Справа № 450/378/23 Провадження № 1-кп/450/280/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування заходу забезпечення кримінального провадження

02 лютого 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора Кам`янка-Бузького відділу Жовківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченої, ОСОБА_4 захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити клопотання прокурора Кам`янка-Бузького відділу Жовківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження за ч. 1 ст. 115 КК України, внесено до ЄРДР за №0000104 від 04 серпня 2022 року року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо:

обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та жительки с. Муроване, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючої, з вищою освітою, раніше не судимої,

встановив:

суб`єкт звернення просить суд продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої, на 60 днів без можливості внесення застави.

Прокурор клопотання підтримав, просить суд його задоволити з наведених у письмовому клопотанні підстав.

Обвинувачена ОСОБА_4 та захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 клопотання прокурора заперечили щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Потерпілий ОСОБА_6 клооптання прокуроа підтримав, просив його задоволити.

Проаналізувавши матеріали клопотання судом встановлено такі обставини:

стороною обвинувачення ОСОБА_4 ставиться в провину таке: ОСОБА_4 в третій декаді квітня 2022 року у вечірню пору доби, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, під час перебування за місцем свого проживання у приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин в ході словесної суперечки із ОСОБА_7 виник умисел на завдання кухонним ножем тілесних ушкоджень із заподіянням смерті останньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел в той же момент, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто умисне вбивство.

ОСОБА_4 , діючи умисно та бажаючи настання смерті потерпілому, перебуваючи у приміщенні кухні за вказаною адресою, знаходячись у безпосередній близькості до ОСОБА_7 , взяла із настінної полиці кухонний ніж в праву руку та, використовуючи його як знаряддя вчинення злочину, будучи обізнаною про підвищені травматичні властивості ножа, усвідомлюючи, що ним можна заподіяти смерть іншій людині та те, що усередині грудної клітки знаходяться життєво важливі органи, з метою умисного вбивства останнього та бажаючи його настання, цілеспрямовано, з прикладанням сили, умисно нанесла один удар ножем в груди ОСОБА_8 , спричинивши йому проникаюче сліпе колото-ріжуче поранення грудної клітки зліва, внаслідок чого останній впав на підлогу.

У подальшому, потерпілий ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.

04.08.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104 внесені відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 115 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України.

У відповідності до ч. 6 ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є особливо тяжким злочином.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб.

14 березня 2022 року Указом Президента України № 133/2022, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

18 квітня 2022 року Указом Президента України № 259/2022, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

17 травня 2022 року Указом Президента України № 341/2022, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

12 серпня 2022 року Указом Президента України № 573/2022, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Таким чином, з 24 лютого 2022 року по теперішній час в Україні діє воєнний стан.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІцього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Положеннями ч. 1 та ч. 3 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

При розгляді цього клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає, що прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої обвинуваченому.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При обранні запобіжного заходу обвинуваченому суд погоджується із доводами прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Також, обґрунтованими є доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 матиме можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, які не допитані судом, вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім того, з`ясовано, що ОСОБА_4 не працююча, а відтак не має законних засобів для існування, може знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тримання під вартою не повинно бути продовжене лише через очікуване покарання у вигляді позбавлення волі (Leteliier v.France (Летельєр проти Франції), §51; LA, v.France (LA. проти Франції), §104; Prencipe v.Monaco (Прансип проти Монако), §79; Tiron v.Romania (Тирон проти Румунії), §§41-42).

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польщі) §43).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної, зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Суд враховує і тяжкість покарання за вчинений злочин, яке можливе у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна. Тому, обвинувачений може вжити заходів з метою переховування від суду.

Судом встановлено, що 05.08.2022 на стадії досудового розслідування слідчим суддею Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області підозрюваній ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів - до 03 жовтня 2022 року включно.

29.09.2022 слідчим суддею Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області підозрюваній ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 04.11.2022.

27.10.2022 слідчим суддею Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області підозрюваній ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25.12.2022.

20.12.2022 слідчим суддею Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області підозрюваній ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 04.02.2023.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та встановленню істини у справі; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому її обвинувачують, не працює постійно, стабільного доходу не отримує, а також те, що остання про факт нанесення потерпілому ОСОБА_8 ножового поранення, внаслідок якого наступила смерть останнього, ще у квітні 2022 року, та усвідомлюючи свої дії, не вчинила жодних дій, спрямованих на повідомлення медичної установи з метою надання допомоги ОСОБА_8 , не вжила жодних заходів, спрямованих на повідомлення правоохоронних органів по даному факту, натомість здійснила заходи, спрямовані на приховування злочину, що свідчить про її усвідомлення про скоєне та небажання відповідати за скоєне у встановленому законом порядку, у суду є достатні підстави вважати, що такий може переховуватись від суду з метою уникнення покарання.

Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 матиме можливість контактувати із свідком ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_6 і відповідно схиляти їх до зміни та дачі потрібних їй показів з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки свідок ОСОБА_9 є її чоловіком, з яким вона протягом 20 років пов`язана спільним побутом та перебуває із ним у довірливих відносинах. Крім того, як вбачається зі зібраних в ході досудового розслідування матеріалів, то ОСОБА_9 було відомо про те, що його дружина ОСОБА_4 вчинила злочин, пов`язаний із позбавленням життя іншої особи, однак також жодних дій не вчинив щодо повідомлення уповноважених державних органів з метою медичної допомоги потерпілому та фіксування протиправних дій обвинуваченої, а також може полишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, де буде переховуватись від суду, незаконними засобами через залякування впливати на свідків.

Щодо клопотання обвинуваченої про зміну запобіжного заходу на більш м`який захід, то таке є невмотивоване та задоволенню не підлягає, оскільки ризики які зазначені при обранні та продовженні запобіжного заходу на момент розгляду даного клопотання у підготовчому судовому засіданні не відпали, тому суд приходить до висновку, що підстави для зміни обвинуваченій такого запобіжного заходу як тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою запобіжний захід, відсутні. Окрім того відсутність ризиків стороною захисту не доведена.

Встановлені судом обставини виключають можливість уникнення ризиків, передбачений ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Тому, суд вважає, що ОСОБА_4 , слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів оскільки, інший, менш суворий запобіжний захід не усуне ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, без визначення розміру застави, оскільки така відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, судом може не визначатись.

На підставі викладеного, керуючись ст. 233-236, 309 КПК України, суд,

постановив:

клопотання, - задоволити частково.

Обрати обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів - з 02.02.2023 року до 02.04.2023 року.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та скерувати начальнику ДУ Львівська установа виконання покарання № 19 для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1