ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/645/21 Номер провадження 11-кп/814/1062/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Автозаводським районним судом м. Кременчука провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 захисника в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 травня 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000058 від 22.02.2021, за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, продовжено щодо обвинуваченої

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Любимівка Іванівського району Херсонської області, громадянки України, з неповною вищою освітою, розлученої, офіційно не працюючої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.07.2022 включно.

Згідно з клопотанням та ухвалою суду, ОСОБА_8 обвинувачується у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаним з проникненням у житло, вчинений за попередньою змовою групою осіб ч. 3 ст. 187 КК України.

Мотивуючи своє рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд послався на те, що обставини, які встановлені та доведені під час судового засідання, які обґрунтовують продовження строку тримання під вартою не змінилися, а саме: існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з якими обвинувачена, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може переховуватися від суду, а також вчинити подібне кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину проти власності, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна. При цьому, обвинувачена має на утриманні двох малолітніх дітей, які виховуються її батьками, офіційно не працює та не має офіційного доходу.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та негайно звільнити ОСОБА_8 з тримання під вартою.

На обґрунтування таких вимог посилається на те, що 28 квітня 2022 року у судовому засіданні прокурором ОСОБА_10 було подано докази, а саме: повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 23 лютого 2021 року з розпискою про її вручення; повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 від 20 квітня 2021 року з розпискою без відмітки про її вручення (незаповнений бланк). Вказує, що з поданих стороною обвинувачення вище зазначених доказів стало достовірно відомо, що прокурором/слідчим вимоги встановлені ст. 278 КПК України при повідомленні ОСОБА_8 про зміну раніше повідомленої підозри не виконані, що підтверджують відсутністю розписки ОСОБА_8 та її захисника, також підозрюваній особі не було роз`яснено в чому вона обвинувачується, не оголошено та не роз`яснено її права.

Зазначає, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 20 квітня 2021 року не має відмітки про відмову від її отримання ОСОБА_8 в присутності понятих, підписи понятих також відсутні, крім того сама обвинувачена повідомила, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри 20.04.2021, їй не вручалось.

Захисник посилається, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри відносно ОСОБА_8 від 20.04.2021 фактично не вручено, що вказує на недотримання порядку її вручення, але при цьому воно нівелює повідомлення про підозру від 23 лютого 2021 року, оскільки в основу обвинувального акту покладено змінену підозру від 20.04.2021 року. У зв`язку з чим, на переконання захисника, з урахуванням норм діючого КПК, ОСОБА_8 з 22.04.2021 втратила статус підозрюваної особи і на даний час її статус також не з`ясований, тим самим порушується її право на захист.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції захисник підтримала подану в інтересах ОСОБА_8 апеляційну скаргу та просила її задовольнити з наведених у ній підстав. Прокурор заперечила проти доводів скарги, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, просила залишити її без змін.

Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000058 від 22.02.2021, за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави.
11.05.2022ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука клопотання прокурора задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням, захисник в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
У відповідності до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.
Так, перебуваючи на волі, обвинувачена ОСОБА_8 може переховуватися від суду, що обґрунтовується можливістю призначення покарання за вчинення особливо тяжкого злочину у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, а також повернутися до протиправної діяльності, що обумовлено відсутністю офіційних джерел доходу.
На теперішній час судовий розгляд кримінального провадження триває, та за таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а захисником не наведено в апеляційній скарзі доводів які б переконали у зворотньому.
Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченою ОСОБА_8 , значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, не переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченій повернутися до протиправної діяльності та вчинити спроби ухилитися від суду.

У зв`язку з цим, суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , оскільки лише такий винятковий запобіжний захід тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків, запобігти існуючим ризикам, а тому такий захід забезпечення відповідає меті кримінального провадження та суспільному інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Щодо незаконності оголошеної підозри та незрозумілості процесуального статусу ОСОБА_8 , про що зазначає в своїй апеляційній скарзі захисник, то такі доводи є необґрунтованими, оскільки на даний час відносно ОСОБА_8 обвинувальний акт за її обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, скерований до районного суду та розглядається по суті, а тому на даний час ОСОБА_8 є обвинуваченою. При цьому оскарження підозри на даний час є неактуальним, виходячи з положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, які передбачають можливість оскарження повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру лише під час досудового розслідування та не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.
Враховуючи наведене, рішення районного суду є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 захисника в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11 травня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4