Провадження № 1-кп/947/54/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.12.2022 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000489 від 10.09.2021 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 31.05.2019 року Маневицьким районним судом Волинської області за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71, ч.4 ст.70 до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 27.04.2020 року по відбуттю строку покарання;

- 20.08.2021 року Приморським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

09.09.2021 року о 19 годин 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні кав`ярні «Мистер Сова», розташованій за адресою: м.Одеса, вул. Академіка Вільямса, 66/1, керуючись злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, діючи повторно, шляхом вільного доступу, переконавшись в тому, що його дії не будуть помічені, таємно викрав мобільний телефон Apple «I-Phone 11» фіолетового кольору, ємкістю внутрішньої пам`яті 128 ГБ, ІМЕІ НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вартістю 25256 гривень 02 копійки.

Продовжуючи свій злочинний намір направлений на незаконне збагачення, ОСОБА_5 з викраденим майном вийшов з приміщення вказаної кав`ярні та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 25256 гривень 02 копійки.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. Цивільний позов потерпілої визнає частково в частині стягнення моральної шкоди.

Так, обвинувачений пояснив, що дійсно 09.09.2021 року о 19 годин 30 хвилин він знаходився в приміщенні кав`ярні «Мистер Сова», за адресою: м.Одеса, вул.Академіка Вільямса, 66/1, де переконавшись в тому, що його дії не будуть помічені, таємно викрав мобільний телефон «I-Phone 11». Після чого, з викраденим телефоном він вийшов з кав`ярні та покинув місце вчинення кримінального правопорушення, в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Вартість викраденого мобільного телефону підтверджує.

У скоєному ОСОБА_5 щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень, просив суд розглянути справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Законний представник неповнолітнього потерпілої надала суду заяву про розгляд кримінального провадження у їх відсутність.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, обмежитись дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість. Також, обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

За таких обставин, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особистість, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, доведена в повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, його щире каяття в скоєному, особу обвинуваченого, що хворіє на важку хворобу, пом`якшуючі обставини, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 вироком Приморського районного суду м.Одеси від 20.08.2021 року засуджений за ч.2 ст.190 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

На підставі ст.71 КК України суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків, а саме до призначеного покарання по даному вироку, частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м.Одеси від 20.08.2021 року.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Питання про речові докази суд віршує на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Судом розглянуто цивільний позов, заявлений законним представником потерпілої ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення спричиненої матеріальної шкоди та моральної шкоди, в якому ОСОБА_7 просить стягнути з відповідача ОСОБА_5 матеріальну та моральну шкоду в сумі 50000 гривень.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою яка її завдала,за наявності її вини.

Вирішуючи зазначений позов про стягнення спричиненої матеріальної шкоди, суд вважає його документально доведеним в частині понесених витрат.

При встановленні суми моральної шкоди, за вищевказаними позовними вимогами, за даним позовом суд враховує характер и ступінь душевних і фізичних страждань, переживань внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи із вимог розумності та справедливості суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у розмірі 5000 гривень на її користь.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного цим вироком покарання частково приєднати не відбуту частину покарання призначеного вироком Приморського районного суду м.Одеси від 20.08.2021 року, та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 1 місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання при виконанні вироку.

В строк відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати строк перебування під вартою в період з 01.12.2022 року по 02.12.2022 року.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 25256 грн. 02 коп. та моральну шкоду в шкоду в сумі 5000 грн., а всього 30256 гривень 02 копійок.

Речові докази: видаткову накладну №2814-009428 від 20.08.2020 року та фірмове пакування телефону вважати повернутими власнику.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1