Справа № 202/9802/22
Провадження № 1-кс/202/5536/2022
УХВАЛА
Іменем України

30 листопада 2022 року слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду м. Дніпро, клопотання заступника керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000818 від 28 вересня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_5 , погоджене заступником керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000818 від 28.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, яке ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2022 року, повернуто прокурору та встановлено строк в сімдесят дві години з моменту отримання ухвали для усунення недоліків, перелічених в мотивувальній частині цієї ухвали.

Після усунення недоліків, зазначених в ухвалі слідчого судді від 18.11.2022 року, до суду надійшло клопотання заступника керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000818 від 28 вересня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України.

В своєму клопотанні прокурор, з метою збереження речових доказів просить накласти арешт на майно, вилучене 14.11.2022 час обшуку, проведеного за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: предмети, схожі на боєприпаси із маркуванням НОМЕР_1 в кількості 120 одиниць; предмети, схожі на боєприпаси калібром 12.7 мм в кількості 51 одиниця; мобільний термінал Xiaomi Redmi 6 модель M1804C3DG в корпусі чорного кольору в кількості 1 одиниці; предмети, схожі на боєприпаси калібру 5.45 мм в кількості 30 одиниць; предмети, схожі на патрони до пістолету Макарова в кількості 48 одиниць; предмети, схожі на грошові кошти в сумі 1100 доларів США; предмети, схожі на боєприпаси із маркуванням 12/55 в кількості 1 одиниці; предмети, схожі на боєприпаси в кількості 880 одиниць.

Представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що в ході досудового розслідування слідством достеменно встановлено особу, причетну до скоєння злочину При цьому, грошові кошти, на які прокурор просить накласти арешт, не мають жодного відношення до даного кримінального провадження. В приміщенні, де проводився обшук разом з ОСОБА_6 поживає ОСОБА_7 , якому і належать вилучені 1100 доларів США. Останнім невдовзі було здійснено продаж належного йому транспортного засобу за грошові кошти у сумі 40000 гривень, які він обміняв на долари США.

Заступник керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, що у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України, не є перешкодою для розгляду клопотання.

Заслухавши думку представника власника майна, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000818 від 28 вересня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил.

Місцем розташуванням Територіального управління ДБР, розташованого у місті Краматорську, є адреса: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв України, 21, а тому у відповідності до вимог КПК України, розгляд клопотань про забезпечення заходів безпеки кримінального провадження № 0000818 має бути здійснений Краматорським міським судом Донецької області

Разом з тим, розпорядженням Верховного Суду № 8/0/9-22 від 15.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)», відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ з Краматорського міського суду Донецької області на Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2022 року задоволено частково клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (домоволодіння, в тому числі всієї території домоволодіння; всіх споруд та приміщень, які знаходяться на території домоволодіння) який на праві приватної власності належить ОСОБА_8 за місцем проживання ОСОБА_6 , з метою відшукання та вилучення: вогнепальної зброї, грошових коштів отриманих злочинним шляхом від продажу зброї, мобільних телефонів, SIM-карток операторів мобільного зв`язку, які використовуються у злочинній діяльності, а також документів, чорнових записів, блокнотів та цифрових носіїв інформації, які можуть містити відомості, що стосуються вчинення даного злочину або є засобом чи знаряддям вчинення вказаного злочину.

Відповідно до протоколу обшуку від 14.11.2022 року, в ході досудового розслідування, на підставі ували слідчого Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2022 року, було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: предмети, схожі на боєприпаси із маркуванням 270/92 в кількості 120 одиниць; предмети, схожі на боєприпаси калібром 12.7 мм в кількості 51 одиниця; мобільний термінал Xiaomi Redmi 6 модель M1804C3DG в корпусі чорного кольору в кількості 1 одиниці; предмети, схожі на боєприпаси калібру 5.45 мм в кількості 30 одиниць; предмети, схожі на патрони до пістолету Макарова в кількості 48 одиниць; предмети, схожі на грошові кошти в сумі 1100 доларів США; предмети, схожі на боєприпаси із маркуванням 12/55 в кількості 1 одиниці; предмети, схожі на боєприпаси в кількості 880 одиниць.

Постановою старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_5 від 15.11.2022 року грошові кошти та мобільні телефони, вилучені 14.11.2022 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000818.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Також, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, у даному випадку, слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише на умовах, передбачених законом , а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію законів . Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, Колишній король Греції та інші проти Греції та Малама проти Греції ).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України речові докази є одним із процесуальних джерел доказів.

Частина 1 ст. 98 КПК України регламентує, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

На даній стадії досудового розслідування є наявність достатніх підстав вважати, що мобільний телефон та предмети, схожі на боєприпаси, вилучені 14.11.2022 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки вони можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та їх визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна, згідно ст. 170 КПК України, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Отже, арешт мобільного телефону та предметів, схожих на боєприпаси, вилучених 14.11.2022 року, в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам в ході досудового розслідування, а тому клопотання в частині накладення арешту на дане майно є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Разом з тим, в частині накладення арешту на предмети, схожі на грошові кошти, клопотання є необґрунтованим, з огляду на наступне.
Посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на вилучені в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 предмети, схожі на грошові кошти, прокурор повинен зазначити, яке відношення вони мають до вчинення кримінального правопорушення, посилаючись при цьому на докази на підтвердження вказаного.

Прокурором зазначено, що на даний час слідством встановлюється походження грошових коштів. Однак, жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що вказані грошові кошти набуті кримінально протиправним шляхом або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з поданих слідчому судді матеріалів провадження, не надано. Також, прокурором у клопотанні не вказано, у який спосіб можливе використання у якості речових доказів, зазначених у клопотанні грошових коштів.

Крім того, постанова старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_5 від 15.11.2022 року про визнання речовими доказами предметіх, схожих на грошові кошти в сумі 1100 доларів США, зазначених у даному клопотанні, не містить належного обґрунтування того, що вказані грошові кошти дійсно мають ознаки речового доказу, у відповідності до ст. 98 КПК України.

При цьому, відповідно до наданих адвокатом ОСОБА_3 пояснень, вилучені за місцем мешкання ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1100 доларів США, належать ОСОБА_7 який також мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані кошти ОСОБА_9 отримав в результаті відчуження 01.11.2022 року належного йому транспортного засобу за грошові кошти в сумі 40000 гривень, які останній отримав на картковий рахунок та здійснив їх обмін на іноземну валюту.

Отже, будь-яких підтверджень того, що грошові кошти, вилучені 14.11.2022 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 відповідають вимогам ст. 98 КПК України, отримані злочинним шляхом, чи можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, стороною обвинувачення не надано, а з урахуванням наданих адвокатом ОСОБА_3 документів, є достатньо підстав вважати, що дані грошові кошти належать ОСОБА_7 та здобуті в результаті відчуження транспортного засобу.

Таким чином, в порушення вимог ст. 171 КПК України, стороною обвинувачення не було долучено до клопотання даних, які би давали достатньо підстав вважати, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт грошових коштів, є необхідним у вказаному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, слідчий суддя доходить висновку, що з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на мобільний телефон та предмети, схожі на боєприпаси, вилучені 14 листопада 2022 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони права користування, розпорядження та відчуження, оскільки дане майно має важливе значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні та є доказами, за допомогою яких можливо встановити обставини вчинення кримінального правопорушення, а незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, що створить перешкоди встановленню істини у кримінальному провадженні № 0000818.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку про необхідність часткового задоволення клопотання заступника керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000818 від 28 вересня 2022 року.

Керуючись ст. ст. 98, 110, 131, 132, 167-168, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника керівника Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000818 від 28 вересня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України задовольнити частково.
Накласти арешт, шляхом заборони права відчуження, розпорядження та користування, на майно, вилучене 14 листопада 2022 року під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:
-предмети, схожі на боєприпаси із маркуванням НОМЕР_1 в кількості 120 одиниць;
-предмети, схожі на боєприпаси калібром 12.7 мм в кількості 51 одиниця;
-мобільний термінал Xiaomi Redmi 6 модель M1804C3DG в корпусі чорного кольору в кількості 1 одиниці;
-предмети, схожі на боєприпаси калібру 5.45 мм в кількості 30 одиниць;
-предмети, схожі на патрони до пістолету Макарова в кількості 48 одиниць;
-предмети, схожі на боєприпаси із маркуванням НОМЕР_2 в кількості 1 одиниці;
-предмети, схожі на боєприпаси в кількості 880 одиниць;
У задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовити.
Повний текст ухвали проголошено о 12 годині 15 хвилин 02 грудня 2022 року.
Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_10 ОСОБА_11