печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в кримінальному провадженні № 0008956, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.11.2018, за обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, Вінницького району, с. Зарванці, громадянина України, працюючого провідним спеціалістом відділу контролю за діяльністю органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень, та управління контролю за діяльністю органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляді суду перебуває вказане кримінальне провадження.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України: здійсненні службової недбалості, тобто неналежному виконанні своїх службових обов`язки через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки для ТОВ «Санофі-Авентіс Україна», за наступних фактичних обставин.

Згідно наказу №1360/к від 29.04.2015 ОСОБА_5 переведено на посаду старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з посадовим окладом згідно штатного розкладу на підставі заяви останнього.

11.05.2018 у відповідно до наказу №1843/к від 11.05.2018 ОСОБА_5 присвоєно черговий восьмий ранг державного службовця на підставі подання директора Департаменту персоналу ОСОБА_6 про присвоєння чергового рангу державного службовця.

Відповідно до посадової інструкції старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, затвердженої заступником міністра юстиції України - керівником апарата ОСОБА_7 від 22.06.2016 року, з якою 22.06.2016 ОСОБА_5 у встановленому порядку ознайомлений, та на підставі чого на нього, серед іншого, покладаються наступні обов`язки:

-у межах повноважень організовує виконання Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, додержання прав і свобод людини та громадянина;

-забезпечує здійснення заходів примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), передбачених законом;

-веде обліково-статистичну звітність та здійснює аналітичну роботу щодо виконання ним основних функцій та завдань, аналізує стан виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) державними виконавцями;

-здійснює розгляд звернень та запитів (у тому числі на отримання публічної інформації) народних депутатів, громадських організацій, фізичних та юридичних осіб з питань, пов`язаних із діяльністю Департаменту, структурних підрозділів територіальних органів Мін`юсту, що забезпечують здійснення повноважень у сфері організації примусового виконання рішень;

-забезпечує ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень з дотриманням вимог чинного законодавства.

Крім того, згідно п. 2.1. розділу 2 посадової інструкції старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України старший державний виконавець відділу відповідно до покладених на нього завдань здійснює своєчасне, повне та неупереджене примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), передбачених законом.

Відповідно до розділу 4 посадової інструкції старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_5 , старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх посадових обов`язків, бездіяльність або невикористання наданих йому прав, порушення норм етики поведінки державного службовця та обмежень, пов`язаних з прийняттям на державну службу та її проходженням, порушення трудової дисципліни, порушення вимог законодавства про охорону праці тощо.

В ході досудового розслідування встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 15.06.2017 у справі № 910/4050/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Байнер Груп" до товариства з обмеженою відповідальністю "Санофі-Авентіс Україна" про стягнення 42 801 340,00 грн., за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору товариства з обмеженою відповідальністю "Хоса-Плекс Україна" до товариства з обмеженою відповідальністю "Санофі-Авентіс Україна" про стягнення 17 083,92 грн., за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авісто" до товариства з обмеженою відповідальністю "Санофі-Авентіс Україна" про стягнення 48 343 976,24 грн. у задоволенні позову ТОВ "Байнер Груп" відмовлено, позов ТОВ "Хоса-Плекс Україна" задоволено, стягнуто з ТОВ "Санофі-Авентіс Україна" на користь ТОВ "Хоса-Плекс Україна" 17 083,92 грн. заборгованості, позов ТОВ "Фінансова компанія "Авісто" задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Санофі-Авентіс Україна" на користь ТОВ "Фінансова компанія "Авісто" 32 198 736,06 грн. заборгованості, 7 405 709,29 грн. інфляційних втрат, 2 003 378,89 грн. 3% річних, в іншій частині позову ТОВ "Фінансова компанія "Авісто" відмовлено.

03.07.2017 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2017 видано накази.

04.07.2017 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_8 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54231464 з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/4050/17 від 03.07.2017.

05.07.2017 грошові кошти боржника у сумі 41 814 383,12 грн. надійшли на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого провадження.

06.07.2017 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_8 винесено постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 89,46 грн.

Розпорядженням № 54231464/2 вирішено, що кошти у розмірі 37 632 864,29 грн. необхідно перерахувати стягувачу, 4 181 429,37 грн. виконавчого збору - до Державного бюджету України та 89,46 грн. витрат на проведення виконавчих дій на спеціальний реєстраційний рахунок Міністерства юстиції України.

Оскільки коштів, які надійшли 05.07.2017, недостатньо для задоволення вимог стягувача, 06.07.2017 державним виконавцем виставлено платіжні вимоги для списання залишку боргу у розмірі 4 181 527,77 грн.

06.07.2017 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого провадження надійшли грошові кошти боржника у сумі 4 181 527,77 грн., з яких 4 181 518,83 грн. вирішено перерахувати стягувачу згідно з розпорядженням № 54231464/2 від 07.07.2017.

14.07.2017 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_8 винесено постанову про повернення виконавчого документу - наказу Господарського суду міста Києва №n910/4050/17 від 03.07.2017 до суду, а також припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2017 апеляційну скаргу ТОВ "Санофі-Авентіс Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2017 у справі № 910/4050/17 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2017 у справі № 910/4050/17 - без змін.

12.10.2017 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54902012 з виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/4050/17 від 03.07.2017.

12.10.2017 державним виконавцем надано розпорядження на перерахунок грошових коштів, стягнутих з боржника у виконавчому провадженні № 54231464 та направлено відповідні вимоги Державній казначейській службі України.

13.10.2017 державним виконавцем направлено вимогу Державній казначейській службі України щодо повернення платіжної вимоги про перерахунок коштів стягувачу у сумі 41 814 383,12 грн. у зв`язку із зміною реквізитів стягувача.

13.10.2017 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_5 надано до Державної казначейської служби України вимогу здійснити перерахунок коштів у сумі 41 814 383,12 грн. стягувачу на виконання наказу господарського суду.

Державною казначейською службою України було відмовлено у виконанні вказаної вимоги, оскільки, Київською місцевою прокуратурою № 5 до казначейської служби було подано клопотання про арешт грошових коштів на рахунку Міністерства юстиції України № НОМЕР_1 в сумі 41 814 383,12 грн.

У цей момент ОСОБА_5 здійснив службову недбалість, тобто неналежно виконуючи свої обов`язки та несумлінно ставлячись до своїх обовязків 13.10.2017, перебуваючи за місцем свої роботи, а саме: м. Київ, вул. Городецького, 13, виніс постанову про арешт коштів боржника, а 17.10.2017 - виставлено ПАТ "Креді Агріколь Банк" платіжну вимогу № 2012/21.

18.10.2017 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти у сумі 45 995 821,43 грн., у зв`язку з чим 19.10.2017 державним виконавцем було винесено постанову про зняття арешту з коштів у виконавчому провадженні № 54902012.

23.10.2017 в рамках ВП № 54231464 начальником відділу примусового виконання рішень департаменту виконавчої служби України Міністерства юстиції України було надано доручення старшому державному виконавцю цього відділу ОСОБА_8 підготувати розпорядження на повернення грошових коштів у сумі 45 995 910,89 грн. ТОВ "Санофі-Авентіс Україна", які містяться на депозитному рахунку відділу та які стягнуті при примусовому виконанні виконавчого провадження № 54231464, оскільки на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження № 54902012 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/4050/17 від 03.07.2017.

На виконання вказаного доручення старшим державним виконавцем ОСОБА_8 видано розпорядження № 54231464/2 від 23.10.2017 про повернення коштів у сумі 45 995 910,89 грн., що надійшли 05.07.2017 та 06.07.2017 на рахунок обліку депозитних сум при примусовому виконанні у виконавчому провадженні № 54231464.

Державною казначейською службою України повернуто платіжне доручення № 4799 від 23.10.2017 про перерахунок ТОВ "Санофі-Авентіс Україна" коштів у сумі 45 995 910,89 грн., оскільки постановою від 06.07.2017 та постановою від 07.07.2017 спірна сума коштів визнана доказом у межах кримінального провадження № 000123, що підтверджується листом № 13-08/784-17605 від 24.10.2017.

Листом № 13-08/32-1034 від 16.01.2018 Державна казначейська служба України повернула без виконання платіжне доручення № 109 від 10.01.2018 про перерахунок ТОВ "Санофі-Авентіс Україна" коштів у сумі 45 995 910,89 грн., оскільки ухвалами слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24.10.2017 № 760/22316/17 та від 25.10.2017 № 760/22441/17 накладено арешт на кошти в загальній сумі 91 991 732,32 грн., які знаходяться на рахунку Міністерства юстиції України.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2018, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 та постановою Верховного суду від 16.05.2018, скаргу ТОВ "Санофі-Авентіс Україна" задоволено частково, визнано неправомірними дії відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС Міністерства юстиції України щодо накладення арешту на банківські рахунки ТОВ "Санофі-Авентіс Україна" у ВП № 54902012 від 12.10.2017, визнано неправомірною платіжну вимогу № 2012/21 від 17.10.2017, виписану відділом примусового виконання рішень департаменту ДВС Міністерства юстиції України відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження № 54902012 від 12.10.2017, в іншій частині скарги ТОВ "Санофі-Авентіс Україна" відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Санофі-Авентіс Україна" на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по справі 910/4050/17 задоволено, визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця ОСОБА_5 та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо закінчення виконавчого провадження №54902012 щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Санофі-Авентіс Україна» у зв`язку з скасуванням рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ та щодо повернення стягнутих коштів, зобов`язано державного виконавця ОСОБА_5 та Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження №54902012 та повернення коштів, стягнутих з банківських рахунків Товариства з обмеженою відповідальністю «Санофі-Авентіс Україна» у розмірі 41 814 383,12 гривень та стягнутого у виконавчому провадженні №54902012 виконавчого збору у розмірі 4 181 438,31 гривень; зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження № 54902012.

При цьому ОСОБА_5 , знаючи про те, що згідно з відмітки на копії наказу Господарського суду міста Києва № 910/4050/17 від 03.07.2017, наявної у матеріалах виконавчого провадження № 54231464, було зазначено, що кошти стягнуті з боржника в повному розмірі боргу, виконавчого збору та витрат, та вказані кошти містяться на рахунку Відділу в Державній казначейській службі України станом на 14.07.2017, останнім після повного виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15.06.2017 у справі № 910/4050/17 було повторно стягнуто з боржника за означеним рішенням кошти в розмірі 45 995 821,43 грн.

Таким чином у результаті злочинних дій ОСОБА_9 , направлених на вчинення службової недбалості, яка проявилася у неналежному виконанні останнім своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення шляхом повторного стягнення коштів на виконання наказу господарського суду міста Києва №910/4050/17 від 03.07.2017 за наявності на депозитному рахунку органу виконавчої служби вже стягнутих до повернення такого документу суду з боржника коштів, останнім було завдано тяжкі наслідки ТОВ «Санофі-Авентіс Україна», а саме останнє було позбавлено права на користування його коштами у розмірі 45 995 821,43 грн. без наявності на те правових підстав.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив закрити кримінальне провадження на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Судом роз`яснені обвинуваченому правові наслідки закриття кримінального провадження із нереабілітуючих підстав, наголошено, що він має право на здійснення кримінального провадження на загальних підставах, при цьому ОСОБА_5 вказав, що йому зрозумілий зміст обвинувачення, підстава звільнення від кримінальної відповідальності, здійснення судового розгляду в загальному порядку не бажає, наполягає на закритті провадження із заявленої підстави.

Прокурор вважав наявними підстави для задоволення клопотання обвинуваченого.

Представник потерпілого ТОВ «Санофі-Авенсіс», повідомлений про місце, дату та час розгляду справи належним чином, в судове засідання не зв?явився. Натомість в матеріалах справи наявна заява адвоката ОСОБА_10 , який діє в інтересах потерпілого ТОВ «Санофі-Авенсіс», відповідно до якої останній просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника потерпілого.

За таких обставин обвинувачений та прокурор вважали можливим розглянути клопотання обвинуваченого без участі представника потерпілого.

Оскільки представника потерпілого повідомлено про місце, дату та час судового засідання належним чином, та в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у відсутність представника потерпілого, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за такої явки учасників.

Вислухавши позиції сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали справи, суд надходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином (санкцією відповідної статті передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого).

Фактів зупинення перебігу давності, в тому числі внаслідок ухилення ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до долученої обвинуваченим копії ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 30.06.2021 у справі № 761/15657/20, ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 111 КК України, було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч. 2 ст. 111 КК України. Згідно вказаної ухвали, судом встановлено, що не дивлячись на існуючі домовленості щодо співробітництва із представниками ФСБ РФ, ОСОБА_5 , усвідомлюючи можливість доведення особливо тяжкого злочину до кінця та маючи можливість це зробити, з особистих мотивів не став учиняти жодних дій, направлених на заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України і ігнорував завдання, які були надані йому представниками ФСБ РФ. Таким чином, в діях ОСОБА_5 судом встановлено добровільну відмову від доведення злочину до кінця, у зв`язку з чим останнього звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 111 КК України.

Згідно з ч. 2 ст. 17 КК України особа, яка добровільно відмовилася від доведення кримінального правопорушення до кінця, підлягає кримінальній відповідальності лише в тому разі, якщо фактично вчинене нею діяння містить склад іншого кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, судом не встановлено обставин переривання перебігу давності, оскільки, як вбачається зі змісту вищезазначеної ухвали, впродовж перебігу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України, ОСОБА_5 нового злочину не вчинив, оскільки добровільно відмовився від доведення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, до кінця.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17 (провадження №13-47кс20) звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Виходячи з фактичних обставин справи, так як вони викладені в обвинувальному акті, подія кримінального правопорушення, з приводу якої ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 367 КК України, мала місце 17.10.2017, відтак на даний час сплинув передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України п?ятирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим, суд, за наявності згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 49 КК України, приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 367 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Як визначено п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Речові докази в провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

При вирішенні питання щодо розподілу процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Суд вирішує питання про розподіл процесуальних витрат у рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як визначено ч. 1 ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 122 КПК витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Питання про порядок розподілу судових витрат, в тому числі на залучення експертів на стадії досудового розслідування, у разі закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, вирішено Верховним Судом.

Так, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022 у справі №203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе за наявності таких підстав: визнання особи винною у вчиненні злочину (обвинувальний вирок суду), факт понесення процесуальних витрат (документально підтверджені витрати), залучення експерта саме стороною захисту.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК).

В такому випадку, керуючись засадами справедливості та враховуючи загальнодозвільний тип правового регулювання кримінального провадження, наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК, таких витрат.

Що ж стосується стягнення судом саме процесуальних витрат за проведення експертиз, то важливе значення у механізмі їх розподілу в кримінальному провадженні набуває питання про те хто призначав експертизу та за чиєю ініціативою вона проводилась, а також чи входить проведення експертизи до сфери службових обов`язків залученого експерта, чи є експерт співробітником державних експертних установ.

Отже, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалося кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) у разі залучення експерта саме стороною захисту.

Таким чином, оскільки судом ОСОБА_5 звільняється від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо нього закривається, а сторона захисту не залучала жодних експертів, такі витрати підлягають віднесенню на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284, 285, 286, 288, 372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0008956, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.11.2018, за обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України - закрити.

Процесуальні витрати на проведення судово-економічної експертизи у кримінальному провадженні № 0008956 у розмірі 7536 грн. 48 коп. - віднести на рахунок держави.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1