УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 738/2153/18

провадження № 51-2915км20

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року,

встановив:

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2021 року засудженому ОСОБА_1 повернуто його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області

від 28 листопада 2019 року.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року зазначену ухвалу місцевого суду було залишено без змін.

Зі змісту касаційної скарги убачається, що засуджений не погоджується з вказаною ухвалою суду апеляційної інстанції та порушує питання про її перегляд в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог

пунктів 1, 4 ч. 2 та ч. 5 зазначеної статті.

Згідно зі ст. 427 вказаного Кодексу в касаційній скарзі, серед іншого, зазначаються найменування суду касаційної інстанції та обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень. Крім того, до касаційної скарги додаються копії судових рішень,

що оскаржуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування чи зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Тому скаржник, заперечуючи законність постановлених у кримінальному провадженні судових рішень, має конкретно вказати в чому саме полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно

до ст. 438 КПК України є підставами для скасування чи зміни судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.

Однак, всупереч вищевказаному засуджений ОСОБА_1 вказаних вимог процесуального закону не дотримався.

Зокрема, засуджений в порушення вимог кримінального процесуального закону адресує свою касаційну скаргу Верховному Суду України. При цьому, Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року, що набрав чинності

15 грудня 2017 року, внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та визначено, що судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

Крім того, засуджений у своїй касаційній скарзі не наводить конкретних порушень закону, допущених судом апеляційної інстанції при постановленні оскарженої ухвали, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу є підставами для її скасування, про що сформульовані його вимоги

до суду касаційної інстанції.

Також, в порушення вимог ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не додано копії оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 429 КПК України у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, вона залишається без руху.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року залишити без руху і надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог суду касаційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4