Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/772/22
Номер провадження 1-кп/711/162/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року м.Черкаси

Придніпровський районний суду м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002495 від 12.09.2021 року по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебувають матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002495 від 12.09.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.11.2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 12.01.2023 року включно.

В судовому засіданні прокурор Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що заявлені при обранні та продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики продовжують існувати і по даний час, зважаючи на тяжкість кримінальних правопорушень у яких обвинувачується ОСОБА_4 , санкція тяжчого з яких, передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а тому існують ризики можливості останнього переховуватись від прокурора та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, адже ОСОБА_4 раніше судимий за тяжкі злочини, що свідчить про системність вчинення кримінальних правопорушень та його стійку злочинну поведінку. Також, на думку прокурора існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, оскільки вину у пред`явленому обвинуваченню він не визнає.

На думку прокурора ризики враховані судом при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишаються існувати у даному кримінальному провадженні, а тому вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечили та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши доводи прокурора ОСОБА_3 , пояснення та заперечення обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.11.2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.01.2023 року включно.

Відповідно до положень ч.ч. 1 - 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.307 КК України, санкція одного з яких передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для застосування підозрюваному, обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 «Баришевський проти України», 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України», 25.03.1999 «Пелісьє і Сассі проти Франції»).

У справі «Ілійков проти Болгарії», Європейський суд з прав людини вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» зазначено, що ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка особи дає підстави для очікувань, що вона не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку суду, враховуючи характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_4 , процесуальну поведінку під час судового розгляду, його попередні судимості (був засудженим за сукупність злочинів, один з яких є тяжким, та відбувши покарання у виді 7 років позбавлення волі, одразу вчинив новий тяжкий злочин за який був засуджений до покарання у виді 5 років позбавлення волі, яке відбув 31.12.2020 року) та знову ж обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що свідчить про стійку схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, а тому ризики про які зазначає прокурор щодо можливості продовження злочинної діяльності, вчинення інших кримінальних правопорушень, переховуватись від суду, здійснювати перешкоди щодо встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню є обґрунтованими та на даний час не зменшилися.

За таких обставин, суд вважає, що ризики які були підставою для застосування та продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає до задоволення, а підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу, без шкоди вказаному кримінальному провадженню, суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 131, 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04.03.2023 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Відповідно до положень ч.3 ст.395 КПК України для осіб які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 06.01.2023 року о 10:00 годині.

Головуючий ОСОБА_1