ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3915/22 Справа № 205/6575/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2022 року, про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2022 року засудженому ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відмовлено.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що засуджений свою поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання не довів свого виправлення, оскільки раніше звільнявся умовно- достроково, втім продовжував злочинну діяльність та вчиняв нові злочини.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2022 року, скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити та звільнити його від відбування покарання умовно - достроково.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що висновки суду є необґрунтованими і не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що за час відбування покарання довів своє виправлення, відбув 2/3 частини призначеного покарання. Зазначає про те, що судом не враховано, що він має заохочення, міцні соціальні зв`язки, приймає участь у виховних заходах, працевлаштований та сумлінно ставиться до праці.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково, зазначивши про його заохочення та виправлення; вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскільки, на його думку, засуджений не довів свого виправлення; перевіривши надані матеріали та апеляційні доводи, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Так, ст. 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК Україниумовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що вказаних вимог закону судом першої інстанції при розгляді клопотання засудженого дотримано.

Так, згідно довідки та характеристики, що надані установою виконання покарань, ОСОБА_7 з 17.01.2020 року перебуває в установах виконання покарань, кінець строку припадає на 017.01.2023 року.

За час відбування покарання з 17.01.2020 року у ДУ "Чернігівський слідчий ізолятор" характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. З 10.07.2020 утримувався в державній установі "Покровська виправна колонія (№ 17)", де мав позитивну характеристику, за сумлінну поведінку та добре ставлення до участі у суспільно корисній праці мав 5 заохочень.

З 01.04.2022 не працевлаштований, проходить курс лікування від туберкульозу в лікувальному закладі ДУ "Дніпровська виправна колонія №89", де за час відбування покарання характеризується посередньо, дотримується норм, які визначають порядок, умови та розпорядок дня установи, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень та стягнень не має.

Головною підставою для умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі. Також колегією суддів враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення належною поведінкою за весь період відбування покарання, оскільки, перебуваючи в установах виконання покарань з 17.01.2020 р., отримував заохочення лише у період з січня 2021. до січня 2022 року, після чого нових заохочень не отримував, через що у колегії немає підстав вважати, що засуджений своєю сумлінною поведінкою систематично доводить своє виправлення.

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що 27.01.2022 та 12.10.2022 адміністративною комісією установи засудженому ОСОБА_7 було відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України.

Також засуджений ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів та особливо тяжких злочинів, відбував покарання у виді позбавлення волі та звільнявся умовно-достроково, втім продовжував вчиняти нові злочини, що свідчить про те, що він схильний до системної протиправної поведінки, його особа має стійку антисоціальну спрямованість, а виправлення останнього до повного відбуття призначеного покарання має беззаперечно підтверджуватись вагомими доказами, яких не вбачається.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та наявність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що суд не в повній мірі врахував обставини провадження, є безпідставними, оскільки наявність заохочень, застосованих протягом обмеженого періоду, не підтверджує систематичності вчинення засудженим дій, що підтверджують його виправлення до повного відбуття призначеного покарання, та сама по собі не є підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення. Судом досліджені та оцінені всі обставини, які мали значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

З огляду на вищевикладене, доводи засудженого не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженим свого виправлення та про наявність підстав для його звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2022 року, про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4