УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року

м. Київ

справа № 205/6289/22

провадження № 51- 4289 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув касаційну скаргу прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

Як вбачається із касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за заявою прокурора Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_5 про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження № 0000834 (справа № 266/6641/19) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою районного суду, прокурор оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2022 року.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про перевірку рішення суду апеляційної інстанції у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу та копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

За приписами ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 392 КПКУкраїни, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, вказано, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК, окремому оскарженню не підлягають. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Як убачається зі змісту ухвали Дніпровського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року, прокурор подав апеляційну скаргу на постановлену судом першої інстанції в порядку статті 528 КПК України ухвалу, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою прокурора про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_4 .

При регулюванні процедури відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, що визначена нормами Розділу VII КПКУкраїни, законодавець не зазначає про можливість оскарження в апеляційному порядку вищевказаного судового рішення.

Щодо доводів касаційної скарги про те, що, відмовивши у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд залишив поза увагою загальні засади кримінального провадження, якими забезпечується право на апеляційне оскарження тих судових рішень, які прямо не передбачені нормами КПК України, то вони не ґрунтуються на законі.

За змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.

Відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням такого судового рішення, окреме оскарження якого законом не передбачене, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя, як про це йдеться в касаційній скарзі.

В структурі кримінального процесу провадження з відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження відноситься до додаткових, таких, що мають допоміжний до основного провадження характер.

Крім того, згідно позиції Конституційного Суду України, обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня

2009 року № 26-рп/2009).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Враховуючи наведене, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, оскільки прокурор оскаржив в апеляційному порядку судове рішення, яке оскарженню не підлягає, а тому Суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою прокурора слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 листопада 2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження щодо відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження № 266/6641/19 щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3