Справа № 129/361/23
Провадження по справі № 1-кс/129/105/2023
У Х В А Л А

31.03.2023 року м. Гайсин

Слідчий суддя Гайсинського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

скаржника в режимі відеоконференції ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Гайсині в режимі відеоконференції з Бершадським районним судом Вінницької області справу за скаргою ОСОБА_3 від 19.01.2023р. на бездіяльність дізнавача ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області та посадових осіб Гайсинської окружної прокуратури,

Встановив:

В поданій 25.01.2023 р. до суду скарзі ОСОБА_3 просить визнати бездіяльність, покриття злочину, зловживання службовим становищем, домовленість з групою грабіжників дізнавача ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 та зобов`язати посадових осіб Гайсинської окружної прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за поданою ОСОБА_3 17.01.2023 р. до Гайсинської окружної прокуратури заявою-повідомленням про скоєння дізнавачем ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 злочину.

Вимоги мотивував тим, що посадовими особами Гайсинської окружної прокуратури невнесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за поданою ним 17.01.2023 р. до Гайсинської окружної прокуратури заявою-повідомленням про скоєння дізнавачем ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 злочину вираженого в зловживанні службовим становищем та пограбування в військовий час на території Вінничини.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив їх задовільнити.

Представник Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення вимог скарги заперечив, мотивуючи тим, що в ході розгляду окружною прокуратурою заяви від 17.01.2023р. ОСОБА_3 встановлено, що у заяві не зазначено об?єктивних даних, які свідчили б про наявність ознак конкретного кримінального правопорушення в діях дізнавача ВП №l Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 , а лише містяться доводи щодо неналежного здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а тому заява ОСОБА_3 не відповідає вимогам ст. 214 КПК України та за своїм змістом і суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, а тому відомості на підставі його заяви не підлягають внесенню до ЄРДР.

Враховуючи позиції учасників розгляду скарги, її матеріали та вимоги закону визнаю, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Доведено, що 17.01.2023 р. до Гайсинської окружної прокуратури подана заява-повідомлення ОСОБА_3 про скоєння дізнавачем ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 злочину вираженого в зловживанні службовим становищем пограбуванні у військовий час на території Вінничини.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

При проведені досудового розслідування слідчий чи прокурор, з урахуванням конкретних обставин справи, на власний розсуд визначають об`єм перевірочних дій, достатній, за їх переконанням, для прийняття вмотивованого рішення.

Згідно з ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов`язковими елементами складу будь-якого злочину є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюються, не є злочином.

Системний аналіз зазначених положень закону вказує на те, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з ч.1 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Відповідно до п.29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

Згідно зі ст.214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором. Отже, скаржнику не належить право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини. Кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно в порядку ст.22 КПК України.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп.74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Положеннями ст.214 КПК України передбачено загальну процедуру внесення відомостей про злочин до ЄРДР.

Проте при вирішенні такого питання необхідно також застосовувати положення ч.1 ст.9 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В силу ч.4 ст.9 КПК у разі, якщо норми КПК суперечать міжнародному договору, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Відтак, з наведеного вище вбачається, що при прийнятті слідчим суддею рішення, в тому числі при вирішенні скарг на бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей в ЄРДР, таке не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення в ЄРДР відповідних відомостей, а слідчий суддя згідно вимог ст.94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись нормами матеріального та процесуального законодавства, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Касаційного кримінального суду Верховного суду від 30.09.2021 у справі №556/450/18 підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім?ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 2 ст.307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР.

Згідно з п.4 ч.2 ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Оскільки заява-повідомлення ОСОБА_3 про скоєння дізнавачем ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 злочину вираженого зловживанні службовим становищем пограбуванні в військовий час на території Вінничини не відповідає вимогам ст.214 КПК України і за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення, а відомості на підставі цієї заяви не підлягають внесенню в ЄРДР через те, що вона не містить жодних фактичних даних про скоєння дізнавачем ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 кримінального правопорушення, то необхідно відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Гайсинської окружної прокуратури щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за поданою ОСОБА_3 17.01.2023 р. до Гайсинської окружної прокуратури заявою-повідомленням про скоєння дізнавачем ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.214, 303, 304, 306, 307 КПК України,

Ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області та посадових осіб Гайсинської окружної прокуратури щодо зловживання службовим становищем, перевищенням своїх повноважень, службових обов`язків дізнавачем ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області та щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя: