12.04.2023 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 633/433/20
провадження №1-кп/533/16/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000551 від 20.08.2019 за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.197-1, ч.3 ст. 365 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Козельщинського районного суду Полтавської області знаходиться кримінальне провадження №0000551 від 20.08.2019 за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 197-1, ч. 3 ст. 365 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2. ст. 197-1 КК України від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що вину свою не визнає, але клопотання захисника підтримує та просив суд закрити провадження відносно нього.

Прокурор, інші обвинувачені та їх захисники не заперечували проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження.

Судом роз`яснено наслідки закриття кримінального провадження.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження, уважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню, керуючись таким.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України та за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. Відповідне рішення судом приймається у формі ухвали.

Отже, системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.197-1 КК України, належить до нетяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до двох років, а, отже, строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 197-1 ККУ відповідно до ст. 49 КК України становить три роки.

З матеріалів справи вбачається, що злочин, передбачений ч. 2 ст.197-1 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 було внесено до ЄРДР 20 серпня 2019. З обвинувального акту вбачається, що за версією сторони обвинувачення злочин було вчинено приблизно навесні восени 2019 року. Тобто станом на час розгляду кримінального провадження та клопотання захисника та обвинуваченого минуло три роки.

Судом відповідно до ст. 285 КПК України обвинуваченому ОСОБА_8 роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою. Обвинуваченому також роз`яснено, що у разі якщо він заперечує проти цього, судове провадження проводяться у повному обсязі у загальному порядку.

Обвинувачений підтвердив, що йому зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що надав свою згоду.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому, визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення чинним законодавством не передбачено.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, перебіг давності не зупинявся та не переривався.

Оскільки обвинувачений надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення закінчився, тому суд уважає необхідним задовольнити клопотання захисника.

Крім того, ухвалою суду від 16.03.2023 було прийнято до розгляду разом з кримінальним провадженням цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство оборони України, про солідарне стягнення з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 завданої матеріальної шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки у розмірі 1 339 711,96 гривень.

Захисники та обвинуваченні просили суд залишити цивільний позов без розгляду при вирішенні клопотання про закриття провадження відносно обвинуваченого. Прокурор наполягав на тому, що такий позов підлягає спільному розгляду у рамках кримінального провадження, оскільки закриття провадження в частині обвинувачення у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, не є перешкодою для вирішення цивільного позову відносно всіх обвинувачених по суті.

Вирішуючи долю цивільного позову, пред`явленого прокурором в інтересах держави, урахувавши думку учасників провадження, суд уважає, що цивільний позов слід залишити без розгляду, оскільки предметом цивільного позову є вимога про солідарне стягнення з трьох обвинувачених завданої їх неправомірними діями матеріальної шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки. Разом з тим, наслідком звільнення одного або двох обвинувачених від кримінальної відповідальності є закриття кримінального провадження відносно таких обвинувачених, у результаті чого такі обвинувачені вибувають зі складу сторін кримінального провадження як обвинувачені. Отже, суд позбавлений буде можливості розглянути спільну позовну вимогу кредитора (цивільного позивача) про солідарне стягнення зі всіх обвинувачених заявленої до стягнення суми матеріальної шкоди, а обвинувачений, кримінальне провадження відносно якого закривається, буде позбавлений можливості належним чином захищатися та представляти свої інтереси як відповідач у цивільних правовідносинах.

Суд погоджується з думкою прокурора, що закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є нереабілітуючою підставою, та таке закриття провадження не звільняє обвинуваченого чи обвинувачених від обов`язку відшкодувати шкоду, у разі її доведення цивільним позивачем у змагальному процесі, але уважає, що у даному конкретному випадку такий цивільний спір (про солідарне стягнення) має вирішуватися у цивільному судочинстві, а прокурор чи державний орган, в інтересах якого прокурор звернувся до суду, не позбавлені права та жодним чином не обмежуються у праві на звернення до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства. Більш того, на думку суду, окремий розгляд матеріалів кримінального провадження та цивільного позову, зважаючи на закриття кримінального провадження у частині одного з обвинувачених, буде сприяти більш швидкому та ефективному розгляду як цивільного позову так і матеріалів кримінального провадження.

Такі висновки суду у даній справі щодо залишення цивільного позову без розгляду цілком відповідають висновкам Верховного Суду у справі № 161/694/20 (постанова від 10.07.2021), відповідно до яких закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. Водночас у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства. Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. У такому випадку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Отже, цивільний позов у даній справі слід залишити без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 44, 49 КК України, ст. 129, 284, 285, 286, 288, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження - задовольнити.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000551 від 20.08.2019 року у частині обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, - закрити на підставі п. 1 ч.2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство оборони України, про солідарне стягнення з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків завданої матеріальної шкоди за самовільне зайняття земельної ділянки у розмірі 1 339 711,96 гривень

-залишити без розгляду.

Роз`яснити цивільному позивачу право пред`явлення цивільного позову у порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити обвинуваченим, захисникам та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 13 квітня 2023 року. Повний текст ухвали не оголошувався у зв`язку з неявкою учасників на проголошення.

Суддя ОСОБА_1