ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1675/22 Справа № 201/7408/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001288 за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2022 року щодо
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 просять ухвалу слідчого судді скасувати як необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді застави, з покладенням на нього відповідних обов`язків.
Вимоги апеляційної скарги захисники обґрунтовують тим, що підозра за ч. 4 ст. 187 КК України , - є необґрунтованою, та не підтверджується доказами, доданими до клопотання.
Разом з цим, слідчим не додано до протоколу обшуку транспортного засобу Тойота Кемри та протоколу обшуку за адресою: АДРЕСА_3 зауважень адвокатів, які вказували про ті обставини, що транспортний засіб та житлове приміщення не належать ОСОБА_11 та перебувають в користуванні інших осіб. Власників транспортного засобу та нерухомого майна про проведення обшуку слідчим не повідомлялося, як свідка не допитано, що ставить під сумнів належність ОСОБА_10 виявлених предметів, схожих на набої та гранату.
Крім того, у матеріалах кримінального провадження відсутній висновок експерта щодо вилучених предметів, а тому зробити висновок про причетність ОСОБА_10 до злочину , передбаченого ч.1 ст.263 КК України, неможливо.
Також слідчим у клопотанні та прокурором в суді першої інстанції не доведена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, як і не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Також зазначають, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох малолітніх дітей та батька інваліда, раніше підозрюваний не судимий, має постійне місце проживання, хронічні захворювання.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2022 року було задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб, а саме до 28 листопада 2022 року, без визначення розміру застави.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, яке виразилось у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб у складі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в умовах воєнного стану в особливо великих розмірах, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи особу підозрюваного, наявність міцних соціальних зв`язків, хронічної хвороби, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування до ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім і не зможе запобігти вищевказаним ризикам.
Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваного та його захисників , які просили засовувати щодо підозрюваного менш суворий запобіжний захід, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисників не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи підозрюваного, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_10 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якої для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Так, з наданих матеріалів вбачається, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, яка підтверджується наданими матеріалами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20.09.2022 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 20.09.2022 року, в якому потерпілий зазначив, що 20.09.2022 року, знаходячись за адресою: м. Дніпро вул. Героїв Крут 7, вийшов з пункту обміну валют, що розташований в ЖК «Панорама», біля буд. 7 по вул. Героїв Крут, до нього підійшов невідомий чоловік, одягнений в одяг чорного кольору, в шоломі мотоцикліста, з сумкою «Глово» та здійснив декілька постріляв з пістолету травматичної дії, в напрямок ОСОБА_14 після чого, вихопив сумку, в якій знаходилось 350 000 доларів США та втік; довідкою №480 від 20.09.2022 року щодо виявлених у ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, протоколом обшуку автомобілю марки Тойота Камрі д.н.з. НОМЕР_1 , від 30.09.2022 року за адресою: м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 50,; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 01.10.2022 року, відповідно до якого він зазначив, що 30.09.2022 року був запрошений співробітниками поліції в статусі понятого для проведення обшуку транспортного засобу, а саме автомобілю марки Тойота Камрі д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився в підземному паркінгі за адресою: АДРЕСА_4 , та належить ОСОБА_10 . В ході проведення обшуку в автомобілі було виявлено та вилучено в салоні автомобіля : мобільний телефон чорного кольору Тесло, сім картка Водафон, дозвіл на зброю на ім`я ОСОБА_10 , свідоцтво про реєстрацію траспортного засобу, блокнот з чорновими записами, банківську картку , під сидінням автомобіля було виявлено предмет, схожий на гранату ф1 107 67-84 Т та запал типу УЗГМ, в багажному відділені було виявлено ноутбук марки Леново з зарядним пристроєм, д.н.з. НОМЕР_2 , газовий балончик Терен 4М, а також чохол з предметом, схожий на рушницю, з двома магазинами до неї, а також 3 магазини до ПМ, набої калібру 7,62 на 39 мм в кількості 61 шт; довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_5 , від 30.09.2022 року; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_3 ; допитом підозрюваного ОСОБА_13 від 01.10.2022 року, який розповів те, що ОСОБА_16 запропонував йому здійснити напад на чоловіка, та заволодіти грошовими коштами, які будуть при ньому.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять наявність обґрунтованої підозри, колегією суддів не може бути взято до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу злочину постановлюється виправдувальний вирок.
Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.
При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.
При цьому колегія суддів враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_10 правопорушення є доведеною.
Також, слідчим суддею правильно встановлено відповідно до ст. 177 КПК України з урахуванням ст. 178 КПК України наявність ризиків того, що підозрюваний може: - переховуватись від органів досудового розслідування та/або суд; - незаконно впливати на свідків, потерпілого та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, так як ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, санкція за ч. 4 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років, санкція за ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, у підозрюваного наявні міцні соціальні зв`язки( має на утримані молітніх дітей 2019 р.н. та 2020 р.н., які з його слів разом з матір`ю перебувають за кордоном), має хронічну хворобу, раніше не судимий, разом з тим, підозрюваний може впливати на свідків, потерпілого та інших підозрюваних, для зміни їх показів в суді, при цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисників щодо відсутності вказаних ризиків є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні слідчого та встановлені в ухвалі слідчого судді.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітніх дітей та батька інваліда, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Твердження про те, що ОСОБА_10 має хронічну хворобу, є необґрунтованими, так як відомостей щодо погіршення стану здоров`я ОСОБА_10 , що унеможливлює його тримання під вартою, до суду апеляційної інстанції не надано.
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Згідно із ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
При цьому, відповідно до п. 2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких за ч. 4 ст. 187 КК України, поєднане з насильством , небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу ( розбій), а тому альтернативний запобіжний захід до підозрюваного не може бути застосований, оскільки відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим не обрання слідчим суддею альтернативного запобіжного заходу застави.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2022 року залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:
_____________ ________________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4