Справа № 307/3713/18
Провадження № 1-кс/307/369/22
УХВАЛА
03 травня 2022 року м.Тячів
18 квітня 2022 року між ним та ОСОБА_3 укладеного угоду про надання правової допомоги та цього ж дня, ним нарочно надано слідчому ОСОБА_8 запит в порядку ст. 93 КПК України, з метою отримання інформації про зупинення у вказаному кримінальному провадженні досудового розслідування.
В цей же день, слідчий надав письмову відповідь, із змісту якої вбачається, що досудове розслідування було зупинено постановою від 22.03.2022, якою підозрюваного ОСОБА_3 було оголошено у розшук.
Вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена слідчим безпідставно з грубим порушенням матеріального закону.
Зазначає, що зупинення досудового розслідування слідчий мотивував необхідністю проведення слідчих дій, щодо встановлення місця знаходження підозрюваного ОСОБА_3 . При цьому, які саме слідчі дії було проведено слідчим не зазначено.
Також у постанові слідчий не вказує, яким чином та коли саме йому стало відомо, що ОСОБА_3 змінив місце проживання, що він переховується від органів слідства. При цьому в описовій та мотивувальній частинах оскаржуваної постанови, слідчий жодним чином не зазначає обставини яким чином ним встановлено, що підозрюваний ОСОБА_3 змінив місце проживання, ухиляється від слідства.
Надані слідчим, скріншоти з мобільного телефону (здійснення телефонних дзвінків захиснику ОСОБА_9 ) в період з 13 березня 2022 по 13 квітня 2022 та з мобільного телефону (здійснення телефонних дзвінків абоненту НОМЕР_1 ) в період з 23 березня по 27 березня 2022, не можуть свідчити про наявність підстав для зупинення досудового розслідування та оголошення ОСОБА_3 у розшук.
Звертає увагу, що підозрюваний ОСОБА_10 весь час з дня обрання запобіжного заходу проживав за адресою, яка відома стороні обвинувачення. Місця проживання не змінював, а також на всі виклики слідчого для проведення слідчих дій з`являвся вчасно, тобто не переховувався від органів слідства та суду. Та 23.03.2022 слідчий телефонував ОСОБА_10 з метою узгодження з адвокатом ОСОБА_11 дати проведення слідчих дій.
Посилаючись на положення ст.ст. 131, 133, 135 КПК України, враховуючи що підозрюваний не переховувався, місця проживання не змінював, просить скасувати постанову про зупинення досудового розслідування в порядку п.2 ч.1 ст. 280 КПК України та оголошення підозрюваного ОСОБА_3 в розшук, як незаконну.
Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній. Також пояснив, що слідчим ОСОБА_8 в судовому засіданні було долучено в якості доказу два рапорти оперуповноваженого СКП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_12 від 8.03.2022 р. та 15.03.2022 р. Звернув увагу, що вказані рапорти не містять проставлених на них номерів аркушів, що на його думку може свідчити про складення таких вже після винесення слідчим постанови про зупинення досудового розслідування, а відтак такі не можуть підтверджувати законність оскаржуваної постанови. Зауважив, що оскаржувана постанова була лише формальним приводом для зупинення перебігу строків досудового розслідування та просив дослідити матеріали кримінального провадження з метою встановлення обставин фактичного її звернення до виконання.
Підозрюваний ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ній. Пояснив, що він не мав наміру переховуватися від органів досудового розслідування, місця проживання не змінював. Після звільнення його з під варти, зв`язок з слідчим здійснювався через його колишнього захисника ОСОБА_13 , якого мобілізували. Повістка про його виклик до слідчого, яку надав в судовому засіданні, що датована 22.03.2022 р., вперше надійшла на його адресу лише в квітні. Після отримання повістки, він одразу приїхав і 15.04.2022 року подав до прокуратури та до карного розшуку, заяви про зняття його з розшуку та відновлення досудового слідства. Вперше, після звільнення з під варти слідчий йому зателефонував на номер мобільного телефону НОМЕР_2 лише 23 березня 2022 року. До цього часу з ним ніхто не зв`язувався.
Прокурор ОСОБА_6 , в судовому засіданні заперечив, щодо вимог заявлених у скарзі. Зауважив, що слідчий неодноразово вживав заходів, щодо явки підозрюваного для проведення слідчих дій. Однак останній не з`являвся у зв`язку з цим у нього були наявні всі підстави для оголошення ОСОБА_3 у розшук та зупинення досудового розслідування. Зауважив, що особисто він телефонував ОСОБА_3 17.04.2022 року. Звернув увагу, що у зв`язку з оголошенням воєнного стану, відділення поштового зв`язку у період який приблизно співпав з періодом оголошення ОСОБА_3 в розшук, повноцінно не працювало. В певний час, точність якого назвати не може, поштові повідомлення взагалі не відправлялися. Враховуючи наведене, а також те що жодних слідчих дій у період зупинення досудового розслідування не проводилося вважає, що оскаржувана постанова є законною та просить у задоволенні скарги, відмовити.
Слідчий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що до винесення оскаржуваної постанови він неодноразово намагався зв`язатися з підозрюваним, як через адвоката так і безпосередньо з ним. Оскільки позитивного результату це не дало, під час наради він у порядку ст. 40 КПК України доручив працівнику оперативного підрозділу СКП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області забезпечити явку підозрюваного для проведення слідчих дій. Однак рапортами працівника вказаного підрозділу ОСОБА_12 від 8.03.2022 та 15.03.2022 його було повідомлено, що за допомогою мобільного зв`язку для проведення слідчих дій, було здійснено виклик ОСОБА_3 . Однак останній з невстановлених причин до СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, не з`явився. З цих підстав ним 22.03.2022 було оголошено розшук ОСОБА_3 .
Разом з цим пояснив, що в кінці того ж дня близько 18 год. 00 хв. він за допомогою мобільного зв`язку, зв`язався з дружиною підозрюваного, яка надала йому номер телефону ОСОБА_3 ( НОМЕР_2 ) на який він на наступний день 23.03.2022 подзвонив та повідомив, останнього про необхідність з`явитися.
Заслухавши захисника, підозрюваного, прокурора, слідчого та працівника оперативного підрозділу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
У рамках даного кримінального провадження повідомлено про підозру ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Вказану постанову слідчим мотивовано неявкою ОСОБА_3 до слідчого, відносно встановлення місцезнаходження якого в ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, було вжито всіх необхідних та можливих слідчих (розшукових) та інших процесуальні дії.
В судовому засіданні, під час дослідження матеріалів кримінального провадження, а саме аркуш справи 218 встановлено, що 28.03.2022 слідчий доручав провести слідчі розшукові дії працівникам СКП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, щодо оголошення в розшук ОСОБА_3 .
Таким чином, доводи захисника щодо формальності винесення слідчим постанови про оголошення ОСОБА_3 в розшук, з метою зупинення досудового розслідування, строк якого згідно ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_14 від 28.12.2021 року закінчувався 30.03.2022, під час розгляду клопотання свого підтвердження не знайшли.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 КПК України (у редакції, яка діяла на момент винесеня постанови про зупинення досудового розслідування) досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо: 1) підозрюваний захворів на тяжку хворобу, яка перешкоджає його участі у кримінальному провадженні, за умови підтвердження цього відповідним медичним висновком; 2) оголошено в розшук підозрюваного; 2-1) слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування; 3) наявна необхідність виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва.
Законом України від 14.04.2022 № 2201-IX Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення порядку здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану, частину першу статті 280 доповнено пунктом 4 такого змісту: "4) наявні об`єктивні обставини, що унеможливлюють подальше проведення досудового розслідування в умовах воєнного стану".
Вказаний Закон України, прийнятий вже після винесення слідчим постанови про зупинення провадження у справі, а відтак посилання прокурора на наявність обставин неможливості належного поштового повідомлення ОСОБА_3 , у зв`язку з оголошенням воєнного стану, слідчий суддя до уваги не бере.
Згідно з ч. 2 ст. 280 КПК України до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 280 КПК України досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.
Після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного (ч. 5 ст. 280 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.
До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.
Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 2 ст. 281 КПК України).
Процесуальний порядок виклику підозрюваного регламентується вимогами ст. ст. 135-137 КПК України, якими встановлена належна правова процедура виклику особи.
Ч.1 ст.135 КПК України передбачено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
Згідно з ч. 9 ст. 135 КПК України особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом.
Під час судового розгляду скарги слідчим надано копії рапортів працівника оперативного підрозділу СКП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_12 від 8.03.2022 та 15.03.2022. З яких вбачається, що було здійснено виклик ОСОБА_3 за допомогою мобільного зв`язку до СВ Тячівського РВП для проведення слідчих дій. Однак останній з невстановлених причин до СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, не з`явився.
В судовому засіданні, захисник наводив факти та обставини, які на його думку вказували на можливість складення цих рапортів, вже після 22.03.2022, тобто після винесення слідчим та погодженої прокурором постанови про оголошення ОСОБА_10 у розшук та зупинення досудового розслідування. Зокрема він вказав на відсутність нумерації аркушів та відсутність у постанові слідчого від 22.03.2022 року, посилання на ці рапорти.
Під час розгляду скарги за клопотанням прокурора та з врахуванням думки інших учасників провадження, які не заперечили щодо виклику в судове засідання для надання пояснень працівника оперативного підрозділу, яким складено ці рапорти, було оголошено перерву.
В судовому засіданні лейтенант поліції оперуповноважений СКП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_15 пояснив, що 8 та 15 березня 2022 року, виконуючи отримане на нараді, доручення слідчого ОСОБА_8 з власного мобільного телефону, він неодноразово та більше двох разів викликав, шляхом дзвінка на отриманий ним за допомогою оперативно розшукових заходів мобільний телефон ОСОБА_3 з метою повідомлення останнього про необхідність явки до слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, однак ОСОБА_3 не відповідав. В зв`язку з цим ним 8.03.2022 та 15.03.2022 було складено відповідні рапорти, якими він доповів слідчому про вжиті ним на виконання доручення заходи. Назвати номер телефону на який він телефонував ОСОБА_3 , посилаючись на пошкодження власного телефону з якого дзвонив, не спромігся.
З наведеного вбачається, що ОСОБА_3 викликався до слідчого 8.03.2022 та 15.03.2022 тобто до винесення 22.03.2022 року постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук.
Стосовно дотримання вимог КПК України під час виклику ОСОБА_3 , слідчий суддя зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Пунктом 3 ч. 2 вказаної статті КПК України передбачено, що слідчий уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.
Таким чином, слідчим суддею, встановлено, що надаючи доручення працівнику оперативного підрозділу - СКП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_8 діяв в межах визначених п.3 ч.2 ст. 40 КПК України повноважень.
При цьому слідчий суддя зазначає, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 139 КПК України ухиленням від явки на виклик слідчого вважається неприбуття підозрюваним на виклик без поважної причини більш як два рази.
Відповідно до ч.6 ст. 135 КПК України, повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду.
Відтак, слідчим суддею встановлено, що відповідно до положень п.3 ч.2 ст. 40 та ч.6 ст. 135 КПК України, лейтенант поліції оперуповноважений СКП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_15 , мав належні повноваження для виклику підозрюваного ОСОБА_3 .
Разом з цим надаючи правову оцінку рапортам слідчий суддя зазначає, що відповідно до правової позиції, викладеної в постанові від 10.03.2021 у справі № 425/217/17 провадження № 51-1554км19, Верховний Суд усупереч твердженням захисника, у касаційній скарзі, про те, що рапорт не є доказом, колегія суддів зазначала таке.
Згідно зі ст. 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя та суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.
Таким чином, доводи про те, що рапорт не є доказом неспроможні, оскільки доказ це не сам процесуальний документ «рапорт», а відомості, отримані у встановленому законом порядку та вміщені в ньому.
Під час розгляду скарги, інших обставин, які б піддавали сумніву, щодо наявності викладених працівником оперативного підрозділу у рапортах обставин, слідчим суддею під час розгляду скарги, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 40, 41, 135, 303, 304, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 6 травня 2022 року о 13 год. 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1