Номер провадження: 11-сс/813/1630/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 09 листопада 2022 року, в кримінальному провадженні №0001241 від 03 листопада 2022 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 09 листопада 2022 року відносно ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, терміном до 05 січня 2023 року. Крім того відносно ОСОБА_9 застосовано альтернативний запобіжний захід у виді застави розміром 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 грн. У разі внесення застави на підозрюваного покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 09 листопада 2022 року скасувати, обрати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою особисте зобов`язання з покладенням на ОСОБА_9 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. Крім того просить повернути заставодавцю внесену за ОСОБА_9 заставу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат зазначив, що стороною обвинувачення не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення. Зокрема до клопотання не долучено відповідних доказів. Також слідчим не доведено існування ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_9 , що передбачені ст.177 КПК України.

Натомість ОСОБА_9 має стійкі соціальні зв`язки, працює на посаді старшого державного виконавця, позитивно характеризується на роботі, є особою потерпілою від Чорнобильської катастрофи і являється інвалідом 2 групи. Крім цього на забезпеченні ОСОБА_9 перебуває його мати ОСОБА_10 , яка також є особою потерпілою від Чорнобильської катастрофи і являється інвалідом 2 групи.

Також на переконання захисника слідчий суддя прийшов до помилкового висновку, щодо неможливості застосування відносно ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

ОСОБА_9 належним чином повідомлений про місце, дату та час апеляційного розгляду. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи чи забезпечення його участі в судовому засіданні на адресу суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, вивчивши матеріали провадження, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею має бути встановлено:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали слідчим суддею в повній мірі дотримано зазначені вимоги кримінального процесуального законодавства.

Так, згідно з матеріалами провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Як вірно встановив місцевий суд, на даному етапі обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, підтверджується отриманими під час досудового розслідування фактичними даними, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме в протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 03 листопада 2022 року, протоколі обшуку від 07 листопада 2022 року, протоколі огляду від 07 листопада 2022 року.

Відомості, що наявні у вказаних доказах повністю доводять наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, в клопотанні та наданих до суду матеріалах достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, визнання особи винною чи невинною у вчиненні конкретного кримінального правопорушення із встановленням його кваліфікуючих ознак, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу. З огляду на наведені в клопотанні слідчого та додані до нього матеріали, у колегії суддів є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про те, що стороною обвинувачення не доведено існування обґрунтованої підозри, спростовуються наявними в матеріалах провадження відомостями.

Крім того, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про те, що в судовому засіданні прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Так, враховуючи, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, за вчинення якого, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик того, що підозрюваний, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися до спроб переховуватися від органів досудового розслідування і суду.

При цьому, апеляційний суд враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови»§58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений (підозрюваний) може втекти («Храїда проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Також, з огляду на характер інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, пов`язаного із вимаганням у особи неправомірної вигоди, наявний ризик можливого незаконного впливу підозрюваного на свідків в кримінальному провадженні з метою зміни ними показів.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_9 під вартою, колегія суддів враховує, що останній, небезпідставно підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, враховуючи тяжкість передбаченого покарання, відомості про особу підозрюваного, що дозволяє ґрунтовно припускати, що останній може спрямувати свої дії на вчинення перелічених дій.

Також суд апеляційної інстанції приймає до уваги відомості про особу підозрюваного, який позитивно характеризується, є інвалідом ІІ групи, має місце проживання. Проте, з огляду на характер інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, зазначені обставини не свідчать про неможливість реалізації останнім вищенаведених ризиків та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Аналізуючи вищенаведені обставини, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про його особу, є вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Що стосується розміру визначеної відносно ОСОБА_9 застави, то суд апеляційної інстанції виходить із наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України - слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України - розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Згідно ст.12 КК України вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення за ч.3 ст.368 КК України, відноситься до тяжких злочинів. Вимогами законодавства щодо визначення меж розміру застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначено від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Поряд із цим, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, з врахуванням характеру інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, яке полягає у вимаганні та отриманні неправомірної вигоди, зокрема підвищеної суспільної небезпечності вказаного кримінального правопорушення, з огляду на відомості про особу підозрюваного, зокрема його майновий стан, відповідно до вимог ст.182 КПК України обґрунтовано визначив розмір застави у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, як альтернативного запобіжного заходу , який є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 з підстав, що зазначені в ній.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 09 листопада 2022 року відносно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 В ОСОБА_12 В ОСОБА_13