Провадження № 1-кп/947/904/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2022 року Київський районний суд містаОдеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі об`єднанні кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000479 від 04.06.2022 року, №0000909 від 29.07.2022 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ангелінівка, Роздільнянського району, Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 16.02.2022 року Малиновським районним судом м. Одеси від 16.02.2022 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт, покарання не відбув,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, ОСОБА_5 , в умовах дії воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, та від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ), в період нічного часу 05 травня 2022 року, більш точний час не встановлено, знаходячись біля житлового будинку АДРЕСА_3 , побачив автомобіль марки «ВАЗ» модель «21074», державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, що перебуває у користуванні потерпілого ОСОБА_6 , акумуляторну батарею якого визначив об`єктом свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відкривши капот, викрав з автомобіля марки «ВАЗ» модель 21074», державний номерний знак НОМЕР_1 білого кольору, акумуляторну батарею марки «Rombat» марки «Tundra», потужністю 12V 60Аh 580А,сірого кольору, вартістю 1600 гривень.
У подальшому, ОСОБА_5 , заволодівши чужим майном, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме продав ОСОБА_7 на пункті прийому металу, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , за що отримав грошові кошти в сумі 200 гривень, які в подальшому витратив на власні потреби.
Своїми протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому

ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1600 гривень.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальнеправопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_5 , в умовах дії воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, та від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ), в період нічного часу 15 травня 2022 року, більш точного часу не встановлено, знаходячись біля житлового будинку АДРЕСА_5 , побачив автомобіль марки «BMW» модель «528», державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, що належить потерпілому ОСОБА_8 , майно якого визначив об`єктом свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, повторно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив незачинений багажний та викрав з автомобіля марки «BMW» модель «528», державний номерний знак НОМЕР_2 , сірого кольору, акумуляторну батарею марки «Carbon», потужністю 12V 62Ah 600А,червоно-чорного кольору, вартістю 1870 гривень.
У подальшому, ОСОБА_5 , заволодівши чужим майном, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме продав ОСОБА_9 на пункті прийому металу, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , за що отримав грошові кошти в сумі 200 гривень, які в подальшому витратив на власні потреби.
Своїми протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1870 гривень.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_5 , в умовах дії воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, та від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ), в період нічного часу 20 травня 2022 року, більш точного часу не встановлено, знаходячись біля житлового будинку АДРЕСА_3 , побачив автомобіль марки «ВАЗ» модель «21013», державний номерний знак НОМЕР_3 , бежевого кольору, що належить потерпілому ОСОБА_10 , майно якого визначив об`єктом свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, повторно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив капот та викрав з автомобіля марки «ВАЗ» модель «21013», державний номерний знак НОМЕР_3 , бежевого кольору, акумуляторну батарею марки «Super Power», потужністю 12V 60Ah 510А,чорного кольору, вартістю 1350 гривень.
У подальшому, ОСОБА_5 , заволодівши чужим майном, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме продав ОСОБА_7 на пункті прийому металу, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , за що отримав грошові кошти в сумі 120 гривень, які в подальшому витратив на власні потреби.
Своїми протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому

ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1350 гривень.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_5 , в умовах дії воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, та від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, та продовжено указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 затвердженим Законом України від 22 травня 2022 № 2263-ІХ), 04.06.2022 близько о 01:00 годин, більш точного часу не встановлено, знаходячись біля житлового будинку АДРЕСА_6 , побачив автомобіль марки «Daewoo» модель «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_4 , чорного кольору, що належить потерпілому ОСОБА_11 , майно якого визначив об`єктом свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, повторно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив капот та викрав з автомобіля марки «Daewoo» модель «Lanos», державний номерний знак НОМЕР_4 , чорного кольору, акумуляторну батарею марки «Feon», потужністю 12V 60Ah 540А,чорного кольору, вартістю 3000 гривень.
У подальшому, ОСОБА_5 , заволодівши чужим майном, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме продав ОСОБА_12 в магазині автомобільних запчастин № 206, який розташований на території ринку «Успіх» заадресою:м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 2-А, за що отримав грошові кошти в сумі 500 гривень, які в подальшому витратив на власні потреби.
Своїми протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому

ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 3000 гривень.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Крім того, 29.07.2022 у період часу з 05:02 до 05:11 години, обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні під`їзду № 6, що за адресою: м. Одеса, вул. Краснова 11а, побачив велосипед фірми «Haibike Big Curve 9.40 гірський, 29 Дискове гідравлічне» чорно-блакитно-помаранчевого кольору, на рамі якого встановлено дитяче велокрісло ТМ «iBert» зеленого кольору, який був припаркований на першому поверсі у вказаному під`їзді та в нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи за вказаною адресою, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 22 квітня 2022 року №2212-ІХ, внесеними Указом від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року №2263-ІХ) 29.07.2022 у період часу з 05:02 до 05:11 години ОСОБА_5 викрав належний потерпілій ОСОБА_13 вищезазначений велосипед, вартістю 8400 гривень з встановленим дитячим велокріслом вартістю 1700 гривень.
Після чого, ОСОБА_5 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 10100 гривень.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена умовах воєнного стану, повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкриміновані йому злочини при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєних ним злочинів, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: дати, час, місця вчинення інкримінованих йому злочинів, майно яким він заволодів, правову кваліфікацію своїх діянь. У скоєному щиро кається, злочини вчинив у зв`язку з тяжких матеріальним становищем, та просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням цивільного позову, матеріалів характеризуючи його особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 ,згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Враховуючи сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше судимий, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансері не перебуває, вини визнає в повному обсязі, щире кається у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, завдані матеріальні збитки потерпілій ОСОБА_13 не відшкодував, вчинив умисний злочин до повного відбуття покарання, призначеного за попереднім вироком, враховуючи досудову доповідь складену сектором пробації в якій зазначено, що виправлення ОСОБА_5 можливе в разі призначення покарання у вигляді позбавлення волі або обмеження волі на певний строк. Таким чином, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи ОСОБА_5 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.
Крім того, судом також встановлено, що ОСОБА_5 16.02.2022 року був засуджений вироком Малиновського районного суду міста Одеси до покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин, при цьому, вчинив нове кримінальне правопорушення, не відбувши повністю покарання за цим вироком суду, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_5 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, застосувавши в даному випадку принцип приєднання покарання за попереднім вироком, перерахувавши його у відповідності до вимог ст. 72 КК України.
Враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст.ст.69, 75 КК України.
Крім того, призначення покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_5 , буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Потерпіла ОСОБА_13 звернулася с цивільним позовом про стягнення з ОСОБА_5 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 6985 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень.
Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Суд, дослідивши матеріали криимінального провадження, цивільний позов потерпілої до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 6985 гривеньдійшов висновку, що наведений позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Так у відповідності до статті 1166 ЦК України - майнова шкода завдана особистим майновим правам фізичної особи, відшкодовується в особою, яка її завдала.

В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень на користь потерпілої ОСОБА_13 суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5).
Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, що зазначено в ст. 263 ЦПК України.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявлена потерпілою ОСОБА_13 моральна шкода у розмірі 5 000 гривень, при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 не доведена, а тому цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягнути з ОСОБА_5 .

Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.ст.71, 72 ч.1 п.4 КК України, остаточно призначити покарання за сукупністю вироків, шляхом повного приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 16.02.2022 року, яке в перерахунку, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, відповідає десяти дням позбавлення волі, таким чином, остаточно призначивни ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років десяти днів позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з часу фактичного затримання, а саме: з 12.08.2022 року.
В строк відбування призначеного покарання зарахувати період перебування ОСОБА_5 під вартою з 04.06.2022 року по 08.06.2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України).
В строк відбування призначеного покарання зарахувати період перебування ОСОБА_5 під вартою з 12.08.2022 року по день набрання вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України).
Стягнути з ОСОБА_5 користь держави за проведення судової трасо логічної експертизи №СЕ-19/116-22/8902-Д від 10.06.2022 грошові кошти у загальному розмірі 943 (дев`ятсот сорок три) гривні 90 копійок.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 про стягнення з ОСОБА_5 майнової шкоди у розмірі 6985 гривень задовольнити в повному обсязі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_13 про стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 5000 гривень, залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду у розмірі 6985 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1