Справа № 700/329/22
Провадження № 1-кп/700/24/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 р. Лисянський районний суд Черкаської області в складі головуючого - судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора: ОСОБА_3 , законного представника потерпілого: ОСОБА_4 , захисника: ОСОБА_5 , обвинуваченого: ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/700/70/22 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Петрівська Гута, Лисянського району, Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, середньою спеціальною освітою, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

установив:

ОСОБА_6 20 травня 2022 року близько 23 години будучи згідно рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 25 червня 2013 усиновлювачем неповнолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у домоволодінні, що розташоване в АДРЕСА_1 , під час сварки з ОСОБА_7 діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , наніс не менше одного удару долонею правої руки в область голови ОСОБА_7 , чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани голови, синців навколо орбітальної ділянки зліва, на правій щоці, що згідно висновку експерта № 05-9-01/166 від 30 травня 2022 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Так, своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе не визнав та пояснив, що хлопця не бив, просив виправдати його, а по суті інших питань показання надавати не побажав.

Винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, підтверджується доказами, що перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги.

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 у присутності законного представника та педагога суду пояснив, що він ходив в яр різати акацієві стовпчики, щоб носити додому. Прийшов пізно додому і ОСОБА_6 його набив. В той вечір батько його набив і закрив в дровнику до ранку, це було десь в 12 год. ночі, якого числа не пам`ятає, було в травні місяці 2022 року. Він тоді не витерпів і пішов поскаржився сусіду, той сказав, що будемо вирішувати. Бив качалкою по задниці, як він став викручуватись, то бив по всьому тілу качалкою. По обличчю бив кулаком, бив багато разів. Він з ліхтариком в цей час ходив шукав стовпчики, бо сказали, що якщо не виконає роботу, то сильно получить. Батько бив в будинку, в будинку ще були мати і сестра в іншій кімнаті, мати бачила як батько бив, сестра не бачила. Спочатку мати його захищала, потім побачила, що це даремно, після того не захищала. Мати почала заспокоювати батька. Потім сказали, що вже досить і завтра з ним розберуться. За захистом звернувся до сусіда ОСОБА_8 , він проживає поряд, який також готував йому в школу їжу. Батьки годували раз на день, давали зіпсовану їжу. Харчували тільки його так, сестру нормально. Батьки йому говорили, що його не хотіли брати з дитбудинку, а взяли тільки заради Насті. Так говорила мати. Сусіду показував травми свої, він дзвонив у соціальну службу. Неодноразово розказував про ставлення батьків до нього. Таке ставлення до нього триває дев`ять років. В лікарні лежав біля трьох тижнів. Провідували в лікарні Крамаренки - це батьковий брат, із соціальної служби приходили, ні батько ні мати не приїжджали. Народився 01 січня 2007 року, навчається у 9 класі, лікувався в Смілі 2 рази, назву лікарні не знає. Останній раз з місяць лікувався, чому повезли в лікарню, йому ніхто це не говорив. В ОСОБА_9 вчився в реабілітаційному центрі для дітей, які відстають від шкільної програми. Навчався з 2 по 7 клас, з якого по який рік не пам`ятає. Бігав до сусідів ОСОБА_10 , просив у них їсти неодноразово, возили його до голови села, щоб він їй все розповів, а потім викликали батьків і вони його забирали. Після цього його сильно побили. Потім він боявся комусь щось розповідати, бо знав, що наб`ють, батькам боявся говорити правду, бо боявся, що наб`ють. Зараз говорить правду. Після побиття на другий день потрапив у лікарню, ввечері його побили, а вранці вже він був у лікарні. З батьком у нього нехороші стосунки протягом всього часу. Зараз не хоче налагодити стосунки з батьком, не хоче повернутися назад в сім`ю, не бажає, щоб ОСОБА_11 залишались його батьками.

Законний представник потерпілого ОСОБА_4 суду пояснила, що діти були усиновлені у 2013 році, вибір подружжя був на користь дівчинки. В той час вона не працювала в службі дітей, але вивчала документи справи. Оскільки діти були рідні по матері, розлучати їх неможна було. ОСОБА_12 розповідав їй у приватній розмові, що відразу, коли його привезли батьки йому сказали, що його брати не хотіли, але вони дуже добрі люди і взяли його щоб не розлучати з рідною сестрою. Перший час було все добре, йому навіть велосипед купили, але їздити на ньому він не мав можливості, тому що його вже тоді карали за все: неправильно зробив, неправильно сказав, погано навчався. У них не склалися стосунки від початку, тому що у батьків було упереджене ставлення до дитини, чого не скажеш про Настю, бо вони хотіли дівчинку і сприйняли її як свою. Він до них не звертався тато і мама, а дядько і тітка, а вони до нього виключно ОСОБА_12 . До них звернувся сусід ОСОБА_13 . Вони виїхали на місце і побачили побиту дитину і зробили фотографію. Це було 20 травня 2022 року. З ОСОБА_12 вона зустрілась в лікарні, він був побитий, знервований, перебував там на стаціонарному лікуванні. Того ж дня, коли вилучили дитину із сім`ї, його привезли в лікарню. За весь час лікування ніхто не цікавився з батьків ним. Говорили з батьками, просили налагодити контакт із сином, але він їм байдужий.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що 21 травня 2022 року ОСОБА_15 звернувся до нього, сказав, що його батько завів у дровник, виключив світло і побив, був весь в сльозах з гематомами на обличчі, побитий. Він про це повідомив в соцслужбу. І раніше звертався ОСОБА_15 до нього. Проживають по сусідству, через сітку. Раз у дві неділі просив дати йому поїсти щось, бо був голодний. Раз було, що прийшов і показував на руках і тілі синці, він не звернув на це уваги, думав, що може маніпулює. З батьками про це не говорив. Проживають по сусідству років 4-5, конфліктів з ними не мав, просто вони непривітні люди. Як бив батько його він не бачив. Чув, що і раніше були такі випадки, приїжджали соціальні служби. Вітя трудолюбивий хлопчина, він постійно щось робив, ніяких психологічних травм, відхилень не помічав у нього. Він спочатку думав, що хлопець маніпулює тому, що не бачив ніяких доказів, не бачив того, як воно відбувалося. Наполягає, що це було 21 травня, а побив 20 травня ввечері, було вже темно. Нічого не писав, нічого не отримував від нього ОСОБА_12 . Він плакав і просив нікуди не дзвонити і нікому нічого не казати. Працівники поліції його не допитували, працівникам соціальної служби розповідав те, що і зараз розповідає. Причину цього інциденту він не встановлював. Чув розмови, що нібито він вкрав гроші, але цьому не вірить.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона працює головним спеціалістом служби у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради. 22.05.2022 року за усним повідомленням директора центру надання соціальних послуг виїхали в с. Журжинці, де проживає дитина, спільно з поліцією, виїхали в суботу годин 9-10 ранку. Приїхали до будинку ОСОБА_11 , ОСОБА_17 їм відчинила. Вони зайшли у двір, дитини і батька вдома не було. Крім неї були працівники поліції, директор центру надання соціальних послуг ОСОБА_18 , заступник голови селищної ради ОСОБА_19 . Сказали, що будемо шукати дитину, так як їм відправили фотографію, де дитина побита. Пішли шукати дитину, дитину знайшли, батько відмовився йти додому. Дитина була в стані тривоги, в депресивному стані, дуже налякана і побита, на обличчі, на руках були синяки. ОСОБА_12 завів їх в дровник, показав де він жив, не ночував, а жив, спав на мішках з тирсою, їв один раз на день. Батьки його в будинок не пускали, доношував старий одяг, нового одягу йому не купували. За весь час, коли вони були біля будинку, батько не з`явився. ОСОБА_12 сказав, що він боїться зайти в будинок і батьки йому забороняють туди заходити. Зі слів ОСОБА_12 батько бив його постійно. Влітку дитина по людях заробляла гроші, батьки гроші забирали в нього. Дитина їла у сусідів і була весь час голодна. Як повідомив класний керівник під час навчання у школі, дитина не харчувалась, сестра харчувалась, а він ні тому, що в батьків не було на нього грошей. У ОСОБА_7 були синці на обличчі, запитували хто його побив. Спочатку мати його сказала, що ніхто не бив, а потім, коли стали допитувати працівники поліції, то сказала, що били обоє і вона і чоловік. Дитина сказала, що били батьки обоє. Сусід в той день до них не приходив. Вони зробили акт оцінки рівня безпеки дітей і акт обстеження умов проживання дітей, в цей же день вони вилучили ОСОБА_12 і завезли його в лікарню. Дитина була налякана і вона зовсім не хотіла нічого коментувати з цієї ситуації. В дровнику були мішки з тирсою складені як ліжко один на один. Інформацію отримали 21.05.2022 року о 21 год. від заступника селищного голови ОСОБА_19 . Вітя сказав, що його били обоє батьків за те, що він не зробив роботу по господарству. Із сусідом ні в той день ні пізніше вони не спілкувались. Сусід сфотографував дитину побиту і скинув ці фотографії заступнику селищного голови ОСОБА_19 і директору центру надання соціальних послуг ОСОБА_18 . Дитину в лікарню супроводжували вона, працівники поліції і заступник голови в цей же день, дитина 22.05.2022 року поступила в стаціонарне відділення близько 12-13 год. Участі в процесуальних слідчих діях не приймала. Від батька по сьогоднішній день жодних пояснень вони не отримували. На її погляд, при спілкуванні дитина психічно здорова. Пояснення дитини були логічними.

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 22 травня 2022 року (т.2 а.с.10) ОСОБА_18 заявила, що опікун ОСОБА_6 завдав тілесних ушкоджень усиновленому ОСОБА_7 .

З свідоцтва про народження від 29 червня 2013 року вбачається, що батьком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_6 .

Відповідно до рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 11 червня 2013 року у справі № 700/595/13-ц, ОСОБА_6 оголошено батьком потерпілого ОСОБА_7 .

Згідно шкільної характеристики на учня восьмого класу ОСОБА_7 від 31 травня 2022 року учень зокрема замкнений, не дуже довіряє дорослим, почувається позбавленим батьківської любові та підтримки.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 27 травня 2022 року № 05-9-01/166 встановлено, що у ОСОБА_7 мають місце тілесні ушкодження у вигляді забійних ран голови, синців навколо орбітальної ділянки зліва, на правій щоці, на грудній клітці справа, які спричинені дією тупого твердого предмету, давність спричинення їх може відповідати часу вказаному в постанові і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Виключається можливість отримання даних тілесних ушкоджень виявлених на тілі ОСОБА_7 при однократному падінні з висоти власного зросту на тверду тупу поверхню.

Виявлені тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах, вказаних у фабулі постанови.

Оцінюючи вище досліджені в судовому засіданні докази, вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України є доведеною.

Дії обвинуваченого кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Суд не приймає доводи захисту щодо недоведеності об`єктивної сторони злочину, оскільки з наданих суду прокурором доказів чітко вбачається, яке діяння вчинено обвинуваченим, наслідок його дій, причинний зв`язок між ними, спосіб, місце, час, обстановку вчинення злочину.

Суд також відхиляє клопотання сторони захисту про визнання недопустимим як доказ висновок судово-медичної експертизи від 27 травня 2022 року № 05-9-01/166, оскільки такий висновок отриманий дізнавачем у визначений процесуальним законом спосіб.

Так, імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

З огляду на зазначене суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував про необґрунтованість формального підходу у перевірці порушень процесуального закону, оскільки такий підхід за своєю правовою природою призводить до порушення позитивних зобов`язань держави щодо статей 3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки саме на державу покладається обов`язок здійснювати правосуддя, тоді як неналежна діяльність у цьому напрямку свідчить про недоліки процесуальної реакції національних органів влади щодо повідомлення потерпілої сторони про злочинні дії.

За таких обставин, отримання медичної документації потерпілого дізнавачем шляхом запиту, на що добровільно погодилась медична установа, не призвело до порушення будь-яких прав учасників справи, а так само і істотного порушення норм КПК України.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості та наслідки вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який на час вчинення правопорушення раніше не судимий. Дане кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, обвинувачений не працює та немає іншого стабільного доходу, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставин, які б пом`якшували покарання не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Суд звертає увагу на особливості провадження щодо неповнолітніх потерпілих. Низка міжнародних договорів, ратифікованих Україною, і документи міжнародних органів, до яких належить Україна, надають особливе значення забезпеченню інтересів дитини під час кримінального процесу. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до Керівних принципів ООН щодо судочинства у питаннях дітей-жертв і дітей-свідків злочинів кожна дитина має право на першочергову увагу якнайкращому забезпеченню своїх інтересів, включаючи право на захист і можливість гармонійного розвитку.

Керівні принципи Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дітей, вимагають від Держав-учасниць гарантувати ефективне здійснення прав дітей, щоб їх найкращим інтересам приділялась першочергова увага в усьому, що стосується або зачіпає їх інтереси.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

В даній справі обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення відносно усиновленої дитини, що було виявлено випадково, завдяки сміливості неповнолітнього потерпілого та небайдужості свідка ОСОБА_14 . Враховуючи наслідки вчинено, те, що обвинувачений ніде не працює, відтак не має коштів для сплати штрафу, вину не визнав та не розкаявся у вчиненому, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання засудженого буде покарання у виді громадських робіт ближче до максимального розміру.

Цивільний позов у справі не заявлено, речові докази та процесуальні витрати відсутні, запобіжні заходи не обирались.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376, 395, 615 КПК України суд,

ухвалив:

Визнати винним ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання згідно санкції вказаної статті у виді двохсот годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Лисянський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1