Дата документу 23.02.2023 Справа № 337/2606/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 337/2606/22 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/589/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 23 лютого 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2022 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 27.10.2014 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.121 КК України до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 12.04.2017 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.70, ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 24.12.2021 Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.185, ч.2 ст.190 КК України до відбуття покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

ОСОБА_8 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та знову вчинила корисливий злочин на території Хортицького району м. Запоріжжя за наступних обставин.

16.07.2022 року, приблизно о 15 годині 29 хвилин, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на іспитовому строку за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя, зайшла в приміщення торгівельної зали супермаркету ТОВ «Сільпо-Фуд», який розташований за адресою м. Запоріжжя вул. Хортицьке шосе, буд. 30А. У м`ясному відділі даної торгівельної зали магазину ОСОБА_8 попросила продавця зважити їй товар, після чого отримала зважений товар, який належить ТОВ «Сільпо-Фуд», а саме:

- «Балик Касло Ву Алан кг», арт. 3131, вагою 1 кілограм 144 грами, вартістю 563 гривні 23 копійки.

Після цього, відійшовши від м`ясного відділу, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану в Україні, який введено в дію відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, впевнившись, що за нею ніхто не спостерігає, сховала раніше взятий товар собі до сумки, яка знаходилась в неї на правому плечі і направилась в сторону касової зони супермаркету ТОВ «Сільпо-Фуд». Минувши касову зону і не розплатившись за товар, ОСОБА_8 направилась до виходу з приміщення торгівельної зали супермаркету ТОВ «Сільпо-Фуд», але її дії були виявлені охороною супермаркету ТОВ «Сільпо-Фуд», які зупинили її на виході з магазину.

Таким чином, ОСОБА_8 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2022 року:

ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.12.2021 року, та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту її фактичного затримання, з 02.08.2022 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу постановлено залишити у вигляді тримання під вартою.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі обвинувачена вважає вирок незаконним та таким, що підлягає зміні в частині призначеного покарання.

В обґрунтування доводів зазначає, що призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та її особі, є занадто суворим. Так, судом першої інстанції не було взято до уваги обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Має намір влаштуватись на роботу.

Просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та звільнити її від відбування покарання з випробуванням.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачена та її захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення доводам та вимогам поданої апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч.1ст.404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового розгляду ОСОБА_8 повністю визнавала себе винною у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, в судовому засіданні, зі згоди обвинуваченої та інших учасників судового процесу, місцевий суд, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують її особу.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, правильність кваліфікації дій обвинуваченої в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Стосовно вимог апеляційної скарги обвинуваченої щодо призначення їй більш м`якого покарання, застосування до неї положень ст.75 КК України, колегія суддів виходить з положень ст.ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_8 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні виду та розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь її суспільної небезпеки.

Місцевий суд також взяв до уваги відомості стосовно особистості обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима, у тому числі за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень проти власності, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, вчинила злочин в період випробувального терміну, встановленого попереднім вироком, має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно не працевлаштована, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Одночасно, відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази, які характеризують обвинувачену в достатньому об`ємі, її ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства та не вбачає підстав для звільнення обвинуваченої від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Наявність обставин щодо неодноразових притягнень обвинуваченої до кримінальної відповідальності у сукупності із вчиненням злочину в умовах воєнного часу в період встановленого випробувального терміну, що на думку колегії суддів засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_8 , давали місцевому суду підстави для призначення саме такого розміру покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Усталена протиправна поведінка обвинуваченої і навіть відбуття реального покарання не спонукало ОСОБА_8 до критичної оцінки своїх протиправних дій.

Крім того, попереднє застосування до ОСОБА_8 положень ст.ст.75, 76 КК України, що вбачається із матеріалів провадження, та подальше вчинення нею кримінальних правопорушень вказує, що інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням по відношенню до ОСОБА_8 виявляється неефективним.

Також обґрунтовано суд призначив остаточне покарання ОСОБА_8 із застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України, оскільки остання вчинила злочин в період випробувального терміну, встановленого попереднім вироком.

Правових підстав вважати таке покарання явно несправедливим через суворість немає, а переконливих аргументів, які би ставили під сумнів наведені висновки суду першої інстанції та вказували б на порушення загальних засад призначення покарання, в апеляційній скарзі не міститься.

З огляду на зміст оскаржуваного вироку, слід констатувати, що всі наведені апелянтом обставини на користь висунутої вимоги районним судом при призначенні ОСОБА_8 покарання взяті до уваги.

При цьому, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих, сімейний стан ОСОБА_8 були підставами для призначення обвинуваченій покарання у мінімальній межі, встановленої санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Висловлені в апеляційній скарзі обвинуваченою наміри влаштуватись на роботу, є лише не підтвердженими намірами та не є переконливими і достатніми задля застосування положень ст. 75 КК України.

Отже, обставин, які б можна було віднести на користь звільнення обвинуваченої від призначеного місцевим судом покарання з випробуванням апеляційною інстанцією не встановлено, що обумовлює відхилення доводів останньої як неспроможних.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_8 відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну оскаржуваного вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2022 року відносно ОСОБА_8 за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4