.2021 року поїхав в м. Конотоп до ОСОБА_4 в гості. Перебуваючи в парку, відпочивали, вживали спиртні напої. Було пізно, він спізнився на потяг та вирішив залишитися у ОСОБА_4 переночувати. Прокинувшись серед ночі, він побачив, що його штани валяються на підлозі і в них відсутні грошові кошти. Прокинувшись зранку, почав з`ясовувати у ОСОБА_4 про грошові кошти, що зникли. Вона відповіла, що не знає де вони. Тоді він забрав телевізор і сказав, що поверне, коли знайдуться гроші. У нього при собі було 1500 гривен. Приблизно 600 гривень він витратив, в кишені лишалося близько 800 гривень. Оскільки в квартирі, крім ОСОБА_4 і його нікого не було, тому він вирішив, що гроші вкрала ОСОБА_4 . Виходячи з квартири він штовхнув ОСОБА_4 , щоб пройти, оскільки остання його не випускала з квартири. Він погрузив телевізор на багажник велосипеда і поїхав додому, привіз телевізор додому та розповів про все матері. Через дві години приїхала поліція, на той час він був у брата ОСОБА_7 . В обличчя ОСОБА_8 не бив, коли він перебував у неї в гостях, тілесних ушкоджень на обличчі у неї не було, звідки вони з`явилося йому не відомо.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні надала показання, що 10.05.2021 року приїхав в гості ОСОБА_5 . Відпочивали в парку, спілкувалися, вживали спиртні напої. В подальшому, ОСОБА_5 залишився ночувати. Зранку почав пред`являти претензії, що в нього зникли гроші. Вона відповіла, що їй нічого не відомо, гроші вона в нього не брала. ОСОБА_5 почав забирати телевізор, взяв ковдру, в неї загорнув телевізор. Вона намагалася його зупинити, він періодично штовхав її, це їй набридло і вона сказала: «Їдь, більше не приїзди». ОСОБА_9 по обличчю її не бив, вона трохи прикрасила події, хотіла йому помститися. Телевізор забирати ОСОБА_5 не дозволяла. Він погрузив його на багажник велосипеда і поїхав. В подальшому вона пішла до Конотопського РВП, написала заяву. Просить суворо не карати, претензій не має.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що обвинувачений ОСОБА_5 її син. 10.05.2021 року син поїхав в м. Конотоп в гості. 11.05.2021 року приїхав додому рано вранці на велосипеді, привіз телевізор пояснив, що був у ОСОБА_11 , в нього пропали гроші, тому він забрав телевізор. Сказав, що поверне телевізор, коли вона віддасть гроші. Заніс телевізор в будинок, поставив на стіл в залі. Через деякий час приїхали працівники поліції, вилучили телевізор.
Крім того, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується наступними доказами, які були надані суду стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні, а саме:
протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.05.2021 року, згідно якого ОСОБА_4 11.05.2021 року звернулась до поліції з приводу відкритого заволодіння телевізора ОСОБА_5 . Та нанесення удару по обличчю (а. с. 63);
заявою ОСОБА_4 про надання дозволу на проведення огляду квартири за адресою: АДРЕСА_2 від 11.05.2021 року (а. с. 64);
протоколом огляду місця події з фототаблицею, згідно якого проведено огляд квартири за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено місце, де знаходився викрадений телевізор. Під час огляду нічого не вилучалося (а.с. 65-69);
заявою ОСОБА_10 про добровільну видачу телевізора LED «KIVI» модель - 32HK20G (а.с.70);
протоколом огляду місця події з фототаблицею від 11.05.2021 року, згідно якого біля будинку за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 добровільно видала телевізор LED «KIVI» модель - 32HK20G (а.с.71-75);
висновком судово-медичної експертизи № 168 від 12.05.2021 року, згідно якого у ОСОБА_4 на час судово-медичного обстеження мали місце: синець на правій щічній ділянці. Дане ушкодження виникло від дії тупого предмета, що підтверджується характером пошкодження. По часу спричинення дане ушкодження могло утворитися в час указаний потерпілою, що підтверджується кольором синця. По ступню тяжкості синець згідно Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень відноситься до легких тілесних ушкоджень. Виходячи з наявності тілесних ушкоджень потерпілій було здійснено прикладання біля однократної травмуючої дії предмету. В момент спричинення тілесних ушкоджень потерпіла могла знаходитися у вертикальному або близькому до нього положеннях. Дане ушкодження виникло від дії тупого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, якими могли бути кулаки рук і тому подібні предмети (а.с. 79,80);
висновком товарознавчої експертизи від 14.05.2021 року, відповідно до якого ринкова вартість викраденого майна, станом на 11.05.2021 року: LED «KIVI», чорного кольору, модель - 32HK20G могла складати 2350 грн. та мобільного телефону Самсунг GT-E2530 La Fleur, imei НОМЕР_4 /201 220 грн.(а.с. 84-88);
заявою ОСОБА_4 , з якої вбачається, що вона надала дозвіл на проведення слідчого експерименту за місцем її мешкання АДРЕСА_2 (а.с. 90);
протоколом проведення слідчого експерименту з участю потерпілої ОСОБА_4 від 21.05.2021 року з DVD-диском, згідно якого остання вказала послідовність подій, які відбувалися 10-11 травня 2021 року (а.с. 91-100);
заявою ОСОБА_4 , з якої вбачається, що вона надала дозвіл на проведення слідчого експерименту за місцем її мешкання АДРЕСА_2 (а.с. 101);
протоколом проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_5 з фото таблицею від 25.05.2021 року, відповідно до якого останній вказав послідовність подій, які відбувалися 10-11 травня 2021 року та як саме ним вчинено злочин (а.с. 102-113);
висновком додаткової судово-медичної експертизи № 199 від 27.05.2021 року, згідно якого вбачається, що механізм спричинення тілесних пошкоджень, показаний ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту, співпадає з тілесними ушкодженнями, які малися у неї на час судово-медичного обстеження. Внаслідок ударів продемонстрованих під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_4 могли утворитися тілесні ушкодження які малися у неї на час судово-медичного обстеження (а.с. 115,116);
висновком додаткової судово-медичної експертизи № 200 від 27.05.2021 року відповідно до якого механізм спричинення тілесних пошкоджень, показаний ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту, не співпадає з тілесними ушкодженнями, які малися у ОСОБА_4 на час судово-медичного обстеження. Не співпадає в локалізації заподіяних тілесних пошкоджень. Оскільки під час проведення слідчого експерименту було вказано місце прикладання сили в ділянку правого плеча, а тілесні ушкодження виявлені в ділянці обличчя (а.с. 118, 119);
висновком додаткової судово-медичної експертизи № 301 від 27.10.2022 року, згідно якого вбачається, що спричинення виявленого синця у ОСОБА_4 при падінні на площину чи стіну малоймовірно, при падінні на сходинку не виключно (а.с. 129, 130).
Одними із основних засад кримінального судочинства, визначених ст. 7 КПК України, є у тому числі, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; розумність строків; диспозитивність; забезпечення права на захист, які полягають, зокрема, у тому, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Так, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
У свою чергу суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
При цьому, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Досліджені в ході судового розгляду письмові докази, здобуті відповідно до вимог КПК України, які не оспорювались учасниками кримінального провадження, клопотань про їх виключення з обсягу доказів не надходило, безпосередньо порушень вимог ст. 87 та 99 КПК України судом не встановлено, сторонами не доведено та заяв про це не надано, тому суд визнає їх належними та допустимими доказами, оскільки вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як і інших обставин, які мають для цього значення.
Беручи до уваги досліджені під час розгляду кримінального провадження письмові докази, показання потерпілої, свідка, суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_5 , про те, що він не наносив тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_4 , та вважає їх такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Суд також критично оцінює показання потерпілої ОСОБА_4 в тій частині, що ОСОБА_5 не наносив їй тілесних ушкоджень, оскільки між обвинуваченим та потерпілою склалися дружні відносини. Такі показання обвинуваченого та потерпілої спростовуються наведеними вище та безпосередньо дослідженими судом, у своїй сукупності, доказами щодо обставин вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, зокрема протоколом слідчого експерименту від 21 травня 2021 року за участю потерпілої ОСОБА_4 , а також висновками судово-медичної та додаткових судово-медичних експертиз, згідно яких ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження. Вказані докази суд не піддає сумніву, оскільки вони не суперечать один одному, узгоджуються між собою та є належними і допустимими.
Приписи ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК України. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів - протоколом процесуальної дії (слідчого експерименту, пред`явлення для впізнання). При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії - слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК України, є документом.
Водночас метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю потерпілої слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.
Таким чином, спираючись на зміст кримінальних процесуальних норм, передбачених ст. 23, 84, 95, 99, 103-105, 240 КПК України, суд відзначає, що показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 цього Кодексу.
Так, зі змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 21 травня 2021 року за участю потерпілої ОСОБА_4 та переглянутого в судовому засіданні DVD-диску до нього вбачається, що потерпіла розповіла та показала, що обвинувачений наніс їй один удар лівою рукою по обличчю, від якого вона відійшла на декілька кроків назад,
Як засвідчує судова практика Верховного Суду, доказування тих чи інших обставин злочину, як правило, грунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх, у тому числі, непрямих доказів. І саме на такому аналізі та оцінці всіх доказів й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) факту вчинення злочину конкретною особою.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, керуючись законом, суд дійшов висновку, що вони є достовірними, належними та допустимими, логічно узгодженими між собою та такими, які переконливо вказують на вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.
Суд дотримався вимог, визначених ст. 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу суд розглянув відповідно до вимог закону.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, суду надано не було.
Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ст. 186 ч. 2 КК України тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.
При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставин справи, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі.
При цьому, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Конотопським міськрайонним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати, що складаються з вартості проведеної судової-товарознавчої експертизи в сумі 514 грн. 86 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого у відповідності зі ст. 124 КПК України на користь держави.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Оскільки, судом обвинуваченому ОСОБА_5 призначається покарання у виді позбавлення волі з реальним відбуванням, приймаючи до уваги встановлені обставини, які визначені ст. 178 КПК України та ризики, передбачені п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, на переконання суду запобігання спробам вчинення інших кримінальних правопорушень та переховування від суду неможливе у разі застосування до вказаного обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою. Суд вважає, що наявні всі підстави до застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 05 грудня 2022 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили застосувати тримання під вартою, негайно взявши його під варту в залі судового засідання.
Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 514,89 грн.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду від 13.05.2021 року, скасувати.
мобільний телефон «НОМІ» імеі НОМЕР_2 , імеі НОМЕР_3 повернути власнику ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суді протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1