В И Р О К
Іменем України

13 грудня 2022 року смт.Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі : ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Млинів кримінальне провадження №0000005 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2020 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр.України, уроженця та жителя АДРЕСА_1 , вдівця, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, на утриманні якого дві малолітні дитини, не депутата, не військовозобов`язаного, не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
03 січня 2020 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на подвір`ї власного господарства, що знаходиться в АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту, що виник на грунті довготривалих неприязних відносин та переріс у бійку, збивши потерпілого ОСОБА_6 з ніг, умисно наніс йому приблизно 5-6 ударів кулаком руки по обличчю, чим завдав останньому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи відноситься до категорії легких із короткочасним розладом здоров`я.
В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 , не заперечуючи факту нанесення потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, не визнавав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, стверджуючи, що захищав себе та свою сім`ю від протиправних посягань потерпілого. Заявлений потерпілим цивільний позов не визнав.

В судовому засіданні показав, що у нього з братом виникали словесні конфлікти. Останній конфлікт виник 03.01.2020 року через неповернення його пасинком ОСОБА_9 коштів за наданий ОСОБА_10 автомобіль марки «ВАЗ 2101». В цей день приблизно о 19.30 год. в будинок за місцем проживання забіг його пасинок - ОСОБА_11 та повідомив, що ОСОБА_12 прийшов з невідомими людьми забирати гроші та вдарив його в грудну клітку. Після чого, він та його дружина вийшли на подвір`я, де побачили ОСОБА_13 і якихось людей. Після короткої словесної перепалки та штовханини він збив ОСОБА_13 з ніг та наніс йому декілька ударів в голову. Зазначив також, що він захищав від потерпілого свою дружину, яка теж брала участь у даному конфлікті, у зв`язку з чим наносив йому удари кулаком.

В останньому слові 12.12.2022 року визнав себе винуватим, в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена зібраними під час досудового розслідування та перевіреними в судовому засіданні доказами, які суд визнає достовірними та достатніми для кваліфікації його дій за ч.2 ст.125 КК України.

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що 03.01.2020 він зателефонував ОСОБА_14 , пасинку обвинуваченого, який заборгував йому кошти за автомобіль та повідомив, що прийде до них за боргом, на що мама ОСОБА_15 погодилася. Йдучи до місця проживання ОСОБА_16 , по дорозі зустрів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які йшли за цигарками в бік заправки «Shell». Він запропонував їм піти разом з ним, вказавши, що по дорозі має зайти забрати борг. На подвір`я до потерпілого ОСОБА_17 та ОСОБА_19 не заходили. Зайшовши у господарство, де проживає ОСОБА_16 , ОСОБА_20 та його брат ОСОБА_21 , він постукав у вікно. Брат та його дружина ОСОБА_22 вийшли на подвір`я. Між ними відразу почалась словесна перепалка за гроші, які ОСОБА_16 був йому винен. Під час словесного конфлікту дружина брата, взявши штахету, почала наближатись до нього. В свою чергу брат збив його з ніг та наніс близько 6-7 ударів по обличчю. Потерпілий не заперечував, що був випивший, але не п`яний.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні показала, що 03.01.2020 приблизно о 20.00 год. в будинок зайшов її син ОСОБА_16 та повідомив, що потерпілий прийшов з невідомими людьми забирати гроші, а перед цим, будучи в дворі вдарив його в грудну клітку. Після чого вона з чоловіком вийшли на подвір`я, де побачила ОСОБА_13 і якихось людей. Вона намагалась запросити ОСОБА_13 в будинок та вирішити все спокійно. Натомість останній почав її штовхати. На її захист став чоловік. Спочатку ОСОБА_12 та ОСОБА_21 билися стоячи, згодом ОСОБА_21 повалив ОСОБА_13 на землю та бив його руками по обличчю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що 03.01.2020 йому зателефонував ОСОБА_24 та сказав, щоб він повернув кошти за придбаний в нього автомобіль. Приблизно о 20:00 того ж дня ОСОБА_24 зайшов до літньої кухні їхнього господарства, де в той час був ОСОБА_25 та сказав, щоб він виходив, оскільки з ним хочуть поговорити хлопці. Після того як він відмовився, ОСОБА_12 наніс йому удар в грудну клітку. На його захист став ОСОБА_26 , якому ОСОБА_24 наніс два удари в обличчя. Вийшовши на подвір`я, він побачив як мати намагалась завести до будинку ОСОБА_13 . В цей час ОСОБА_12 схопив матір за волосся та почав наносити їй удари по плечах. Його вітчим підбіг до ОСОБА_13 та збивши його з ніг, наніс 5-6 ударів по обличчю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що 03.01.2020 він разом з ОСОБА_17 йшли по с.Бугаївка за цигарками в сторону заправки «Shell». По дорозі вони зустріли ОСОБА_27 , який запропонував піти з ним. На подвір`я, де відбувався конфлікт, не заходив. Очевидцем бійки не був.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні дав аналогічні показання.
Крім показань потерпілого та свідків винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України доводиться іншими матеріалами кримінального провадження, які були зібрані в ході досудового розслідування і досліджені в судовому засіданні. Зокрема:

Згідно висновку експерта № 19/4 від 23-24.01.2020, у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді припухлості м`яких тканин на волосяній частині голови в тім`яно-потиличній ділянці, дещо зліва, на фоні якої розташована поверхнева рана забійного характеру, два садна на чолі справа, поверхневої рани забійного характеру на рівні лівої надбрівної дуги в зовнішній третині, синця на зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині, синця поперекової ділянки справа. Садна на спинці носа в середній третині, синців-напливників по типу окулярів на повіках обох очей, уламкового перелому кісток носа з частковим зміщенням.

Вказані тілесні ушкодження виникли не менше ніж від 5 травматичних впливів тупого предмета, могли утворитись від ударів руками та (чи) ногами, та в наслідок дій інших тупих предметів без відображення їх властивостей (загалом не характерних для падіння чи само нанесення) можливо в термін та за обставин, які зазначені в наданій постанові та відносяться до легких з короткочасним розладом здоров`я.

Локалізація та механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 може відповідати механізму на які вказують потерпілий, ОСОБА_23 ОСОБА_9 та ОСОБА_4 під час проведення слідчих дій. (к.п. Т.1 а.с.35-36)

Таким чином, дослідивши зібрані під час досудового розслідування та перевірені в судовому засіданні докази, які суд визнає належними та допустимими, суд приходить до висновку, що органами досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , виходячи з положень ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується негативно, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимий.

Суд також враховує поведінку потерпілого ОСОБА_6 під час нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим, а саме те, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у вечірній час прийшов до господарства обвинуваченого за поверненням боргу, спровокувавши таким чином конфлікт, який переріс у бійку, під час якої він отримав тілесні ушкодження.

Суд бере до уваги і той факт, що біля господарства обвинуваченого знаходилися інші сторонні особи, що прийшли з потерпілим, які сприймалися обвинуваченим ОСОБА_4 як потенційна небезпека.

Разом з тим суд не вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 діяв у межах необхідної оборони, а тому клопотання його захисника адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні його підзахисного складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України не підлягає задоволенню.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №48 від 07.02.2020 ОСОБА_4 психічною хворобою не страждає, виявляє ознаки легкої розумової відсталості з емоційно вольовими розладами, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

В період інкримінованих дій ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявив ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує. (к.п. Т.1 а.с.62-63)

Обставин, що пом`якшують чи обтяжуть покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу в мінімальному розмірі.

Суд вважає, що призначення такого покарання ОСОБА_4 буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України, судом не встановлено.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Вирішуючи позов в частині стягнення матеріальної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатом розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, враховуючи положення ст.129 КПК України, вважає недоведеними підстави та розмір заявленого цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Як вбачається з позовної заяви, внаслідок вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, потерпілому завдано матеріальної шкоди на загальну суму 2926,49 гривень. Цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди обвинувачений не визнає.

На обґрунтування матеріальної шкоди в сумі 2926,49 гривень позивач подав копії фіскальних чеків на певні лікарські препарати. Однак до позовної заяви не долучено документів, які б підтверджували факт стаціонарного чи амбулаторного лікування потерпілого ОСОБА_6 , не долучено листок призначень лікарських препаратів, чи рецептів за підписом лікуючого лікаря, на підставі якого було куплено ліки, а тому суд приходить до висновку, що вказані чеки не є належними та допустимими доказами.

Вирішуючи позов щодо стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного:

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.9 постанови № 4 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого кримінального правопорушення, ступінь вини обвинуваченого, характер немайнових втрат, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого. Разом з тим, суд при визначенні розміру моральної шкоди, враховує матеріальне становище обвинуваченого ОСОБА_4 , який офіційно не працює, на утриманні якого перебуває двоє малолітніх дітей, в зв`язку з чим вважає,що заявлений потерпілим розмір моральної шкоди у сумі 10000 гривень є завищеним.

З урахуванням наведеного суд прийшов до висновку, що з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь потерпілого моральну шкоду в розмірі 2000 гривень, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
У кримінальному провадженні витрати на залучення експерта та речові докази відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд , -

З А С У Д И В :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_27 про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином задовольнити частково.
Стягнути з засудженого ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Радивилівським РВ УМВС України в Рівненській області 09.02.2021 року) на користь ОСОБА_27 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок моральної шкоди.

В іншій частинні позовних вимог ОСОБА_27 відмовити.

Згідно до ст.532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженим, які утримуються під вартою в той же строк з дня вручення вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1