УХВАЛА

09 лютого 2023 року

м. Київ

Справа № 187/149/20

Провадження № 51-784 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року,

встановив:

У касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування оскаржуваного судового рішення апеляційного суду та закриття кримінального провадження щодо нього на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Окрім того, скаржник не погоджується із рішенням апеляційного суду щодо вирішення питання про розподіл процесуальних витрат й вирішенням питання щодо цивільного позову.

За змістом касаційної скарги він також вказує на незаконність його засудження судом першої інстанції.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків.

Посилаючись на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, які мають співвідноситися зі змістом оскаржуваного рішення та підставами його ухвалення.

Як убачається із долученої копії ухвали Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року, вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2021 року, яким було визнано винуватим ОСОБА_4 та засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України, був скасований вказаною ухвалою апеляційного суду, й ОСОБА_4 було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого ст. 49 КК України, а кримінальне провадження було закрите.

За змістом вимог касаційної скарги ОСОБА_4 , вважаючи незаконним своє засудження місцевим судом, вбачаючи вимушеним своє погодження на застосування апеляційним судом до себе положень ст. 49 КК України, вказуючи на інші порушення вимог КК і КПК України, просить Верховний Суд скасувати оскаржувану ухвалу апеляційного суду й закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

При цьому ОСОБА_4 не враховує, що закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, може бути здійснене касаційним судом лише за умови, якщо судом касаційної інстанції скасовується обвинувальний вирок місцевого суду, яким провадження було розглянуте по суті, а також одночасно з цим скасовується й ухвала апеляційного суду, якою кримінальне провадження було розглянуте по суті, й винуватість особи була підтверджена в апеляційному порядку.

Однак, за змістом оскаржуваної ухвали Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року, вирок місцевого суду не був предметом перевірки судом апеляційної інстанції як по суті взагалі, так і стосовно аспектів доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення зокрема.

Вказаною ухвалою апеляційного суду не розглядалися по суті подані апеляційні скарги обвинуваченого, захисника, прокурора, представника потерпілої, й будь-яких рішень за результатами розгляду цих скарг оскаржувана ухвала не містить.

Натомість цією ухвалою було розглянуте й задоволене лише клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого ст. 49 КК України, у зв`язку з чим вирок місцевого суду було скасовано, а кримінальне провадження закрите.

Враховуючи це, касаційні вимоги ОСОБА_4 щодо необхідності скасування ухвали Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року й закриття кримінального провадження щодо нього на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України не співвідносяться зі змістом оскаржуваної ухвали апеляційного суду.

Також з урахуванням наведеного й самі доводи касаційної скарги щодо необґрунтованості засудження ОСОБА_4 місцевим судом і його невинуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення так само не відповідають змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду, адже, як вказувалося вище, аспекти винуватості ОСОБА_4 по суті апеляційним судом не переглядалися.

Зазначені порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає необхідним на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, а саме для наведення доводів та зазначення касаційних вимог, які співвідносяться зі змістом оскаржуваної ухвали апеляційного суду.

Протягом визначеного строку ОСОБА_4 має право звернутись до суду касаційної інстанції з уточненою касаційною скаргою на усунення зазначених в цій ухвалі недоліків.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Керуючись ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року залишити без руху.

Надати ОСОБА_4 строк для усунення недоліків скарги протягом 15 днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання ухвали протягом установленого строку, скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3