Справа № 730/670/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/97/23
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000386 від 11 листопада 2020 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 вересня 2022 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзна Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого і фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника-адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 вересня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 11 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обчислювати з 22.12.2021 року.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнуто з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 27 169 грн. 51 коп.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що У період часу з 01 по 03 годину (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) 11 листопада 2020 року ОСОБА_6 прибув до будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання ОСОБА_9 , де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт. Під час конфлікту ОСОБА_6 , маючи при собі кухонного ножа, з метою вбивства, тобто протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно завдав не менше двох ударів ножем в ділянку голови та шиї потерпілій ОСОБА_9 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення голови і шиї зліва з ушкодженням глотки та кровоносних судин, зокрема лівої лицевої артерії та лівої внутрішньої яремної вени. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла на місці події. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 281 від 19.01.2021 смерть ОСОБА_9 настала внаслідок отриманого колото-різаного поранення голови та шиї, яке виражалось ушкодженням глотки та кровоносних судин, зокрема лівої лицевої артерії та лівої внутрішньої яремної вени, що призвело до розвитку гострої крововтрати, крововиливу у дихальні шляхи з ознаками аспірації крові та розвитку механічної аспіраційної асфіксії.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просив вирок суду скасувати, а кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 закрити.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що обвинувачений своєї вини категорично не визнав, так як інкримінованого злочину не скоював, оскільки на той час він перебував у будинку ОСОБА_10 і з будинку не виходив. Знайдені в будинку патрони, граната і порох були підкинуті працівниками поліції, які, окрім іншого, вимагали і просили, щоб він взяв на себе вбивство. Також він не виключає, що працівники поліції могли принести йому гаманець потерпілої, на якому, нібито, були знайдені його генетичні сліди.

Допитана свідок ОСОБА_10 підтвердила, що обвинувачений перебував у неї у будинку і до ранку з нього не виходив.

На думку апелянта, версія суду та сторони обвинувачення про те, що між потерпілою та обвинуваченим раптово виник конфлікт, без зазначення його суті, свідчить про неправильне встановлення фактичних обставин справи.

Крім того, докази, на які суд послався у вироку, є неналежними та недопустимими доказами, тому ніякого доказово значення не можуть мати.

Згідно протоколу огляду місця події в будинку потерпілої не виявлено сліди перебування ОСОБА_6 .

Також поза увагою суду залишився той факт, що свідки у справі повідомили, що у вечірній і нічний час ОСОБА_9 не відкривала дверей будинку, проте двері у її помешкання були без будь-яких пошкоджень.

Згідно висновку дактилоскопічної експертизи було виявлено сліди пальців рук ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , слідів пальців рук обвинуваченого виявлено не було

Звертає увагу, що на місці скоєння злочину було виявлено багато крові, проте на підлозі не було виявлено сліди взуття, яке належало ОСОБА_6 .

На думку сторони захисту, генетичні сліди на одному з гаманців, це штучно створений доказ.

Суд не мав права визнавати ніж достовірним та допустимими доказом, так як відео в цій частині демонструвалося неповністю, не було зафіксовано як упаковувався ніж, хто це робив, чи були присутні при цьому поняті. Зазначає, що по даному ножу експертиза не проводилась та будь-які змиви на предмет виявлення на ньому генетичних слідів не були відібрані. Крім того, під час огляду ножа в судовому засіданні ОСОБА_6 заявив, що це не той ніж, який вилучався під час обшуку.

На порушення вимог ст. 290 КПК України, стороні захисту не надавався доступ до речових доказів, які на той час знаходились в камері зберігання речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просив вирок суду скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що інкримінованого злочину він не скоював та на час події перебував із свідком ОСОБА_10 , яка в суді 1 інстанції підтвердила дану обставину.

Звертає увагу, що 29.12.2020 року він перебував у своєї знайомої ОСОБА_10 , куди прибули працівники поліції, та їх удвох забрали до райвідділку. До господарства ОСОБА_10 він ніякого відношення не має. На його думку, працівники поліції підкинули боєприпаси та наркотичні речовини.

Ножі, які були вилучені під час обшуку, поміщені до пакету, проте без належного підписання свідками.

Зазначає, що під час досудового розслідування, до проведення експертиз у справі, йому було повернуто частину речей, які були у нього вилучені, що свідчить про порушення умов зберігання речових доказів.

Судом 1 інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про допит свідків, експертів, про перегляд відеозапису обшуку за місцем його проживання, також відеозйомку його затримання.

Звертає увагу, що обшук за місцем його проживання проведено без його участі.

Крім того, ніж, який був оглянутий у судовому засіданні, відрізняється від ножа, який будо зафіксовано на відеофайлах під час проведення обшуку.

Висновком судової медико-криміналістичної експертизи від 18.05.2021 року виключається виникнення ушкодження від дії ножа, наданому на дослідження. Разом з тим, судом встановлено, що вище вказана експертиза підтверджує, що рани, від яких наступила смерть потерпілої, нанесені ножем, який вилучено під час обшуку будинку ОСОБА_10 . Зазначене свідчить про наявні протиріччя у провадженні та про те, яким ножем був скоєний злочин.

На думку апелянта, з метою розкриття злочину, працівники поліції сфальсифікували дану справу. Крім того, працівники поліції неодноразово здійснювали на нього психологічний тиск з метою зізнання у скоєнні вбивства.

В запереченнях на апеляційні скарги сторони захисту прокурор вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив в задоволенні апеляційних скарг відмовити.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити з викладених в них підстав.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційних скарг.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні судового рішення

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні суду 1 та апеляційної інстанцій обвинувачений ОСОБА_6 заперечив свою причетність до інкримінованого злочину, стверджував, що не вбивав ОСОБА_9 і не міг цього зробити, так як в ніч з 10 на 11 листопада 2020 року він перебував у ОСОБА_10 вдома, до самого ранку, з будинку не виходив. ОСОБА_9 наглядно знав, конфліктів не мав, чим вона займалася йому не відомо. Не пам`ятає, чи був удома в ОСОБА_9 , не виключає, що міг приходити до неї, оскільки займався підприємницькою діяльністю, носив речі людям. Чи купував у ОСОБА_9 алкогольні напої - не пам`ятає. Повідомив, що станом на листопад 2020 року постійно проживав у своїй квартирі по АДРЕСА_3 , проте не заперечував, що інколи заходив до ОСОБА_10 .

Проте суд 1 інстанції встановив, що показання обвинуваченого повністю спростовуються сукупністю наявних у провадженні належних і допустимих доказів, зібраних органами досудового розслідування та досліджених судом.

В основу вироку суд обґрунтовано поклав послідовні показання потерпілого, свідків, дані протоколів слідчих дій та висновки експерта.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_13 суду 1 інстанції показав, що він особисто бачив декілька разів ОСОБА_6 у дворі своєї матері ОСОБА_9 , останній раз це було десь за місяць до вбивства. ОСОБА_6 жив недалеко від неї, на сусідній вулиці, він купував у неї самогон, яким остання торгувала. Після події у господарстві своєї матері виявили, що з будинку зникли гроші, які були в гаманці, що лежав у кухні на холодильнику, та сережки, що були на матері.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні суду 1 інстанції показала, що ОСОБА_15 була її свекрухою, вона торгувала самогоном. ОСОБА_6 в неї не бачила, але його співмешканку ОСОБА_10 бачила декілька разів, з якого приводу вона там була, вона не знає, на її думку, остання приходила за самогоном. Напередодні події, ввечері, вона бачила ОСОБА_9 на городі, а тоді десь близько 22:00 бачила, що в неї горить світло на порозі.

Свідок ОСОБА_16 суду 1 інстанції повідомив, що його матір ОСОБА_9 займалася продажем самогону, він особисто бачив ОСОБА_6 декілька разів у господарстві своєї матері.

Допитаний судом 1 інстанції свідок ОСОБА_17 показала, що в ніч з 10.11.2020 р. на 11.11.2020 р., близько 23:00 год., вона бачила, що на ганку будинку ОСОБА_9 світло не горіло, а о 04:30 год. чи о 05:30 год. вона прокинулася і побачила світло на її ганку.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що із ОСОБА_6 вона близько 2-х років перебувала у фактичних шлюбних відносинах, вони проживали разом у її будинку по АДРЕСА_4 . Він інколи ходив до себе на квартиру. ОСОБА_6 зловживає алкогольними напоями. Особисто померлу ОСОБА_9 вона не знала, але їй відомо, що в неї «точка» продажу спиртного, і ОСОБА_6 ходив до неї, але через повагу до ОСОБА_9 вночі не ходив до останньої, а був на інших «точках». Стверджувала, що ОСОБА_6 в ніч вбивства ОСОБА_9 був у неї вдома і нікуди до ранку не відлучався. Підтвердила, що підписувала протокол обшуку та вказала, що всі ножі, які вилучалися, були її.

Також суд послалися на дані протоколу огляду місця події від 11.11.2020 року, у якому зафіксовано обстановку в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , розташування трупа ОСОБА_9 з тілесними ушкодженнями у виді ран в області лівої привушної ділянки обличчя та правої тім`яної ділянки голови ззаду. Крім того, виявлені та вилучені два гаманці, в яких відсутні грошові кошти.

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19-21/16193-БД від 27.05.2021 року встановлено, що генетичні ознаки клітин, виявлених у змиві з гаманця, який вилучено з місця події, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 .

Враховуючи, що гаманці, які були вилучені під час огляду місця події, були запаковані, після їх огляду 12.11.2020 року та виконання змиву, слідчим поміщені до крафт-пакету з підписами понятих, опечатаний печаткою відділу поліції, та в такому ж запечатаному виді надійшов для експертного дослідження, що підтверджується дослідницькою частиною висновку від 27.05.2021 року та ілюстраціями до нього, колегія суддів не убачає іншого шляху потрапляння зразків обвинуваченого на гаманець з місця події, окрім як під час вчинення ним злочину. Вказане спростовує посилання сторони захисту на те, що гаманець обвинуваченому надали в руки працівники поліції.

Крім того, суд 1 інстанції обґрунтовано послався на дані, що зафіксовані у протоколі огляду трупа від 11.11.2020 року, та висновок судово-медичної експертизи №281 від 19.01.2021 року, якими отримано відомості про характер і локалізацію виявлених на трупі ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, їх тяжкість, час та механізм утворення. Висновком експертів підтверджена наявність причинного зв`язку між виявленими на трупі потерпілої тілесними ушкодженнями та її смертю, та яким встановлено, що смерть ОСОБА_9 настала внаслідок отриманого колото-різаного поранення голови та шиї, яке виражалось ушкодженням глотки та кровоносних судин, зокрема лівої лицевої артерії та лівої внутрішньої яремної вени, що призвело до розвитку гострої крововтрати, крововиливу у дихальні шляхи з ознаками аспірації крові та розвитку механічної аспіраційної асфіксії, які в комплексі і обумовили настання смерті. При дослідженні колото-різаного поранення в ділянці голови та шиї зліва були встановлені такі групові ознаки гостро діючого ушкоджувального предмета як: плоский однобічногострий клинок з ймовірною шириною його діючої (на глибині проникнення) частини біля 2 см, наявність обушка з помірно вираженими ребрами та орієнтовна ймовірна довжина зануреної частини клинка біля 11 см.

Під час обшуку 29.12.2020 року за адресою: АДРЕСА_4 , де тимчасово проживає ОСОБА_6 , окрім іншого, виявлено та вилучено чотири предмети, схожі на ніж, два з яких довжиною леза близько 12 см.

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19-21/2904-Б від 14.04.2021 року встановлено, що на клинку і руків`ї ножа, вилученого під час обшуку, виявлено кров та клітин людини, які збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілої ОСОБА_9 .

Вказаний висновок експерта від 14.04.2021 року є допустимим доказом, так як він отриманий відповідно до вимог ст.ст. 101, 102 КПК України, а надані на дослідження експерту сліди та речі отримані на підставах, передбачених КПК України, відповідно до санкціонованих слідчих та процесуальних дій. Зроблені висновки ґрунтуються на відомостях, які експерт безпосередньо сприймав або стали йому відомі під час дослідження і проведення експертизи.

Висновком судової медико-криміналістичної експертизи №45-МК від 18.05.2021 року встановлено, що враховуючи морфологічні особливості ушкоджень на клапті шкіри (форма, стан країв та характер кінців, розміри ушкодження та вираженість П-подібного кінця), глибину раневого каналу в проекції рани з лівої привушно-вушної ділянки голови - близько 11 см та конструктивні особливості представленого ножа (ширина та довжина клинка, товщина та вираженість обушка), а також враховуючи дані отримані під час проведення експериментальних ушкоджень шкіри наданим на екпертизу ножем (схожість експериментального та справжнього ушкоджень (з клаптя шкіри з лівої привушно-вушної ділянки голови) за довжиною, формою, кінцями та станом країв) виникнення виявленого ушкодження на клапті шкіри з лівої привушно-вушної ділянки голови, від дії клинка ножа, наданого на експертизу, не виключається. Дані висновки спростовують твердження обвинуваченого щодо виключення тілесних ушкоджень від дії ножа, наданого на дослідження.

З дослідницької частини вказаного висновку медико-криміналістичної експертизи вбачається, що наданий на експертизу ніж кухонний саморобного виготовлення, загальною довжиною 242 мм. Ніж складається з клинка та руків`я. Довжина клинка 140 мм. Клинок складається з леза, обушка та вістря. Кромка леза має помірно виражену, нерівномірну, двобічну заточку. Обушок П-подібного перетину з помірно вираженими ребрами. По всім поверхням ножа виявлені погано виражені накладення речовини буро-чорного кольору.

Наведені у апеляційній скарзі доводи захисника про порушення вимог кримінального процесуального законодавства при проведенні обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , де фактично проживає ОСОБА_6 зі свідком ОСОБА_10 , від 29.12.2020 року є необґрунтованими, так як обшук було проведено слідчим на підставі ухвали слідчого судді, в присутності ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , двох понятих, прокурора, слідчого, будь-яких зауважень на протокол обшуку від учасників даної слідчої дії не надійшло. З відеозапису слідчої дії вбачається, що учасникам роз`яснено їхні права та обов`язки, передбачені КПК України.

Що стосується доводів захисника в частині недопустимості речового доказу - ножа, вилученого під час проведення зазначеного вище обшуку, у зв`язку з його неналежним пакуванням, то ніж був безпосередньо досліджений під час судового розгляду в суді 1 інстанції. Крім того, як убачається з протоколу обшуку, під час цієї слідчої дії на території домоволодіння, де проживає ОСОБА_6 , було вилучено ножі, які поміщені до пакетів, один з яких до спец пакету, а три інші до паперового пакету з емблемою «Національна поліція», який був скріплений печаткою Борзнянського ВП, підписаний слідчим та понятими. У такому ж виді цей пакет було надано експерту для дослідження, що підтверджено змістом постанови про призначення судової експертизи від 27.01.2021 року, описом об`єкта дослідження, вказаним у висновку експерта від 14.04.2021 року та ілюстративними таблицями до нього щодо їх пакування. Окрім іншого, в дослідницькій частині висновку експертом зазначено, що порушень цілісності пакування не виявлено. Після зазначеної експертизи ножі з первинною упаковкою запаковані в пакет експертної служби МВС України. Крім того, слідчу дію поліцейські безперервно записували на відеокамеру. Зауважень під час проведення слідчої дії та в послідуючому до змісту протоколу в учасників не було. Крім того, суд 1 інстанції дослідив речові докази, у тому числі і ніж, який був належним чином упакований. Тому порушень вимог КПК України при збиранні цих доказів органом досудового розслідування колегія суддів не встановила, тому вони є допустимими. Колегія суддів вважає, що відсутність на відеофайлі самого факту пакування ножів під час проведення обшуку не має наслідком визнання цього протоколу недопустимим доказом, оскільки таке порушення не є істотним і не впливає на законність самої процесуальної дії, її перебіг чи результати, адже зі змісту протоколу даної слідчої дії вбачається, що вилучені ножі поміщені до пакетів з емблемою поліції, які скріплені печаткою, підписані слідчим, понятими, які брали участь у проведенні цієї слідчої дії. Крім того, з переглянутого відеозапису обшуку вбачається, що під час його проведення участь понятих була забезпечена, а дії працівників поліції, окрім іншого, свідчать про підготовку до належного пакування вилучених предметів, зокрема, вони оформлювали спецпакети для таких предметів, які підписувались понятими та слідчою. Учасники даної слідчої дії будь-яких зауважень або заперечень не висловлювали, в тому числі і в частині пакування вилучених речей. Протокол обшуку, під час якого були виявлені ножі, складався слідчим у тій послідовності, як були виявлені та опечатані, в якому зазначено, де вони були виявлені та до яких пакетів поміщені та опечатані, що виключає фальсифікацію доказів та навмисне нанесення слідів обвинуваченого, на що посилається сторона захисту.

Згідно даних, які вказані в протоколі про результати проведення НСРД - аудіо-, відео контроль особи від 22.06.2021 року, в період часу з 31.12.2020 р. по 22.01.2021 р. зафіксовано розмови ОСОБА_6 з його знайомими та родичами, в тому числі з його співмешканкою ОСОБА_10 , під час яких вони обговорювали обставини, пов`язані з вбивством ОСОБА_9 , зокрема, що останній неодноразово ходив до ОСОБА_9 по алкогольні напої, що він втратив кросівки через певний час після вбивства ОСОБА_9 , а також з приводу обізнаності ОСОБА_6 про точний час вбивства ОСОБА_9 «в середу в 5 утра». З аналізу змісту протоколу та вироку суду не встановлено, що судом 1 інстанції при оцінці даного доказу допущені будь-які протиріччя про час вчинення вбивства, на що вказує захисник в апеляційній скарзі.

Висновками судово-психіатричних експертиз №234, 235 від 03.06.2021 року встановлено, що у ОСОБА_6 на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також на час проведення експертизи не виявлено ознак психічного захворювання, в тому числі і внаслідок вживання алкоголю, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, примусові заходи медичного характеру йому не показані.

Вказані докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а тому не викликають сумнівів у їх достовірності. На думку колегії суддів, вони відповідають вимогам ст. ст. 84-86 КПК України щодо їх належності та допустимості, оскільки отримані у порядку, встановленому КПК України.

Суд 1 інстанції, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, дав їм оцінку в аспекті ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також з`ясував передбачені ст. 91 вказаного Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, й обґрунтовано вирішив, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку доводять вчинення обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення.

При наведених вище доказах, висновок суду 1 інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вбивстві, тобто умисному, протиправному заподіянні смерті ОСОБА_9 , відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказах і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.

Всупереч доводам сторони захисту про непричетність ОСОБА_6 до заподіяння потерпілій ножового поранення, від якого остання померла, факт заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, від яких настала її смерть, було підтверджено наведеними вище доказами. Зокрема, з висновку експерта від 18.05.2021 року слідує, що рани, від яких настала смерть ОСОБА_9 , нанесені ножем, який був вилучений під час обшуку за місцем тимчасового проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , в будинку співмешканки ОСОБА_10 , яка під час проведення обшуку та в судовому засіданні суду 1 інстанції підтвердила, що всі ножі, які були вилучені в її будинку, належать їй. А за висновком судової молекулярно-генетичної експертизи від 14.04.2021 року на ножі, який вилучений з будинку тимчасового проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , у співмешканки ОСОБА_10 , виявлена кров померлої ОСОБА_9 . Крім того, факт перебування обвинуваченого в будинку померлої ОСОБА_9 підтверджується висновком експертизи від 27.05.2021 року, яким на гаманці, вилученого з місця події в будинку померлої, виявлено генетичні ознаки зразка букального епітелію обвинуваченого ОСОБА_6 . Також потерпілий ОСОБА_13 та свідок ОСОБА_16 суду 1 інстанції показали, що неодноразово бачили ОСОБА_6 на подвір`ї господарства їхньої матері ОСОБА_9 , а свідок ОСОБА_10 підтвердила, що обвинувачений ходив до ОСОБА_9 за спиртними напоями.

Також колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції правильно встановив мету та мотив на вбивство потерпілої, який підтверджується доказами, зібраними у кримінальному провадженні та узгоджується з ними.

Щодо твердження сторони захисту про відсутність прямих доказів винуватості ОСОБА_6 , так як на місці скоєння злочину не виявлено його слідів, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як засвідчує судова практика, доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи. Крім того, такі доводи спростовуються вище вказаними доказами.

Сторона захисту звертає увагу на показання свідка ОСОБА_10 , яка підтвердила, що обвинувачений перебував у неї у будинку і до ранку з нього не виходив. Дійсно, такі показання вказаний свідок надавала суду, однак вони спростовуються іншими доказами у їх сукупності.

Також апеляційний суд не приймає до уваги посилання захисника на те, що свідки у справі зазначали, що у вечірній та нічний час ОСОБА_9 не відкривала дверей будинку та що у день події двері у її помешкання були без будь-яких пошкоджень, оскільки стороною захисту не доведено, яким чином вони вказують на непричетність ОСОБА_6 до вчиненого злочину. З вказаних вище підстав колегія суддів вважає безпідставними доводи захисника про те, що на місці злочину, зважаючи на наявність крові, на підлозі не було виявлено сліди взуття, яке належало обвинуваченому.

Доводи обвинуваченого про те, що одразу після його затримання він змушений був дати зізнавальні показання під тиском працівників поліції не заслуговують на увагу, адже, приймаючи рішення про винуватість обвинуваченого, суд 1 інстанції не посилався на такі показання, оскільки вони в матеріалах справи відсутні. Обставини затримання обвинуваченого та першочергових слідчих дій свідчать про відсутність добровільності зізнання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений повідомив, що тиск з боку працівників поліції ніяк не вплинув на його показання, так як показання проти себе він не надавав, слідчі експерименти за його участю не проводились та під час слідчих дій він вину не визнавав.

Також матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не затримувався.

Щодо проведеного обшуку за місцем реєстрації обвинуваченого, за адресою: АДРЕСА_1 , то вказаний обшук не досліджувався судом 1 інстанції та він не містить доказової інформації у даному кримінальному провадженні.

У апеляційній скарзі захисник стверджує, що органами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, не відкривалися речові докази, які на той час знаходилися в камері зберігання речових доказів.

Проте, як убачається з протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування та реєстру матеріалів досудового розслідування, сторона захисту в повному обсязі ознайомилася із зазначеними матеріалами.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом. Після огляду предмет визнається речовим доказом і долучається до кримінальної справи мотивованою постановою (ухвалою), яким завершується формування даного виду доказу. Цією постановою створюється особливий правовий режим поводження з предметом в кримінальній справі. Джерелом фактичних даних (відомостей) стосовно речових доказів виступає протокол огляду предмета.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, стороною обвинувачення дотримано зазначені вимоги закону. У матеріалах провадження містяться відомості про всі речові докази, які були долучені до провадження, а також протоколи їх огляду. Сторона захисту була ознайомлена з матеріалами досудового розслідування, речовими доказами, додатками у виді аудіо-, відео даних на носіях інформації, без обмеження в часі, жодних заяв, клопотань або доповнень не мала. При цьому не була позбавлена можливості заявляти клопотання про огляд речових доказів, проте таким правом не скористалася. За відсутності такого клопотання, з урахуванням ст. 22 КПК України, слід розуміти, що сторона захисту, самостійно обстоюючи свою правову позицію, не вважала за доцільне скористатися на згаданій стадії провадження правом ознайомитися з речовими доказами. Безспірно встановлена свідома добровільна мовчазна відмова сторони захисту від реалізації права заявляти клопотання про надання на стадії виконання ст. 290 КПК України можливості оглянути речові докази автоматично не ставить під сумнів його як не допустимого. Більш того, таке право може бути реалізовано під час судового чи апеляційного розгляду кримінального провадження. За таких обставин, колегія суддів не вбачає порушень вимог ст. 290 КПК України і, як наслідок, підстав для визнання цих доказів недопустимими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що його розгляд у суді першої інстанції проведений із дотриманням положень глави 28 КПК України. Сторона захисту в цій справі реалізувала свої процесуальні права в тій самій мірі, що і сторона обвинувачення, зокрема право подавати докази та доводити перед судом їх переконливість. Заявлені стороною захисту клопотання, зокрема щодо виклику свідків, експертів, огляду речових доказів, на що посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, суд 1 інстанції розглянув із дотриманням вимог ст. 350 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

При призначенні покарання, яке ОСОБА_6 має відбувати реально, суд 1 інстанції урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином, суспільну небезпечність скоєного, особу винного, який, зі слів, розлучений, не був офіційно працевлаштований, підробляв на будівництві, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра - не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Взявши до уваги всі зазначені обставини, суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримінованої статті, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Призначене йому покарання відповідає загальним засадам призначення покарання.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну вироку під час перегляду апеляційним судом оскарженого вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419, Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 вересня 2022 року відносно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4