Справа № 346/4699/22
Провадження № 1-кп/346/308/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання: ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні зали судових засідань суду, обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000267, в якому ОСОБА_3 (яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Коломия Івано-Франківської області; місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянка України; освіта вища; не одружена; дітей не має; судимостей не має; на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває; має не постійний дохід, середній щомісячний розмір якого складає 8000 гривень) обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статтті 309 та частиною 1 статті 310 КК України, а сторонами та іншими учасниками кримінального провадження є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_4 , з боку захисту обвинувачена ОСОБА_3 , та її захисник ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

Щодо обвинувачення.

1. Влітку 2022 року ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ), діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки без належного на те дозволу, незаконно посіяла насіння рослин роду коноплі, чим порушила вимоги частини 2 статті 15 Закону України про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 28.06.2015 року, де вказано, що «діяльність з культивування та (або) використання рослин, включених до списку № 3 таблиці І "Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів", що містять малі кількості наркотичних речовин для промислових цілей, визначених ліцензією, може здійснюватися юридичними особами всіх форм власності за наявності в них відповідної ліцензії в межах визначених Кабінетом Міністрів України квот». І продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 протягом серпня-вересня 2022 року після проростання рослин роду коноплі, здійснювала їх незаконне вирощування, а саме проводила рихлення ґрунту, прополювання та прорідження з метою їх доведення до стадії дозрівання.

20 вересня 2022 року в період часу з 08 години по 09 годину 29 хвилин працівниками поліції Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області в ході проведення обшуку на подвір`ї біля будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено 15 (п`ятнадцять) рослин роду коноплі, які згідно висновку експерта є нарковмісними рослинами роду коноплі (Cannabis), які ОСОБА_6 незаконно посіяла і вирощувала на вказаному подвір`ї біля будинку.

Згідно Закону України про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 28.06.2015 та Списку 3 Таблиці І Переліку наркотичних засобів, їх аналогів і прекурсорів, затвердженої КМУ № 770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (із внесеними змінами), рослини виду роду коноплі (Cannabis) відносять до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини, діяльність пов`язана з обігом яких здійснюється підприємствами держаної та комунальної форми власності лише за наявності у них ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному посіві та вирощуванні рослин роду коноплі у кількості 15 (п`ятнадцять) штук, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 310 Кримінального Кодексу України.

Суд вважає доведеним вказане формулювання обвинувачення, оскільки його зміст добровільно та свідомо визнала обвинувачена ОСОБА_3 безпосередньо у судовому засіданні. Вказані в обвинуваченні обставини вона не оспорювала і просила визнати недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, як і прокурор та її захисник через, що суд на підставі частини 2 статті 349 КПК України, попередньо виконавши всі умови для її застосування, визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин обвинувачення. І тому суд вважає, що діяння, у вчиненні якого ОСОБА_3 звинувачує прокурор, дійсно мало місце.

Також суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що вказане діяння ОСОБА_3 дійсно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 310 КК України. Суд враховує те, що ОСОБА_3 добровільно і свідомо визнала свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, і суд також вважає саме її винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Таким чином, суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, умисно, яке правильно кваліфіковано прокурором за частиною 1 статті 310 КК України. І у вчиненні цього правопорушення винна саме ОСОБА_3 .

2. У вересні 2022 року, ОСОБА_3 , перебуваючи в м. Коломия, неподалік річки Прут, знайшла рослинну речовину зеленого кольору. Будучи переконаною, що знайдена рослинна речовина зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, шляхом привласнення знайденого, незаконно придбала наркотичний засіб канабіс та зберігала за місцем свого проживання, для власних потреб без мети збуту. Також для вживання канабісу шляхом куріння, ОСОБА_3 , виготовила саморобний пристрій, який складається з частини пляшки та фольгового корку, на яких виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу.

20 вересня 2022 року, в період часу з 08 години по 09 годину 29 хвилин, працівниками поліції Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , у приміщенні будинку, що за адресою АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено рослинну речовину зеленого кольору та саморобний пристрій, який складається з частини пляшки та фольгового корку із нагаром чорного кольору.

Згідно висновку експерта, надана на дослідження рослинна речовина є стиглими плодами з насінням роду Коноплі (Cannabis), яке не є наркотичним засобом в суміші із особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом. Кількість канабісу в перерахунку на суху речовину та без врахування насіння становить 2,250 грама. А також згідно висновку експерта від 27 жовтня 2022 року надана на дослідження рослинна речовина в паперовому згортку є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом. Кількість канабісу в перерахунку на суху речовину становить 0,6253 грама. Надана на дослідження частина рослини є нарковмісною частиною рослини роду Коноплі (Cannabis), частина якої є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом. Кількість канабісу в перерахунку на суху речовину становить 23,4822 грама. Надана на дослідження рослинна речовина, яка знаходилась в паперовому конверті, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, з домішками стиглих плодів з насінням роду Коноплі (Cannabis), яке не є наркотичним засобом. Кількість канабісу в перерахунку на суху речовину та без врахування насіння становить 4,8524 грама. Загальна кількість канабісу становить 31,2099 грама. Згідно висновку експерта в наданій частині пляшки та фольговому корку виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, біг якого заборонено екстракт канабісу в загальній кількості 0,886 грама.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального Кодексу України.

Суд вважає доведеним вказане формулювання обвинувачення, оскільки його зміст добровільно та свідомо визнала обвинувачена ОСОБА_3 безпосередньо у судовому засіданні. Вказані в обвинуваченні обставини вона не оспорювала і просила визнати недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, як і прокурор та її захисник через, що суд на підставі частини 2 статті 349 КПК України, попередньо виконавши всі умови для її застосування, визнав недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин обвинувачення. І тому суд вважає, що діяння, у вчиненні якого ОСОБА_3 звинувачує прокурор, дійсно мало місце.

Також суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що вказане діяння ОСОБА_3 дійсно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України. Суд враховує те, що ОСОБА_3 добровільно і свідомо визнала свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, і суд також вважає саме її винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Таким чином, суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, умисно, яке правильно кваліфіковано прокурором за частиною 1 статті 309 КК України. І у вчиненні цього правопорушення винна саме ОСОБА_3 .

Отже, ОСОБА_3 винна у вчиненні двох кримінальних правопорушень у вигляді кримінальних проступків, що передбачені частиною 1 статті 310 КК України та частиною 1 статті 309 КК України.

Щодо покарання.

Обставин, які б виключали кримінальну протиправність діянь ОСОБА_3 або звільняли її від кримінальної відповідальності чи від покарання, за жоден із проступків, судом не встановлено, а тому ОСОБА_3 підлягає покаранню за кожен вчинений нею кримінальний проступок.

Суд погоджується із прокурором у тому, що відсутні обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 за кожен вчинений нею проступок та передбачені частиною 1 статті 67 КК України. Але разом з цим, має місце і обставина, яка на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 КК України відноситься до обставин, яка пом`якшує її покарання за кожен вчинений нею проступок, зокрема: щире каяття обвинуваченої щодо вчинення нею обох кримінальних проступків та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Положеннями статті 50 КК України передбачено, і суд враховує, що: покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (частина 1); покарання має на меті не тільки кару і виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частина 2); покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (частина 3).

Разом з цим суд застосовує і положення статті 65 КК України за якими: суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК; 2) відповідно до положень Загальної частини КК; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (частина 1); особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (частина 2); підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу (частина 3); більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень (частина 4).

При цьому застосовуючи вказані норми кримінального права, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, щодо правильного їх застосування, викладений ним у постанові від 26.06.2018 року у справі № 570/3743/15-к, в якій зазначається, що покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тож вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_3 , покарання за кожне з вчинених нею кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 310 та частиною 1 статті 309 КК України, суд виходить з наступного:

- суд враховує, що санкція частини 1 статті 309 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років;

- суд враховує, що санкція частини 1 статті 310 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від ста до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років;

- суд враховує положення Загальної частини КК України, які є застосовними для призначення покарання ОСОБА_3 , у цій справі;

- суд враховує конкретні обставини (що вказані у формулюванні кожного пред`явленого їй обвинувачення), за яких ОСОБА_3 , вчинила кожне кримінальне правопорушення, які за ступенем тяжкості, в силу положень частини 2 статті 12 КК України, являються кримінальними проступками та кваліфікуються за частиною 1 статті 309 та частиною 1 статті 310 КК України;

- суд враховує, що ОСОБА_3 , вчинила кожне з вказаних кримінальних правопорушень умисно, тобто з прямим умислом. Разом з цим, вона визнала свою вину у вчиненні обох кримінальних проступків добровільно;

- суд враховує, що обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , за кожний вчинений нею проступок та передбачені пунктом 13 частини 1 статті 67 КК України, відсутні;

- але разом з цим, суд враховує, що обставиною, яка на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 КК України відноситься до обставин, які пом`якшують покарання, є щире каяття ОСОБА_3 у вчиненні нею кожного кримінального проступку та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення;

- ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Коломия Івано-Франківської області; місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянка України; вища освіта; неодружена; на утриманні нікого немає; судимостей не має; на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває; має не постійний дохід, середній щомісячний розмір якого складає 8000 гривень.

Таким чином, з урахуванням викладених судом обставин, які він застосовує у їх сукупності для призначення ОСОБА_3 покарання, суд вважає, що:

- за вчинений ОСОБА_3 кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 309 КК України, їй слід призначити основне покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що (на підставі п.5 підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України) складає 17000 гривень, оскільки 1 неоподатковуваний мінімум доходів громадян складає 17 гривень, а 1000 - саме 17000 гривень);

- за вчинений ОСОБА_3 кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 310 КК України, їй також слід призначити основне покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1700 гривень.

Разом з цим, оскільки ОСОБА_3 вчинила два кримінальні проступки, тобто має місце сукупність кримінальних правопорушень, суд застосовує положення частини 1 статті 70 КК України за якими, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Отже, зважаючи на все вище викладене, суд призначає ОСОБА_3 остаточне покарання за вчинені нею кримінальні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 309 та частиною 1 статті 310 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень, шляхом поглинання менш сурового покарання більш суровим.

Разом з цим, суд враховує те, що за частиною 4 статті 53 КК України, з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Обвинувачена та її захисник просили суд призначити штраф із застосуванням розстрочки на 10 місяців, зважаючи саме на майновий стан обвинуваченої, позаяк її дохід складає тільки 8000 гривень на місяць, з яких приблизно 2500 гривень кожного місяця вона витрачає на сплату житлово-комунальних послуг, а отже не може одразу сплатити штраф. Прокурор не заперечував проти цього.

Тож зважаючи на викладене суд погоджується із наявністю підстав для призначення обвинуваченій у цій справі покарання у виді штрафу у розмірі 17000 гривень, з розстрочкою, шляхом сплати десяти щомісячних платежів в розмірі по 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, кожен місяць (до останнього числа відповідного місяця), починаючи сплату з наступного місяця, що йде за місяцем, в якому цей вирок набире законної сили. Тут суд врахував положення частини 2 статті 26 Кримінально-виконавчого кодексу України за якими, у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Тобто визначити строки та розмір сплат повинен саме суд.

Щодо процесуальних витрат.

Положеннями пункту 3 частини 1 статті 118 КПК України передбачено, що процесуальні витрати складаються з витрат, пов`язаних із залученням експертів.

А згідно з частиною 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Сторона обвинувачення підтвердила доказами (а.с.93-93, 99-102, 108-113, 119-122 матеріалів кримінального провадження), що держава Україна понесла витрати на залучення експертів, на загальну суму 3964 гривні 38 копійок, а тому із ОСОБА_3 слід стягнути вказані витрати.

Щодо речових доказів і документів.

В силу положень частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатись до набрання рішенням законної сили. При цьому, частина 9 статті 100 КПК України прямо передбачає, як суду треба вирішити питання про долю конкретних речових доказів і документів.

Тож, на виконання положень частини 9 статті 100 КПК України, суду слід вирішити долю речових доказів і документів наступним чином: 15 (п`ятнадцять) рослин роду коноплі, які передано на зберігання до кімнати речових доказів у Коломийському РВП ГУНП в Івано-Франківській області; частину пляшки та фольговий корок, на яких виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу в загальній кількості 0,886 грама; рослинну речовину в паперовому згортку, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, кількість канабісу в перерахунку на суху речовину становить 0,6253 грама; частину рослини, яка є нарковмісною частиною рослини роду Коноплі (Cannabis), частина якої є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, кількість канабісу в перерахунку на суху речовину становить 23,4822 грама; речовину, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено, канабісом, з домішками стиглих плодів з насінням рослин роду Коноплі (Cannabis), яке не є наркотичним засобом, кількість канабісу в перерахунку на суху речовину та без врахування домішок насіння становить 4,8524 грама; рослинну речовину, яка є стиглими плодами з насінням рослин роду Коноплі (Cannabis), яке не є наркотичним засобом, в суміші з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, кількість якого в перерахунку на суху речовину та без врахування насіння становить 2,250 грама - знищити.

Інші процесуальні питання.

Підстави, для вирішення судом інших питань, передбачених статтею 368 КПК України, відсутні.

Таким чином, на підставі всього викладеного і керуючись статтями 1-33,36,37,42,45-52,55,61-62,75-110,113-129,170-211,290-293,302,318-371,373-77,381,382,392-395,532 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України. Призначити ОСОБА_3 , за вчинене нею кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 309 КК України основне покарання у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 310 КК України. Призначити ОСОБА_3 , за вчинене нею кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 310 КК України основне покарання у виді штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_3 , за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з розстрочкою його виплати частинами шляхом сплати 10 (десяти) щомісячних платежів в розмірі по 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, кожен місяць (до останнього числа відповідного місяця), починаючи сплату з наступного місяця, що йде за місяцем, в якому вирок набире законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 3964 (три тисячі дев`ятсот шістдесят чотири) гривні 38 (тридцять вісім) копійок на користь держави Україна, у якості компенсації витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Речові докази у вигляді: 15 (п`ятнадцять) рослин роду коноплі, які передано на зберігання до кімнати речових доказів у Коломийському РВП ГУНП в Івано-Франківській області; частину пляшки та фольговий корок, на яких виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу в загальній кількості 0,886 грама; рослинну речовину в паперовому згортку, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, кількість канабісу в перерахунку на суху речовину становить 0,6253 грама; частину рослини, яка є нарковмісною частиною рослини роду Коноплі (Cannabis), частина якої є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, кількість канабісу в перерахунку на суху речовину становить 23,4822 грама; речовину, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якої заборонено, канабісом, з домішками стиглих плодів з насінням рослин роду Коноплі (Cannabis), яке не є наркотичним засобом, кількість канабісу в перерахунку на суху речовину та без врахування домішок насіння становить 4,8524 грама; рослинну речовину, яка є стиглими плодами з насінням рослин роду Коноплі (Cannabis), яке не є наркотичним засобом, в суміші з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, кількість якого в перерахунку на суху речовину та без врахування насіння становить 2,250 грама - знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених частиною 1 статтею 394 КПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку надіслати всім учасникам судового провадження. Учасники судового провадження, також, мають право отримати копію вироку в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1