Справа № 539/3209/22
Провадження № 1-кс/539/38/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2023 року м.Лубни

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області клопотання ст. слідчого Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни, Лубенського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч. 4 ст. 189 КК України

встановив:

Слідчий Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.11.2022 слідчим за погодженням із першим заступником керівника Лубенської окружної прокуртури було повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України. У подальшому, 04.01.2022 ОСОБА_5 було змінено підозру за ч.2 ст.125, ч.4 ст.189 КК України.

Відносно ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, але ухвалою колегії суддів Полтавського апеляційного суду від 09.01.2023 року підозрюваному ОСОБА_5 було змінено запобіжний захід на тримання під вартою, строком до 16.01.2023 року.

10.01.2023 року постановою керівника Лубенської окружної прокуратури сторк досудового слідства було продовжено до 3 місяців, тобто до 16.02.2023 року.

Слідчий вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих кримінальних правопорушень за ч.2 ст.125, ч.4 ст.189 КК України обгрунтовано підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_7 , протоколом слідчого експертименту із потерпілим, висновком комісійної судово-медичної експертизи №92 від 26.12.2022, показаннями підозрюваного ОСОБА_8 та іншими матеріалами в сукупності.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії: переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки ОСОБА_5 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, санкція за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк від 7 до 12 років. Підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість та тривалий строк покарання, скориставшись перебуванням на волі, зможе залишити місце свого проживання та виїхати на непідконтрольну територію України, де буде переховуватися від слідства; незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні , ряду свідків та іншого підозрюваного ОСОБА_8 оскільки докази вини підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення ґрунтуються на показаннях потерпілого ОСОБА_9 , ряду свідків, іншого підозрюваного ОСОБА_8 , а тому існує ризик, що в разі перебування підозрюваного на волі, він зможе вплинути шляхом погроз, прохання, іншим чином на їх показання, що призведе до зміни їх показань.

Слідчий просить продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни Полтавської області, українця громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, терміном до трьох місяців.

Прокурор ОСОБА_4 , слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити в повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечують проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, одружений, має на утримані неповнолітню дитину, неофіційно працює, має статус учасника бойових дій, є інвалідом, не судимий раніше. За те що він вчинив, ОСОБА_5 готовий понести покарання за ч.2 ст.125 КК України. Підозрюваний ОСОБА_5 просить змінити йому запобіжний захід та застосувати цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронного браслета. Ризики вважають необґрунтовані, переховуватися, впливати на потерпілого він не збирається. Підозрюваний ОСОБА_5 повідомив, що з потерпілим зустрічався і в лікарні і поза нею, де пропонував йому свою допомогу.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Статтею17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження підозрюваного строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

У справі «Сергій Волосюк проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зі спливом певного часу тяжкість злочину, в якому особа підозрюється чи обвинувачується, як єдина підстава тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може бути достатньою.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

При розгляді клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у судовому засіданні, слідчий суддя також враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України», згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення, що виключає можливість, в тому числі, і «автоматичного» продовження застосування такого запобіжного заходу.

Зокрема, при продовженні строку тримання під вартою, слідчий суддя оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Також, зважаючи на практику Європейського суду, слідчий суддя враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність продовження тримання особи під вартою, слідчий суддя бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Отже, вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує конкретні обставини даної справи та обставини, які були раніше встановлені під час розгляду клопотання про обрання міри запобіжного заходу в апеляційному порядку, зокрема, що дії підозрюваного не перекваліфіковані на більш м`які, підозрюваний ОСОБА_5 , має постійне місце проживання, сім`ю, раніше не судимий, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого, та продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки саме такий захід забезпечення кримінального провадження буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Також, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання його винним, що свідчить про те, що ризики, передбачені п.1 та п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеними, вони не зменшилися, та не зникли, що виправдовує тримання підозрюваного під вартою.

При цьому, суд враховує роль ОСОБА_5 в даному провадженні, який згідно висунутої підозри, є ініціатором даного злочину та можливе покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Слідчим суддею враховуються посилання сторони захисту на характеризуючи особу підозрюваного матеріали, однак, вказані відомості про особу підозрюваного не зменшують існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з цим і не підлягає задоволенню усне клопотання підозрюваного щодо зміни йому запобіжного заходу.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення підозрюваному розміру застави, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства та погрозою його застосування.

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 196, ч. 1 ст. 197 КПК України, слідчий суддя, вважає за необхідне визначити дату закінчення дії ухвали про продовження строку застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 16.01.2022 включно.

На підставі викладеного, керуючись 8, 176-179, 181, 183, 193, 199 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання ст. слідчого Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч. 4 ст. 189 КК України, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування до 16 лютого 2023 року включно.

Дія ухвали про продовження строку запобіжного заходу закінчується 16 лютого 2023 року.

У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Ухвала щодо продовження застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвалу суду проголошений 16 січня 2022 року о 09 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1