Єдиний унікальний номер справи 185/1562/23
Провадження № 1-кп/185/466/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному провадженні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000007 від 24 січня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куньє Ізюмського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 03 квітня 2012 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі на підставі статті 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 15 травня 2014 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 08 квітня 2015 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 16 вересня 2015 року Борівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі;

- 24 червня 2016 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 2 місяця позбавлення волі;

- 22 жовтня 2020 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 286 КК України до штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 гривень. Вирок не набрав законної сили, так як оскаржується в апеляційному порядку;

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

22 січня 2023 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 , знаходячись з дозволу ОСОБА_4 у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_5 удар кулаком лівої руки в ділянку правого ока, від якого ОСОБА_5 впала спиною на тверду поверхню, після чого ОСОБА_3 наніс останній ще близько 5 ударів ногами в ділянку грудної клітини, внаслідок чого, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 09-136/2023 від 30 січня 2023 року, ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: забій грудної клітини, крововилив м`яких тканин правого ока, забій носа, що відповідно до п. п. 2.3.2. «Б», 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Вказані обставини встановлені органом досудового розслідування не оспорюються учасниками судового провадження.

Судом встановлено, що відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_3 в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

До обвинувального акту долучена письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 також подала заяву щодо згоди з установленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист обвинуваченого було роз`яснено та дотримано, сумнівів у добровільності відповідної заяви обвинуваченого у суду не виникло, перешкод для спрощеного провадження судом не встановлено.

Судом, у відповідності до ч. 2 ст. 381 КПК України, визнано можливим розглядати обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч. 2 ст. 382 КПК України.

Суд, дослідивши матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, приходить до висновку, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного: раніше судимий, під наглядом у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінального проступку.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України відсутні.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Таким чином, покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується у вигляді громадських робіт.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 жовтня 2020 року ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 гривень. Вказаний вирок не набрав законної сили, так як оскаржується в апеляційному порядку.

Кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України обвинувачений ОСОБА_3 вчинив 22 січня 2023 року, тобто після проголошення вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 жовтня 2020 року, але до набрання ним законної сили.

Частиною першою ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень, які відображені у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Таким чином, суд вважає необхідним, у відповідності до ст. 71 КК України, з урахуванням ч. 3 ст. 72 КК України, повністю приєднати до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 жовтня 2020 року і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт та штрафу у розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, які слід виконувати самостійно.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обиралась.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням ч. 3 ст. 72 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 22 жовтня 2020 року у вигляді штрафу у розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання, за сукупністю вироків, у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт та штрафу у розмірі 300 (трьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, які виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня отримання копії судового рішення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1