Березівський районний суд Одеської області
06.04.2023
Справа № 494/571/23
Провадження № 1-кп/494/95/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2023 року м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , ознайомившись із обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 25.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 25.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України надійшло у провадження судді ОСОБА_3 . Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 05.04.2023 року, суддя ОСОБА_3 заявив собі самовідвід у розгляді вказаного кримінального провадження.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями суддю ОСОБА_1 визначено головуючим з розгляду обвинувального акту по кримінальному провадженні за №0000014 від 25.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ознайомившись із обвинувальним актом по кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 вважаю за необхідне заявити собі самовідвід саме у розгляді цього кримінального провадження, з наступних підстав:

Відповідно до ст. 80 частини першої КПК України передбачено: «За наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід».

З огляду на положення пункту четвертого частини першої ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя не може брати участь у розгляді вказаної справи, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Мені відомий обвинувачений ОСОБА_2 , ми особисто знайомі, оскільки неодноразово проводили з ним наради в Березівському районному суді Одеської області, так як останній очолював виконавчу службу в Березівському районі Одеської області, куди судом скеровуються судові рішення для виконання. На нарадах обговорювали проблемні питання стосовно виконання судових рішень, що набрали законної сили. Таким чином, я перебував з ОСОБА_2 у службових відносинах.

Окрім того, як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, мій колега - суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_4 зазначений в якості свідка по даному кримінальному провадженні. На це також звертає увагу в супровідному листі заступник керівника Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_5 , який і скерував обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_2 до Березівського районного суду Одеської області.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

Відповідно до п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради Європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 року незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але із боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється в ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» вказав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п.1 ст.6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

У пункті 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Суддя повинен бути вільним не тільки від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але й вільними від цього в очах розумного спостерігача.

В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Тобто, першочерговим у контексті довіри до суду не є неспроможність судді об`єктивно та неупереджено розглянути справу, а саме думка про це у стороннього спостерігача.

Розгляд даної справи вказаним суддею може сприйматися стороною як порушення її права на справедливий суд, що закріплений в нормах міжнародного права, зокрема Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з положень кримінального судочинства, завданням якого є охорона прав та законних інтересів сторін, які беруть участь у кримінальному провадженні, беручи до уваги викладене, з метою забезпечення права обвинуваченого на справедливий суд, уникнення сумніву щодо неупередженості і об`єктивності судді під час проведення судового розгляду та вирішення даної справи по суті, заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Керуючись ст.75,82 КПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Самовідвід у справі №494/571/23 задовольнити.

Передати справу №494/571/23 (провадження №1-кп/494/95/23) за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000014 від 25.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України до канцелярії Березівського районного суду Одеської області для визначення іншого складу суду в порядку ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1