Справа № 545/5980/22
Провадження № 1-в/545/1183/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 ,-

встановив:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшло клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що засуджений не довів своє виправлення та був засуджений за злочин проти статевої гідності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення , виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2. ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до п.17 вказаної постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

ОСОБА_4 засуджений 25.12.2015 року Близнюківського районного суду Харківської області за ст..152 ч.1, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Лозівського районного суду Харківської області від 27.09.2018 року іспитовий строк скасовано та направлено в місця позбавлення волі строком на 5 років на підставі ст..78 КК України.

Відповідно до наданих суду матеріалів по особовій справі ОСОБА_4 у державну установу «Темнівська виправна колонія (№ 100)» прибув 04.12.2018 року. За час відбування покарання характеризується посередньо, мав стягнення, які зняті та погашені в установленому законом порядку, заохочувався дев?ять разів. Працевлаштований пекарем у їдальні житловій зоні установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний.

Має три стягнення які погашені в встановленому законом порядку, а також дев`ять заохочень.

За приписами ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від покарання суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_4 неодноразово судимий, протягом строку відбуття покарання в ТВК №100, а саме з 04.12.2018 року, мав 9 заохочень та 3 стягнення. Останній маючи погашені судимості, вчинив втретє злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи та отримав умовний строк, проте строк було скасовано та направлено ОСОБА_4 в місця позбавлення волі для реального відбуття покарання.

Суд вважає на те, що саме по собі відбуття більше 2/3 строку покарання та посилання на характеристику, без врахування поведінки засудженого саме за весь період відбуття покарання, не можуть слугувати підставою для застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення, оскільки висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку саме за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Позитивна поведінка засудженого, дотримання ним умов і порядку в установі та залучення до праці, не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженою свого виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про особу засудженого розглядаються за весь період її відбування покарання і у сукупності між собою. Дотримання засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є його обов`язком, і не може дана обставина слугувати окремою підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.

З огляду на нестабільну поведінку засудженого, те, що до кінця строку залишився майже рік, клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення є передчасним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1