ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/6674/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/179/23
Категорія: ч.2 ст.28 ч.4 ст.111-1 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Валки Харківської області, в режимі відеоконференції, провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12 січня 2023 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБУ в Харківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено частково, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 , 1967 року народження, в межах досудового розслідування на 60 діб, до 11 березня 2023 року та визначено заставу у розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 53 680 грн., у разі внесення якої, покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

1. прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до територіальних органів Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон на своє ім`я.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених доповнень, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБУ в Харківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , 1967 року народження, строком на 60 діб, без визначення розміру застави задовольнити. Зазначив, що слідчий суддя необгрунтовано дійшов до висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою із визначенням застави, оскільки не врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення під час дії воєнного стану в Україні, в період повномасштабного вторгнення збройними силами РФ на територію України, а також під час перебування території с. Вільхуватка Куп`янського району Харківської області в окупації. Наголосив, що слідчий суддя не надав оцінки встановленим стороною обвинувачення ризикам. Указав, що ОСОБА_7 розуміючи складність проведення досудового розслідування в умовах воєнного стану та проживаючи в безпосередній близькості до державного кордону України та РФ, може переховуватися на території РФ та на тимчасово окупованих територіях. Також зазначив, що ОСОБА_7 може знищити, сховати чи спотворити будь-які з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки с. Рубіжне Харківської області, де вони здійснювала свою протиправну діяльність та де можуть зберігатися документи, якими підтверджується даний факт, знаходиться під постійними обстрілами з боку держави-агресора РФ, у зв`язку із чим на даний час не проведені всі необхідні слідчі дії. Наголосив, що ОСОБА_7 в разі перебування не під вартою може незаконно впливати на свідків, оскільки її чоловік є діючим депутатом місцевої ради, а до 2022 року тривалий час обіймав посаду голови місцевої ради, тобто користувався значним авторітетом. До того ж, свідки у даному провадженні є найманими працівниками підприємства, очолюваного підозрюваною, а також ще не допитані. На думку прокурора здача закордонного паспорту підозрюваною не є достатньою мірою унеможливлення її переховування, оскільки для перетинання кордону з РФ не потрібно мати закордонний паспорт, а враховуючи сталі зв`язки ОСОБА_7 з представниками РФ, остання в разі звільнення її з під варти безперешкодно зможе перетнути державний кордон. Наголосив, що слідчий суддя допустився протиріч у своїх висновках, оскільки визнав доводи прокурора слушними, встановив наявні ризики та обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, однак не надав оцінку оцінку цим ризикам, передбаченним п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, які були встановлені та підтвердженні слідчим суддею під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрювану ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які просили ухвалу суду залишити без змін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо необгрунтованості ухвали суду першої інстанції в частині встановлення застави, є обґрунтованими.

За приписами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч.1, п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до положень абз.3 ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5,260,261,402-405,407,408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України, за вчинення якого передбачене покарання від 3 до 5 років позбавлення волі.

Згідно пред`явленої підозри, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що остання в період воєнного стану, перебуваючи на території тимчасово окупованого с. Вільхуватка Купьянського район Харвської області, будучи директором ФГ Вільхуватка, брала участь у організації передачі дорожніх плит, які належать ТОВ Агріка-М, представникам збройних формувань держави агресора РФ для відновлення шляхів постачання військової техніки з РФ на тимчасово окуповані території України, шляхом здійснення будівництва переправи. Також ОСОБА_7 підозрюється у тому, що вона брала участь у завантаженні із складських приміщень СВК Рублене насіння соняшника масою 12 300 кілограмів, після чого їх було перевезено на території РФ. Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що вона в період червень-липень 2022 року брала участь у організації завантаження, з приміщень СВК Рублене, насіння вівса, після чого на підставі товаросупровідних документів виданих ОСОБА_7 було здійснено вивіз 300 тонн насіння вівса до території РФ. Також ОСОБА_7 підозрюється у тому, що вона брала участь у організації вивезення з елеватора ТОВ Зоря сільськогосподарської культури кукурудзи масою порядку 200 тонн, належної ФГ Вільхуватка до РФ. Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що вона добровільно прибула до місця дислокації податкового органу окупаційної адміністрації та подала заяву про взяття на податковий облік юридичної особи та здійснення перереєстрації ФГ Вільхуватка за російським законодавством, через що вказане підприємство отримало зобов`язання щодо сплати податку на прибуток у казну держави-агресора та її окупаційних органів, а також можливість продовжувати провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території.

Таким чином, згідно підозри ОСОБА_7 вчинила злочин проти основ національної безпеки України під час воєнного стану, з чого слідує що дії останньої несли підвищений ступінь суспільної небезпеки, оскільки були здійснені в умовах тяжких обставин, в яких опинилося суспільство України, були направлені на співпрацю з державою агресором шляхом організації вивезення сільгосппродукції з території України до РФ.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

З урахуванням вищевикладеного, на думку колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільних інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому належить врахувати, що підозрювана ОСОБА_7 проживає у с. Вільхуватка Купьянського району Харківської області, яке перебуває в безпосередній близькості до кордону з РФ, а її чоловік тривалий час був головою місцевої ради, а на даний час є депутатом місцевої ради, а вона займала керуючу посаду на підприємстві, на якому працюють свідки по кримінальному провадженню, що додатково підтверджує наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України та обставин, передбачених п.2 ч.1 ст.178 КПК України, що остання може переховуватись від правоохоронних органів або суду та незаконно впливати на свідків, які ще не були допитані у цьому кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-які речі, документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Однак слідчий суддя вищевказані норми процесуального закону залишив поза увагою, що згідно ч.1 ст.412 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону і відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення.

Крім того, колегія суддів погоджується із доводами прокурора про те, що покладені на ОСОБА_7 обов`язки, у тому числі здати закордонний паспорт, жодним чином не запобігають уникненню ризиків, оскільки частина території України окупована державою агресором рф, а переміщення особи територією України не передбачає обов`язкової наявності закордонного паспорту, що дає змогу останній залишити підконтрольну Україні територію, використовуючи зв`язки із особами, які перебувають на тимчасово окупованих територіях, з метою переховування від правосуддя та уникнення кримінальної відповідальності.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_7 інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, ніж тримання під вартою без визначення розміру застави, не зможе забезпечити виконання підозрюваною її процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

На підставі викладеного, колегія судді вважає наявними підстави для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали відповідно до ч.3 ст.407 КПК України.

Відповідно до п.11 ч.5 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Порядок повернення коштів, внесених як застава регламентований п.8 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу" від 11.01.2012 № 15

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 12 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу Управління СБУ в Харківській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, строком до 11 березня 2023 року без визначення розміру застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: