Справа №345/1337/18
Провадження № 1-кп/345/44/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.03.2023 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого: ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , його представника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші кримінальне провадження №0001430 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня технічна, одруженого, особу з інвалідністю внаслідок війни 2-ї групи, ветерана військової служби, РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 1 ст.122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Калуському міськрайонному суді Івано-Франківської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Так, ОСОБА_4 вчинив умисне заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах:

Так, ОСОБА_4 14.10.2017 року близько 11.00 годин, перебуваючи в м.Калуш по вул.Смольського,1, поблизу території церкви «Стрітення Господнього», вступив у словесний конфлікт з ОСОБА_6 .

В ході даного конфлікту ОСОБА_4 на грунті виниклих раніше неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , схопив за другий палець правої руки, при цьому застосувавши грубу фізичну силу здійснив його стиснення.

Не припиняючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, умисно лівою рукою наніс два удари в область голови, а саме в ділянку правого ока та носа.

Описаними умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді через суглобового краєвого перелому головки середньої фаланги другого пальця правої китиці без зміщення кісткових уламків, які згідно висновку експерта № 44/275-17р.-Д від 05.02.2018 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя в момент спричинення, а також синець в ділянці правого ока та садно в ділянці спинки носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Суд розглядає дане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст.337 КПК України, відповідно до якої, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

У судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_4 було заявлено клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Водночас, обвинувачений зазначив, що свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення не визнає.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав заявлене його підзахисним клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченої.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 не заперечили щодо задоволення клопотання обвинуваченого. Також, адвокат просив стягнути із нього на користь потерпілого, понесені останнім витрати на правову допомогу.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 6 п. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Визнати вину особи можна тільки в обвинувальному вироку суду. У справі «Грабчук проти України» ЄСПЛ визнав порушення ч. 2 ст. 6 (презумпція невинуватості) та наголосив: При закритті провадження у суді за строками давності суд не повинен висловлюватись у термінах, які не залишають сумніву щодо погляду на те, що заявниця вчинила злочин. Такі твердження суперечать презумпції невинуватості. Тому дії українського суду ЄСПЛ визнав такими, що порушують Конвенцію з прав людини.

Згідно з ч.1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Звільнення від кримінальної відповідальності це врегульована законом відмова держави від засудження особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, і від застосування щодо неї примусу у формі покарання.

Згідно вимог ст. 49 КК України, які діяли станом на час вчинення злочину, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили у разі вчинення нетяжкого злочину минуло п`ять років.

Згідно вимог п.3 ч.1 ст. 49 КК України, які діють на даний час, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років, у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Санкція ч.1 ст.122 КК України за якою обвинувачується ОСОБА_4 передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Згідно з п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

П. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 3ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, п`ятирічний строк давності для притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, минув.

Таким чином, оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення закінчилися строки давності, їх перебіг не зупинявся і не переривався, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого підлягає задоволенню.

Водночас, слід зазначити, що закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності та звільнення від кримінальної відповідальності в порядку ст. 49 КК України не відноситься до реабілітуючих підстав.

У зв`язку із закриттям кримінального провадження заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов підлягає залишенню без розгляду.

Також, під час закриття даного кримінального провадження суд частково стягує з обвинуваченого на користь потерпілого понесені останнім процесуальні витрати на правову допомогу.

Так, згідно із ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, зокрема із витрат на правову допомогу.

Статтею 126 КПК України встановлено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

При цьому суд, відповідно до вимог ч.6 ст.368 КПК України, враховує правовий висновок, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 р. у справі № 598/1781/17, згідно якого КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат, у тому числі витрат на правову допомогу, виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що з обвинуваченого слід стягнути на користь потерпілого 6400 грн. процесуальних витрат на правову допомогу (окрім, витрат, які сплачені за підготовку позовної заяви). Факт надання правової допомоги підтверджено угодою про надання правової допомоги від 01.06.2018, актом прийому виконаних робіт по наданню правової допомоги потерпілому ОСОБА_6 по угоді від 01.06.2018 та квитанцією № 0529168 від 22.02.2021.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні відсутній.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 55 Конституції України ст. 49 КК України, ст.ст. 284 - 288, 314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0001430 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрити.

Речові докази:

- медичну карту амбулаторного хворого № 188211, рентгенограму № 9419 від 19.10.2017 року, які передано на зберігання потерпілому , повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

- довідку Калуської ЦРЛ № 3332 від 15.10.2017 року, опис рентгенограми, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, залишити при матеріалах кримінального провадження;

- два металеві фрагменти(відрізки профільної труби), які зберігаються в кімнаті речових доказів Калуського ВП ГУНП, повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином - залишити без розгляду.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 6400 грн. витрат за отриману ним правову допомогу.

Ухвалу може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд шляхом подання апеляції протягом 7 днів з часу проголошення.

Суддя