Справа № 145/1250/21
Провадження №1-кп/145/98/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2022 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в смт Тиврів в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 03.06.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000142, щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м.Гнівань Тиврівського району Вінницької області, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:
01.06.2021 приблизно в період часу з 14:00 год. до 16:00 год., ОСОБА_4 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, маючи спільний умисел, спрямований на незаконне збагачення та таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в одному з приміщень ферми - корівнику, поблизу с. Грижинці, що знаходиться за юридичною адресою: вул. Лісова, 13, м. Гнівань Вінницького району Вінницької області, де здійснює свою діяльність ТОВ «Три порося і Ко», керівником якого є ОСОБА_5 , вирішили викрасти матеріальні цінності, які там зберігалися ОСОБА_6 , який на підставі усної домовленості орендував вищевказане приміщення у ОСОБА_5 .
Надалі ОСОБА_4 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, маючи доступ до приміщень ферми, оскільки виконував там роботи з будівництва, реалізуючи свій спільний кримінально протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, всупереч волі законного володільця та за відсутності визначених законом підстав, діючи таємно, з корисливим мотивом та метою, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, підійшов до матеріальних цінностей, а саме: керованого заднього моста навантажувача, що належить ОСОБА_6 , ринкова вартість якого станом на 01.06.2021, згідно з висновком експерта № 4105-4107/21-21 від 13.07.2021 становить 1800 грн., а також моста навантажувача, колісного диску навантажувача, що матеріальної шкоди для ОСОБА_6 не становлять, та шляхом вільного доступу спільно з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, викрав їх та погрузив в автомобіль.
Після вчиненого злочину ОСОБА_4 разом з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, на автомобілі залишили місце події, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1800 грн.
Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2022 року матеріали кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, виділено в окреме провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.185 КК України визнав, розкаявся у вчиненому, визнав фактичні обставини справи.

При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції.
ОСОБА_4 дав показання, що дійсно він 01.06.2021 в другій половині дня разом з ОСОБА_7 , на фермі поблизу с. Грижинці, з одного корівника, викрали заднього моста навантажувача, моста навантажувача та колісний диск.У вчиненому кається.

Суд вважає показання обвинуваченого є достовірними, правдивими, належними та допустимими, оскільки вони не спростовуються, а навпаки підтверджуються іншими доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В силу ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 повинен нести відповідальність за ч.2 ст.185 КК України, оскільки таємно викрав чуже майно, вчинив крадіжку за попередньою змовою групою осіб.
Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_4 (раніше несудимий; не перебуває на обліку у лікаря-психіатра; позитивно характеризується за місцем проживання), обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання винуватості за вчинене суспільно небезпечне діяння, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку; обставин, які обтяжують його відповідальність, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної Вінницьким районним відділом №3 філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченому оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства; виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Згідно положень ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті надати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 за №7 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.ст.50, 65 КК України, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, та приходить до висновку, що його виправлення і перевиховання можливо досягти без ізоляції від суспільства в умовах здійснення постійного контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Суд враховує, що злочин вчинено ОСОБА_4 разом із особою, матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, а тому стягує з обвинуваченого ОСОБА_4 частину витрат за проведення експертизи у сумі 514, 83 грн (1029,66:2).

Керуючись ст. ст.349, 368, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити покарання - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік він не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави частину витрат за проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 514 (п`ятсот чотирнадцять) гривень 83 копійки.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тиврівський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_8