ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1566/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/50/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 -адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 00000234 від 23 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України

Накладено арешт, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, на майно вилучене під час огляду місця події, а саме: мобільний телефон «Iphone 13 Pro Мах», що на праві власності належить ОСОБА_6 серійний номер НОМЕР_1 , імей 1: НОМЕР_2 , імей 2: НОМЕР_3 з сім-картою оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 , у силіконовому прозорому чохлі, пароль доступу: «000006», який було упаковано до сейф пакету №WAR0119365.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї представник ОСОБА_6 -адвокат ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження, а вказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту.

Вказані вимоги мотивує тим, що у матеріалах справи відсутні дані про те, що вилучені речі на праві власності належать ОСОБА_6 , а клопотання прокурора є необгрунтованим і не зрозуміло, з яких підстав майно віднесено до речових доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.406 КПК України суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

Враховуючи, що від ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_7 та прокурора у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 надійшли клопотання про розгляд провадження без їх участі, колегія суддів вважає за можливе проведення розгляду цього кримінального провадження у письмовому провадженні, в порядку вимог ч.1 ст.406 КПК України.

Матеріалами справи підтверджуються доводи захисника ОСОБА_7 щодо поважності пропуску ним строку апеляційного оскарження, а тому колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин і його слід поновити.

Як вбачається з матеріалів провадження, Тернопільським РУ поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000234 від 23.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 301-1 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.01.2023 року до Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення про те, що працівниками УПП в Тернопільській області ДПП в ході чергування за адресою: м. Тернопіль, вул. Об`їзна, 2, поблизу заправки «WOG» було виявлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який умисно одержав доступ до дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та умисно зберігав на своєму мобільному телефоні марки «Iphone 13 Pro Мах» фотографії та відеозаписи з ознаками дитячої порнографії без мети збуту.

Задовольняючи клопотання прокурора та накладаючи арешт на майно вказане у клопотанні, слідчий суддя виходив з того, що дане майно має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, в подальшому, може бути використане як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення, з метою забезпечення його збереження та запобігання можливих ризиків щодо його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, для забезпечення повноти та всебічності розслідування кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно клопотання, метою даного арешту слідчим вказано, що такий необхідний для збереження речових доказів, тобто що встановлено п.1 ч.2 ст.170 КПК України, оскільки іншим чином неможливо отримати доступ до вказаного майна для проведення усіх необхідних експертиз, інших слідчих дій, а також з метою недопущення спотворення речового доказу або його відчуження.

Вирішуючи вказане клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя виходив з того, що воно необхідне для збереження речового доказу, майна, щодо якого є достатні підстави вважати, що є ризик його відчуження або спотворення.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1.збереження речових доказів; 2. спеціальної конфіскації; 3.конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4.відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до змісту ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Так, ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається з постанови слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області від 23.01.2023 року вилучене майно визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Попри твердження апелянта, що у матеріалах справи відсутні дані про те, що вилучені речі на праві власності належать ОСОБА_6 , тому воно не підлягає арешту, апеляційний суд визнає безпідставним, оскільки у випадку, передбаченому ч.3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що має місце у даному випадку.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слід зауважити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження, заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування по суті вірної ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що слідчим суддею в даному випадку не було допущено порушень вимог кримінального процесуального закону щодо порядку розгляду клопотання про арешт майна, про які стверджує апелянт.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляцію представника ОСОБА_6 -адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170-172, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Поновити представнику ОСОБА_6 -адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2023 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 -адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2023 року - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді