Справа № 202/9110/22
Провадження № 1-і/202/168/22
УХВАЛА
Іменем України

15 листопада 2022 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючої - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання прокурора Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0002873 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

11 листопада 2022 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора Краматорської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , з посиланням на те, що дія раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 17.11.2022 року.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання і вважав доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою, посилаючись наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Окрім того, прокурор зазначив суду, що кримінальне провадження № 0002873 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, перебуває у провадженні Краматорського міського суду Донецької області.
Захисник обвинуваченого зазначив, що прокурором у своєму клопотанні не було доведено ризиків на які він посилається як на підставу продовження найсуворішого запобіжного заходу. Просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити запобіжний захід на більш м`який не пов`язанім із триманням під вартою.
Обвинувачений також просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора, підтримав позицію свого захисника.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши клопотання, суд приходить до наступного висновку.
У провадженні Краматорського міського суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Розпорядженням голови Верховного Суду від 15.03.2022 року №8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість Краматорським міським судом Донецької області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, територіальну підсудність судових справ, які були підсудні вищезазначеному суду визначено за Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, суд зазначає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином тощо; підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою, суд приходить до висновку про існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.
Так, відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п.12 ч.2 ст.115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі з конфіскацією майна, тому є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватими у інкримінованому злочині, ОСОБА_7 може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показань на його користь, таким чином ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України також продовжує існувати.
Також ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків та законних джерел доходу не має. Вищезазначені обставини підтверджують існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень.
Беручи до уваги, що обвинувачений зареєстрований у селі Зачатівка Волноваського району Донецької області та у зв`язку з веденням воєнного стану на території України і активними бойовими діями на Сході країни, в тому числі у місцевості, наближеній до місця проживання обвинуваченого, ризик переховування останнього та неявки до суду у разі перебування на волі є обґрунтованим.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, суд, вважає, що встановлені ризики є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.
Доводи захисника обвинуваченого щодо необхідності зміни запобіжного заходу є необґрунтованими з огляду на те, що вони не спростовують вищенаведених обставин, а також не свідчать ані про відсутність, ані про недостатню вагомість встановлених щодо цього обвинуваченого ризиків, у зв`язку із чим суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу.
На підставі наведеного суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки останній довів обставини, які виправдовують обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Крім того, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, а також те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, тобто вбивство вчинене за попередньою змовою групою осіб, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.
Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 199 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Краматорської окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.
Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 13 січня 2023 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуюча ОСОБА_1

Судді

ОСОБА_2

ОСОБА_3