Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/23/2023 Справа № 641/1465/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000698 від 15.09.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, який має військове звання «старший солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 24.03.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 призвано на військову службу за мобілізацією.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( по стройовій частині) №11 від 24.03.2022 року ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ЗСУ на всі види забезпечення, призначено на посаду водія 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ЗСУ.

Відповідно до вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1,3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно з вимогами ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України виїзд військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.04. 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.05.2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21.11.2022 року строком на 90 діб.

Однак, ОСОБА_5 під час проходження військової служби у серпні 2022 року вирішив стати на злочинний шлях, діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно вирішив ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 12.08.2022 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 ЗСУ (пункт постійної дислокації « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в АДРЕСА_2 ).

Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_5 в період з 12.08.2022 року по 15.09.2022 року, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами місця несення служби військової частини НОМЕР_1 ЗСУ та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі ОСОБА_5 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд до 15.09.2022 року.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

02.12.2022 року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, в повному обсязі висунутого обвинувачення, щиро покаявся у скоєному злочині та активно сприяв розкриттю злочину.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового провадження зобов`язався: а) беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України; б) щиро каятися; в) активно сприяти розгляду кримінального провадження судом.

Сторонами погоджено призначення ОСОБА_5 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51000 грн.

Під час підготовчого судового засідання прокурор, обвинувачений та його захисник просили суд затвердити угоду про визнання винуватості від 02.12.2022 року.

Вислухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Вимогами п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема, тяжких злочинів.

Згідно вимог ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, є тяжким злочином.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та погодився на призначення узгодженого покарання, що він підтвердив під час судового засідання.

Обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України та положенням закону.

Умови угоди не суперечать вимогами КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

При вирішенні питання про затвердження угоди, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з середньою спеціальною освітою, є студентом першого курсу денного відділення Харківської духовної семінарії ІІІ-ІV рівня акредитації, послушником ІНФОРМАЦІЯ_4 , виконує послух волонтера Управління Харківської єпархії Української Православної Церкви, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, має на утриманні діда ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та бабу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має позитивні характеристики, в тому числі за місцем проходження військової служби, раніше не судимий.

Враховуючи вищевказані обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 02.12.2022 року та призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, у виді штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн., за кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України.

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення злочину та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 376, 394, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 02 грудня 2022 року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Копію вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя - ОСОБА_1