Справа № 727/9539/22
Провадження № 1-кп/727/16/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2023 року Шевченківського районного суду м. Чернівці у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000344 від 05.08.2022 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2022 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не вдалось можливим, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 05 годині ранку 24.02.2022 року, повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на території смт. Біловодськ Старобільського району Луганської області, маючи умисел на зайняття посади в окупаційній владі в смт. Біловодськ Старобільського району Луганської області, та реалізуючи його, вступив в злочинну змову з окупаційними військами російської федерації та представниками так званої «ЛНР» та отримавши від них пропозицію на заняття посади в незаконному правоохоронному органі «прокуратуре Беловодского района Генеральной прокуратуры ЛНР» (мовою оригіналу), на тимчасово окупованій території в смт. Біловодськ Старобільського району Луганської області, в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно та протиправно погодився на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , у березні 2022 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, будучи громадянином України, перебуваючи на території смт. Біловодськ Старобільського району Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погодившись на пропозицію представників окупаційної адміністрації держави-агресора російської федерації та представників незаконних збройних формувань так званої «ЛНР», умисно та протиправно, добровільно зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі - «прокуратуре Беловодского района Генеральной прокуратуры ЛНР» (мова оригіналу), що діє на території Біловодської територіальної громади Старобільського району Луганської області.

Таким чином, ОСОБА_6 , обґрунтовано обвинувачується у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), ОСОБА_6 , який показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду також не надходило.

При цьому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги в Чернівецькій області.

Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_6 , а також інформацію про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 323 КПК.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_6 , який в свою чергу повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_6 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник у судовому засіданні зазначила, що не мала можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати в нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення.

Так, судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного провадження, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення РФ на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку РФ частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а відтак ці факти не потребують окремого судового доказування.

На підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, стороною обвинувачення надано наступні докази, які були досліджені судом:

Рапорт про виявлення кримінального правопорушення, згідно якого встановлено, що ОСОБА_6 зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі - «прокуратуре Беловодского района Генеральной прокуратуры ЛНР» (мова оригіналу), що діє на території Біловодської територіальної громади Старобільського району Луганської області(а.с.13).

Протокол огляду сайту «Луганский информационный центр» від 09.06.2022 року, де вказано про початок роботи «прокуратуры Беловодского района Генеральной прокуратуры ЛНР» (мова оригіналу) (а.с. 114-119).

Протокол огляду сайту «Луганский информационный центр» від 25.09.2022 року, де вказано про початок роботи ОСОБА_6 в «прокуратуры Беловодского района Генеральной прокуратуры ЛНР» (мова оригіналу) (а.с. 120-129).

Протокол огляду сайту «Луганский информационный центр» від 25.09.2022 року, де на відео присутній ОСОБА_6 (а.с. 130-136).

Протокол огляду сайту «Луганский информационный центр» від 28.09.2022 року, де на фото файлах зображений ОСОБА_6 в «прокуратуре Беловодского района Генеральной прокуратуры ЛНР» (мова оригіналу) (а.с. 137-143).

Висновок експерта за результатами проведення судової фотопортретної експертизи №СЕ-19/126-22/6934-ФП від 30.09.2022 року, згідно якого, особа зображена на фото є ОСОБА_6 (а.с. 149-159).

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.10.2022 року про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України встановлено, що останній умисно переховується від слідства та суду на тимчасово окупованій території.

Допитані в судовому засіданні свідки, а саме: свідок ОСОБА_7 показав, що працює начальником відділу Луганської обласної прокуратури. При пред`явленні йому фотознімку публікації та відеозапис про початок роботи прокуратури Біловодського району під час окупації, він впізнав особу на ім`я ОСОБА_6 , з ним раніше був знайомий, тому впізнав його за зовнішнім виглядом. Також пояснив, що у 2014 році останній був звільнений з органів прокуратури та не виїхав на підконтрольну територію Україні.

Свідок ОСОБА_8 показав, що працює керівником Старобільської окружної прокуратури Луганської обласної прокуратури. При пред`явленні йому фотознімку публікації та відеозапис про початок роботи прокуратури Біловодського району під час окупації, він впізнав особу на ім`я ОСОБА_6 , з ним раніше був знайомий, разом працювали в Луганській обласній прокуратурі до 2014 року, тому впізнав його за зовнішнім виглядом. Також пояснив, що у 2014 році останній був звільнений з органів прокуратури та не виїхав на підконтрольну територію Україні.

Свідок ОСОБА_9 показав, що працює заступником начальника 23ДПРЧ 8 ДПРЗ ДСНС України в Луганській області. При пред`явленні йому фотознімку публікації та відеозапис про початок роботи прокуратури Біловодського району під час окупації, він впізнав особу на ім`я ОСОБА_6 як такого, який неодноразово з`являвся в новинах в мережі інтернет та представлявся прокурором «ЛНР». Особисто з ОСОБА_6 раніше не знайомий.

Свідок ОСОБА_10 показав, що працює начальником Біловодського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. При пред`явленні йому фотознімку публікації та відеозапис про початок роботи прокуратури Біловодського району під час окупації, він впізнав особу на ім`я ОСОБА_6 , який неодноразово з`являвся в новинах в мережі Інтернет та представлявся прокурором «ЛНР».

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Одночасно слід зазначити, що суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення: витяги з ЄРДР, постанову про визначення групи прокурорів, постанови про визначення слідчих, постанови про зупинення та відновлення досудового розслідування, повідомлення про підозру та виклик до слідчого ОСОБА_6 , постанови про оголошення у розшук підозрюваного ОСОБА_6 , протоколи огляду веб-сайті Офісу Генерального прокурора та у газеті «Урядовий кур`єр», повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_6 , доручення про надання безоплатної правової допомоги, постанови про доручення призначити захисника для здійснення безоплатної правової допомоги у кримінальному провадженні, повістки про виклик, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці про обрання запобіжного заходу, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, поза розумним сумнівом.

Виходячи з зазначеного, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_6 добровільно, будучи громадянином України, зайняв посаду в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.7 ст. 111-1 КК України.

У відповідності до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч.7 ст.111-1 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.

Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлені.

Обставиною, яка обтяжує його покарання, є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі строком у межах санкції встановленої ч.7 ст.111-1 КК України, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги, з застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Також, призначаючи покарання суд враховує, що згідно ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ч.2 ст.52 КК України конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.

При цьому, з огляду на вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, а також відсутність обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення, суд, при призначенні покарання ОСОБА_6 не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Таке покарання стосовно ОСОБА_6 на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним та іншими особами кримінальних правопорушень.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 слід обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного його затримання.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України, процесуальні витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 124, 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України та призначити йому покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги строком на 13 (тринадцять) років з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 , обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного його затримання.

Залишити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що надають публічні послуги, обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Витрати на залучення експертів для проведення експертизи, які становлять 3020 (три тисячі двадцять) грн. 48 коп. стягнути з ОСОБА_6 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1