Справа № 544/2145/21
Номер рядка звіту 252
У Х В А Л А

09 березня 2023 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.307, ч.2 ст.307 КК України,

в с т а н о в и в:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтовано наступним. Підставою застосування обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а тому з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст.178 КПК України виникає обґрунтоване припущення про можливе ухилення (переховування) ОСОБА_4 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Більше того на виконання вимог ст. 23 КПК України щодо безпосередності дослідження судом показань свідків кримінального провадження у судовому засіданні на теперішній час не всі свідки допитані, що свідчить про можливість незаконного впливу з боку обвинуваченої на свідків у цьому кримінальному провадженні. При цьому, з урахуванням репутації обвинуваченої за місцем проживання, відсутності у неї будь-якого місця роботи та міцних соціальних зв`язків, обставин вчинення нею інкримінованих злочинів, ОСОБА_4 самостійно не здатна виконати обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, у випадку їх покладення на неї ухвалою суду, та потребує контролю з боку сторонніх осіб. У разі застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання, домашній арешт, обвинувачена матиме можливість під тягарем можливого покарання переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, чим може зашкодити виконанню покладених на неї процесуальних обов`язків. Зазаначені обставини відповідно до ст.. 177 КПК України є підставою для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти наявним ризикам. Зокрема, особисте зобов`язання неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 вчинила тяжкі злочини, за які передбачено позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією всього майна. Особисту поруку неможливо застосувати, оскільки на адресу правоохоронних органів та суду не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_4 . Заставу неможливо застосувати, так як слідчому, прокурору чи суду не надходили заяви або клопотання від обвинуваченої, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у спеціальному порядку, про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді застави. Домашній арешт неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судима, судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку, а тому, перебуваючи на свободі, матиме можливість продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану з незаконним збутом наркотичних засобів. Також обвинувачена періодично змінює місця проживання, за місцем реєстрації не проживає, що унеможливлює застосування до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Обвинувачена ОСОБА_4 ніде не працює, походження її доходів не відоме, за винятком доходів, отриманих в результаті незаконного придбання та збуту наркотичних засобів, має слабкі соціальні зв`язки, тому без обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк ОСОБА_4 зможе ухилитися від суду, змінити місце свого проживання і залишити не тільки місце свого проживання в м. Пирятині, а взагалі Полтавську область, не повідомивши про це прокурора та суд, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення їй покарання за скоєне кримінальне правопорушення. Знаходячись на волі, без обрання їй запобіжного заходу у виді тримання під вартою, або в разі обрання їй більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту, обвинувачена ОСОБА_4 матиме можливість шляхом вмовлянь або погроз вплинути на показання свідків у кримінальному провадженні, що може призвести до їх подальшої зміни або відмови свідчити у кримінальному провадженні. Як встановлено розслідуванням, запобігання ризикам переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування, перешкоджання нею розгляду кримінального провадження, становить суспільний інтерес, який полягає у забезпеченні відправлення судочинства та забезпеченні правопорядку. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Враховуючи вказані обставини прокурор наголошує на тому, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити уникненню ризиків та виконання покладених на обвинувачену обов`язків.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 вважає, що прокурором ризики не доведені, просив відмовити у задоволенні клопотання, вважає, що достатнім запобіжним заходом може бути домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала думку захисника.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши думку захисника, суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1-3 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

У відповідності до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до статті 199 КПК України при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Судом встановлено, що згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.307, ч.2 ст. 307 КК України.

Ухвалою суду від 12.01.2023 обвинуваченій ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 12.03.2023 включно з огляду на наявність таких ризиків як можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Даючи оцінку ризикам, про які вказує прокурор у своєму клопотанні про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує таке.

Ймовірна можливість переховування обвинуваченої від суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, передбачає, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченої переховуватись від суду, тому суд дійшов висновку про наявність ризику ймовірного переховування від суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). При цьому, суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто, допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Прокурором доведено, що ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимою та маючи не погашені та не зняті судимості, перебуваючи на свободі, може знову продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану із незаконним збутом наркотичних засобів, які є особливо небезпечними, але робитиме це більш конспіративно, з метою отримання незаконного джерела прибутку, що підтверджує наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Також суд враховує те, що ОСОБА_4 не працює, офіційних джерел доходів не має, за місцем реєстрації не проживає. Крім того відсутні будь-які докази про те, що ОСОБА_4 не може за станом свого здоров`я утримуватись в умовах слідчого ізолятора.

Характер вищевказаних ризиків свідчить про необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу - тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Крім того, всупереч запереченням захисника, прокурором доведена недоцільність застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

З огляду на вказане, зважаючи на те, що обсяг заявлених ризиків при продовженні запобіжного заходу не зменшився, доведені прокурором ризики виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою, застосування більш м`якого запобіжного заходу не дасть можливості запобігти доведеним ризикам, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 необхідно продовжити на строк шістдесят днів.

Разом із цим, задовольняючи клопотання про продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд уважає за необхідне залишити розмір застави, визначений ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 січня 2023 року без змін в розмірі 20 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, з покладенням, відповідно до норм ч.3 ст.183 та ч.5 ст.194 КПК України, таких обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками.

Керуючись ст. 331, 392 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Гребінка Полтавської області, громадянці України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 07 травня 2023 року включно.

Розмір застави, визначений ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 січня 2023 року, залишити без змін в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, яка може бути внесена на депозитний рахунок № UA0015950 в ДКСУ м. Київ, отримувач територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, ЗКПО 26304855, МФО 820172.

Після внесення застави надати заставодавцем до Пирятинського районного суду Полтавської області документ, що підтверджує її внесення.

У разі внесення розміру застави в сумі 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень заставодавцем (обвинуваченою чи іншою фізичною або юридичною особою) ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти негайно.

У разі внесення застави зобов`язати обвинувачену ОСОБА_4 :

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками.

Термін дії обов`язків, покладених судом на обвинувачену ОСОБА_4 у разі внесення застави, визначити до 07 травня 2023 року включно.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачена ОСОБА_4 вважається такою, що до неї застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачена, будучи належним чином повідомлена, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на неї при застосуванні застави обов`язки, застава повертається в дохід держави.

Копію ухвали вручити ОСОБА_4 , її захиснику, прокурору та направити до ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 10.03.2023.

Суддя ОСОБА_1