ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/65/23 Номер провадження 11-сс/814/401/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 січня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000007, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 186 КК України, задоволено клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 та застосовано щодо підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, с. Семенівка, Пологівського району, Запорізької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, без реєстрації місця проживання та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 24.12.2020 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, 06.09.2022 переглянуто вирок Ленінським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 70, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано покарання до вироку Заводського районного суду Запорізької області від 10.07.2017 до остаточного покарання у вигляді 7 років 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, 22.11.2022 звільнений із Шепетівської ВК Хмельницької області,

запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з моменту взяття під варту 05 січня 2023 року по 05 березня 2023 року включно.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу в 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 гривень.

Як вбачається з клопотання та ухвали слідчого судді, у провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000007 від 02.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , у зв`язку з чим слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про обрання щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку, що підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, враховуючи усвідомлення можливого призначення передбаченого законом покарання, у випадку доведеності його винуватості у вчинені кримінального правопорушення, а також, продовжити злочинну діяльність, що перешкоджатиме проведенню всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування та на переконання суду унеможливлює застосування йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронного засобу контролю.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається не те, що клопотання слідчого не обґрунтоване, жоден з ризиків із зазначених в клопотанні не доведений у тому обсязі, який би давав суду законну можливість обрати стосовно особи виключний запобіжний захід.

Зазначає, що місцевий суд обираючи виключний запобіжний захід, посилався на реальність ризику переховування особи, зважаючи на наявність у нього не знятої і непогашеної судимості, молодий вік та відсутність реєстрації місця проживання зі співмешканкою та не знайшов підстав для застосування більш м`якого виду запобіжного заходу.

Вказує, що судом проігноровано заяву співмешканки підозрюваного, якою вона засвідчила свій обов`язок щодо утримання ОСОБА_7 , та факт не заперечення нею щодо відбування ним домашнього арешту у належному їй будинку. Крім того зазначає, що в своїй заяві співмешканка обвинуваченого гарантувала, що забезпечить харчування ОСОБА_7 , що виключає у нього необхідність вчиняти злочини для забезпечення своїх базових потреб, що також, на переконання захисника підкреслює наявність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного в даному регіоні.

Крім того посилається, що судом не взято до уваги факт відсутності у підозрюваного закордонного паспорту, та факт законодавчого обмеження щодо виїзду за кордон військовозобов`язаних чоловіків, до категорії яких відноситься і ОСОБА_7 , тобто вважає, що ризики на які посилався слідчий в клопотанні в світлі сьогоденних реалій є перебільшеними.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 січня 2023 року, оскільки повний текст ухвали було складено 09.01.2023 року, а ознайомився з його змістом лише 10.01.2023 коли отримав дану ухвалу на власну імейл-адресу.

Позиції інших учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу, подану в інтересах останнього та просили її задовольнити з мотивів, наведених у ній. Прокурор заперечив проти доводів скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просив залишити її без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Статтею 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Як вбачається з матеріалів провадження та доводів захисника, оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена 05 січня 2023 року, а її повний текст проголошений 09 січня 2023 року.

Поряд із цим, як вбачається з відмітки на конверті, апеляційна скарга захисника подана 11 січня 2023 року.

За таких обставин, враховуючи що пропущений строк не є суттєвим та захисник не був обізнаний про мотиви прийнятого рішення, а тому звернувся з апеляційною скаргою після отримання його повного тексту з пропуском строку на апеляційне оскарження та просив поновити пропущений строк, колегія суддів вважає наведені ним причини поважними, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000007 від 02.01.2023, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01 січня 2023 року, близько 19 години 30 хвилини, ОСОБА_7 , маючи намір та бажання на таємне викрадення чужого майна, прибув до території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де постійно проживає ОСОБА_10 .

З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_7 , через незаперті двері проник до житлового будинку за вказаною адресою, достовірно знаючи, що на території України запроваджено воєнний стан що введений у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та продовжений до цього часу, керуючись виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, зважаючи, що мешканці будинку сплять, діючи в умовах воєнного стану, під дією виниклу умислу, в ході пошуку виявив мобільний телефон марки Орро модель А52 вартістю 4000 гривень та ноутбук ASUS вартістю 3000 гривень, належні ОСОБА_10 , яка мешкала за вищевказаною адресою, а також мобільний телефон марки Ulefone модель Note 8Р вартістю 1500 гривень, належний ОСОБА_11 , які намагався таємно викрасти.

При цьому, почувши шум, ОСОБА_10 помітила ОСОБА_7 , зробивши останньому зауваження з приводу скоюваного. У свою чергу, ОСОБА_7 , розуміючи, що його дії були викриті потерпілою, ноутбук, що став предметом посягання кинув на місці - на території двору, а викрадення мобільних телефонів потерпілих здійснив відкрито.

Після чого, ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна до кінця, чим спричинив матеріальних збитків потерпілим на загальну суму 5500 гривень.

04.01.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

04.01.2023 старший слідчий СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , яке 05.01.2023 задоволено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. The United Kingdom), п. 32, SeriesA, № 182).

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яка доводиться зібраними під час досудового розслідування доказами: протоколом огляду місця події від 01.01.2023 за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 02.01.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 04.01.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 03.01.2023; протоколом огляду місця події від 03.01.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_7 добровільно видав викрадені мобільні телефони Oppo та Ulefone.

Таким чином наявна у зазначених документах інформація, дає достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Також слідчий суддя обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, через усвідомлення втрати свободи за скоєний ОСОБА_7 тяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк; незаконно впливати на свідків та потерпілого; продовжити злочинну діяльність.

Наведені у клопотанні слідчого дані, які належним чином перевірені слідчим суддею, дають підстави для застосування до ОСОБА_7 одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Слідчим суддею також перевірено можливість застосування відносно ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, проте дійшов висновку про їх недостатність з огляду на вчинений злочин та наведені ризики.

З огляду на викладене, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти існуючим ризикам, а обрання більш м`якого запобіжного заходу, може спричинити перешкоджання встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні та не буде відповідати суспільному інтересу, який превалює над повагою до свободи особистості.

Обставин, які б переконали у протилежному висновку ніж той, до якого дійшов слідчий суддя, захисником в апеляційній скарзі не наведено.

Колегія суддів враховує, що підозрюваний ніде не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень корисливої спрямованості, проживає разом із співмешканкою, яка на переконання суду не зможе, в разі застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, забезпечити виконання покладених на останнього обов`язків та запобігти йому повернутися до протиправної діяльності.

На підставі наведеного, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 січня 2023 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4