Справа № 740/1586/23
Провадження № 1-кп/740/207/23
УХВАЛА

про призначення судового розгляду

12 квітня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

провівши відкрите підготовче судове засідання у м. Ніжині у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

До суду надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, зареєстрованому 29.01.2023 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000141 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити справу до судового розгляду та подав клопотання про звернення застави в дохід держави та зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 із застави на тримання під вартою, оскільки вона не виконала обов`язку здати до відповідних органів влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон, покладений на неї ухвалою слідчого судді.

Обвинувачена ОСОБА_3 , захисники не заперечували проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта. Щодо зміни запобіжного заходу заперечили. ОСОБА_3 пояснила, що паспорт зберігався у неї вдома, а після проведення там обшуку виявила його зникнення, а тому і не може здати його.

Потерпіла ОСОБА_7 не заперечувала проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта. Після роз`яснення їй процесуальних прав, зокрема подання цивільного позову, заяв чи клопотань не подала. Щодо клопотання прокурора про зміну обвинуваченій запобіжного заходу думки не сформулювала.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 викликані у підготовче судове засідання належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. До суду не з`явилися. Прокурором подані за їх підписом заяви, що в підготовче засідання з`являтися не бажають.

Під час підготовчого судового засідання встановлено, що справа підсудна Ніжинському міськрайонному суду Чернігівської області. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України. Підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст.314 КПК України, відсутні.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, які брали участь у підготовчому судовому засіданні, дослідивши обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування, суд дійшов висновку про необхідність призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні.

Вирішуючи клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та зміну запобіжного заходу суд враховує, що правові засади застосування запобіжних заходів регламентовано главою18 КПК "Запобіжні заходи, затримання особи" (статті 176-213 КПК). Термін "застосування запобіжного заходу" охоплює не тільки його обрання, але й зміну на інший запобіжний захід. Такий висновок узгоджується з усталеною практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду (постанови від 18.12.2018 у справі N 628/969/18 та від 28.03.2019 у справі N 286/1695/18).

Порядок зміни запобіжних заходів врегульовано статтями 200, 201 КПК. Поряд з цим щодо окремих видів запобіжних заходів закон передбачає спеціальні умови для їх зміни. Так, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений порушив покладені на нього ухвалою про застосування запобіжного заходу у вигляді застави обов`язки, вирішується питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу в вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу (частини 8 та 10 статті 182 КПК).

При порушенні умов такого запобіжного заходу як застава процедура його застосування включає також застосування заходів кримінально-процесуальної відповідальності. Так, у разі порушення умов застави вона звертається в дохід держави (частина 8 статті 182 КПК).

Згідно з ч. 9 ст. 182 КПК питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

За правилами ч. 2 ст. 184 КПК копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

З наведеного вище, слідує, що звернення застави в дохід держави є невід`ємною складовою зміни запобіжного заходу в вигляді застави, яка передбачена частинами 8 та 10 статті 182 КПК, та охоплюється поняттям "застосування запобіжного заходу" в вигляді застави.

Заходами забезпечення кримінального провадження є, у тому числі, запобіжні заходи (пункт 9 частини 2 статті 131 КПК). Застава є одним із видів запобіжних заходів (пункт 3 частини 1 статті 176 КПК).

У зв`язку із викладеним, звернення застави в дохід держави має (із врахуванням особливостей цього заходу) відповідати встановленим правилам застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальним правилом застосування заходів забезпечення кримінального провадження є те, що їх застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, зокрема, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (пункт 2 частини 3 статті 132 КПК).

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України (частина 8 статті 182 КПК).

Частина 8 статті 182 КПК прямо не передбачає необхідності встановлювати виправданість відповідного ступеня втручання у права і свободи особи у зв`язку із зверненням застави в дохід держави, проте з урахуванням прямої вказівки закону на необхідність дотримання вимоги пропорційного втручання щодо будь-якого випадку застосування заходів забезпечення кримінального провадження (пункт 2 частини 3 статті 132 КПК) це є обов`язковою умовою і при вирішенні питання про звернення застави в дохід держави.

Окрім наведеного, необхідність забезпечення виправданості відповідного ступеня втручання у права і свободи особи у зв`язку із зверненням застави в дохід держави та зміст цієї вимоги регламентуються й іншими положеннями КПК, нормами Конституції України з урахуванням практики Конституційного Суду України та нормами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Так, в Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України). Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права (пункт 1 частина 1 статті 7 КПК). Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 1 статті 8 КПК).

Одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею (абзац 3 пункту 2.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України N 3-рп/2012 від 25.01.2012). Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню (абзаци 2 та 3 пункту 4.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України N 15-рп/2004 від 02.11.2004). Держава, виконуючи свій головний обов`язок утвердження і забезпечення прав і свобод людини (частина 2 статті 3 Конституції України) повинна утримуватися від порушень чи непропорційних обмежень прав і свобод людини (абзац 1 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України N 2-рп/2016 від 01.06.2016). Елементи права, зокрема розмірність, рівність, мораль, об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України (підпункт 4.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України N 2-рп/2005 від 24.03.2005), тому розмірність (пропорційність) обмеження прав має визначатися відповідно до встановлених принципів справедливості (пункт 3.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України N 5-рп/2007 від 20.06.2007).

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 2 статті 8 КПК).

ЄСПЛ неодноразово розглядав справи про звернення застави на користь публічних фондів в контексті можливих порушень статті 6 Конвенції та статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції.

Так, ЄСПЛ визнав прийнятною скаргу на звернення застави в дохід держави в контексті імовірного порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення у справі Коваль проти України від 19.10.2006, заява №65550/01, § 64). У цій же справі ЄСПЛ визнано, що утримання застави фактично спричинило призначення додаткового покарання заявнику за невиконання умов звільнення під заставу (§ 104 рішення).

Отже, при зверненні застави в дохід держави повинні бути дотримані вимоги статті 6 Конвенції.

У рішенні ж ЄСПЛ у справі Осман проти Сполученого Королівства від 28.10.1998 викладено позицію, відповідно до якої "обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою". При вирішенні питання про порушення статті 6 Конвенції суд повинен вирішити, чи був судовий розгляд у всій своїй повноті, включаючи апеляційне провадження і спосіб, в який було отримано докази, справедливим (Edwardsv.theUnitedKingdom від 16.12.92, §34).

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (частина 11 статті 182 КПК).

Лише сам факт внесення коштів як застави не припиняє право власності особи, яка внесла відповідні кошти (підозрюваний (обвинувачений) чи заставодавець), на ці кошти до прийняття судом рішення, що набуло законної сили, про звернення її в дохід держави чи на виконання вироку в частині майнових стягнень.

ЄСПЛ неодноразово нагадував, що згідно з усталеною практикою органів Конвенції, поняття "майно" (possessions) може означати "існуюче майно" (existing possessions) або активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні "законне сподівання" на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (Stretch v. the United Kingdom, заява N 44277/98, § 32). ЄСПЛ також констатував, що звернення застави (при застосуванні такого запобіжного заходу в кримінальному провадженні) в дохід держави є втручанням держави в майнові права заявника (рішення у справі Lavrechovv.theCzechRepublic від 20.06.2013, заява N 57404/08, § 43).

Таким чином, кошти, внесені в якості застави, охоплюються поняттям "майно", яке підпадає під захист статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції, а звернення таких коштів в дохід держави безсумнівно є втручанням держави у право на мирне володіння майном, оскільки позбавляє підозрюваного (обвинуваченого) чи заставодавця як власності, так і правомірних очікувань на повернення коштів, внесених як застава, після припинення дії цього запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, при зверненні застави в дохід держави окрім вимог статті 6 Конвенції повинні бути дотримані також і вимоги статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції.

У § 44 згаданого рішення Lavrechovv. the CzechRepublic ЄСПЛ наголошує, що для того, щоб втручання було сумісним із положенням першого речення частини першої статті 1 Протоколу № 1, воно повинно бути законним, задля загального інтересу та пропорційним, тобто воно повинно мати "справедливий баланс" між вимогами загальних інтересів громади та вимогами захисту основних прав особи (див., зокрема, Beyeler v. Italy, заява N 33202/96, § 107, та Gladysheva v. Russia, заява N 7097/10, 06.12.2011, § 75). Оцінюючи пропорційність втручання, суд повинен враховувати, з одного боку, важливість переслідуваної мети, а з іншого тягар, який покладається на заявника, включаючи характер втручання, поведінку заявника та поведінку органів державної влади (див. Yildirim v. Italy, заява №38602/02, та Forminster Enterprises Limited v. Czech Republic, заява N 38238/04, 09.10.2008, § 75). У кожній справі, в якій йде мова про порушення права володіти своїм майном, суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (рішення у справі Новоселецький протиУкраїни від 22.02.2005, заява N 47148/99, § 101).

У справах про звернення застави в дохід держави важливим питанням є те, чи було стягнення застави пропорційним з огляду на порушення умов застави під час провадження, а рішення суду про стягнення застави має призвести до "справедливого балансу" між вимогами суспільного інтересу та вимогами дотримання прав заявника в обставинах справи (рішення у справі Lavrechovv. the CzechRepublic від 20.06.2013, заява N 57404/08, § 51, 56).

Отже, звернення застави в дохід держави на підставі частини 8 статті 182 КПК передбачає дотримання вимог Конституції України та КПК щодо принципу верховенства права, статті 6 Конвенції та статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції, які для цього випадку встановлюють необхідність дотримання принципу пропорційності [звернення застави у дохід держави (1) повинно спрямовуватися на досягнення легітимної мети та (2) бути співмірним з нею, а (3) сам розмір стягнутої застави має бути пропорційним з огляду на порушення умов застави під час кримінального провадження, тобто таке звернення повинно призвести до справедливого балансу між вимогами суспільного інтересу та вимогами дотримання права на мирне володіння майном].

Лише при дотриманні принципу пропорційності буде реалізована така властивість права, як справедливість (кримінально-процесуальна відповідальність у вигляді звернення застави в дохід держави буде співмірною з вчиненим правопорушенням) та буде досягнута виправданість відповідного ступеня втручання у права і свободи особи у зв`язку із зверненням застави в дохід держави, що передбачено пунктом 2 частини 3 статті 132 КПК.

Дотримання принципу пропорційності при зверненні застави в дохід держави передбачає диференціацію негативних наслідків у вигляді повного чи часткового звернення в дохід держави грошових коштів, внесених в якості застави як запобіжного заходу, при порушенні умов звільнення під заставу, залежно від характеристик порушення підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього обов`язків (тривалості, інтенсивності, повторності, ступеню і форми вини, кількість порушених обов`язків, негативних наслідків для кримінального провадження, що настали чи могли настати від такого порушення тощо) та мети, заради досягнення якої застосовувались відповідні обов`язки.

Як вбачається із доданих до клопотанян прокурора документів ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 02 лютого 2023 року до підозрюваної ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 31 березня 2023 року із визначення застави у розмірі 214 720 грн. та покладенням обов`язків згідно ст.194 КПК України - прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; не відлучатись із місця проживання в АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та/або роботи; не спілкуватись із особами, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

У той же день, 02 лютого 2023 року, ОСОБА_3 звільнено з-під варти внаслідок внесення застави.

Згідно ч.4 ст.202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Тобто з 02 лютого 2023 року (часу внесення застави) до ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у виді застави.

Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 23 березня 2023 року у порядку ч. 6 ст. 199 КПК продовжено строк покладених на обвинувачену ОСОБА_3 , до якої застосовано запобіжний захід у виді застави, обов`язків згідно ухвали слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 лютого 2023 року на 02 місяці до 23 травня 2023 року.

Суд бере до уваги, що передусім заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК).

Сторона обвинувачення не заперечує належне виконання обвинуваченою інших обов`язків, покладених на неї, зокрема носіння електронного засобу контролю, з`явлення до слідчого, прокурора, суду, не відлучення з місця проживання, не спілкування із свідками і потерпілими.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для висновку, що обвинуваченою допущено такі порушення покладених на неї обов`язків, які не забезпечують мети їх застосування, а саме дієвості кримінального провадження.

Ураховуючи наведене, а також, що клопотання прокурором стороні захисту вручено у судовому засіданні, а не за три години до його розгляду, як того вимагають положення ч. 9 ст. 182, ч. 2 ст. 184 КПК, не наведені відомості про заставодавця, що не дає можливості суду виконати вимоги ч. 9 ст. 182 КПК щодо його належного повідомлення про місце та час розгляду клопотання, суд вважає, що у задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.314, 314-1 КПК України слід зобов`язати уповноважений орган з питань пробації скласти досудову доповідь.

Керуючись ст. 314-317, 371, 372 КПК України, суд

постановив:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області на 20 квітня 2023 року на 14 годину 30 хвилин.

В судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

У задоволенні клопотання прокурора про звернення застави в дохід держави та зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 із застави на тримання під вартою - відмовити.

Відповідно до вимог ст.314, 314-1 КПК України доручити представнику уповноваженого органу пробації скласти досудову доповідь відносно обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , та відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.72-1 КПК України зобов`язати подати до суду до 01 травня 2023 року.

Копію ухвали направити начальнику органу пробації в частині складання та надання досудової доповіді, для виконання.

Роз`яснити учасникам судового провадження про можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання. Під час ознайомлення учасники судового провадження мають право робити з матеріалів необхідні виписки та копії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1