Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/2195/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2023 Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000243 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Києва, громадянина України, не одруженого, не має на утриманні малолітніх дітей, має середню освіту, зі слів офіційно працевлаштованого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ч. 16 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України» № 340 від 8 травня 1993 року, посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, установленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС.

На початку грудня 2020 року, в невстановлений час у ОСОБА_4 виник протиправний умисел на придбання посвідчення водія на власне ім`я з відкритою категорією «В1, В, С, D», оскільки наміру офіційно проходити медичний огляд, навчання та складати теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі МВС він не мав.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 на початку грудня 2020 року, побачив рекламу в інтернет мережі та домовився із невстановленою особою про придбання за 9 000 гривень посвідчення водія без проходження встановленого порядку процедур, передбачених чинним законодавством. При цьому, ОСОБА_4 , за допомогою інтернет мережі надіслав невстановленій особі свої анкетні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, свою електронну фотографію, а також повідомив адресу, куди необхідно направити це посвідчення кур`єром.

У подальшому, невстановлена особа, у невстановлений час та в невстановленому місці, підробила посвідчення водія Серії НОМЕР_2 від 15 грудня 2020 року з відкритою категорією «В1, В, С, D» зі строком дії до 15 грудня 2022 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його електронною фотографією.

Надалі, ОСОБА_4 15 грудня 2020 року, за адресою: Київ, вул. Автозаводська, 29 А отримав посилку з підробленим посвідчення водія Серії НОМЕР_2 від 15 грудня 2020 року з відкритою категорією «В1, В, С, D», та залишив його при собі з метою власного використання.

Згідно з відповіддю Головного сервісного центру від 23 лютого 2023 року № 31/3690-3696-2023 за станом на 22 лютого 2023 року в Єдиному державному реєстрі МВС інформація стосовно видачі національного посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня.

Згідно з висновком експерта від 24 лютого 2023 року № СЕ-19/111-23/9608-ДД бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України. Всі зображення та друковані тексти з лицевого т зворотного боку бланка посвідчення водія серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , нанесено за допомогою копіювально - множильної техніки, струменевим способом.

Такими чином, ОСОБА_4 вчинив у пособництві, тобто надання засобів для підроблення посвідчення, з метою використання його підроблювачем, тобто, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім цього, 21 лютого 2023 року приблизно о 14 годині 36 хвилин за адресою: Київ, проспект Правди, 47, ОСОБА_4 прибув до сервісного центру 8043 для заміни посвідчення водія, у зв`язку із закінченням терміну дії.

Під час перевірки працівниками сервісного центру по базі «ІПНП», ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що не отримував в установленому порядку посвідчення водія на своє ім`я Серії НОМЕР_2 від 15 грудня 2020 року зі строком дії до 15 грудня 2022 року, та розуміючи, що зазначене посвідчення є підробленим, надав його для заміни працівникам сервісного центру, тим самим використав завідомо підроблений документ.

Таким чином, ОСОБА_4 використав завідомо підроблений документ, тобто, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину по пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, визнав фактичні обставини, пред`явлені в обвинуваченні, щиро розкаявся та дав показання, що в грудні 2020 року в нього виникла потреба отримати посвідчення водія, щоб більш впевнено почуватися на дорозі. В мережі Інтернет він замовив посвідчення водія на 4 категорії, оплатив 9 000,00 грн. та отримавши посвідчення водія Новою поштою, почав його використовувати. Оскільки освідчення було видано на 2 роки з потребою його подальшої заміни, він звернувся до сервісного центру, сподіваючись, що йому вдасться його замінити, проте цього не сталося.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно з вимогами ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, а саме у пособництві, тобто у наданні засобів для підроблення посвідчення з метою використання його підроблювачем; та ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа, є доведеною поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності із ст. ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують його покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відовідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, які в силу вимог ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, особливості й обставини їх вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило, та вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкцій статей обвинувачення у виді штрафу. Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 призначити із застосуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України, саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відповідно до ст. 124 КПК України, необхідно стягнути з обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 373, 374, 375, 381-382 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України - у вигляді штрафу у розмірі 200 (двухсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 коп.;

за ч. 4 ст. 358 КК України - у вигляді штрафу у розмірі 40 (сорок) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 680 (шістсот вісімдеся) гривень 00 коп.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двухсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень 00 коп.

Стягнути на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати на проведення експертиз, що становить 1132 (одна тисяча тридцять дві) гривні 68 коп.

Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_2 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Подільський районний суд м. Києва.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1