Дата документу 13.10.2022Справа № 554/9127/22
Провадження № 1-кп/554/1098/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Полтаві кримінальне провадження №0000214 від 16.07.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, українця, громадянина України, військовослужбовця за призовом на час мобілізації, старшого оператора відділення засекреченого зв`язку інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні головний сержант, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.3 ст. 413 КК України, та Угоду про визнання винуватості від 31 серпня 2022 року, укладену між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, перебуваючи на посаді старшого оператора відділення засекреченого зв`язку інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 , не бажаючи виконувати обов`язки військової служби, не маючи об`єктивних та поважних підстав для нез`явлення на службу до військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, 16.07.2022 о 07 год. 00 хв. не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , із зброєю - автоматом АК-74 (№ НОМЕР_2 ) та набоями до нього, при цьому час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, перебуваючи на посаді старшого оператора відділення засекреченого зв`язку інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 , діючи з необережності та недбалості по відношенню до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, в умовах воєнного стану, у період з 04 по 06 липня 2022 року (більш точної дати та часу встановити не виявилось можливим) залишив переданий йому автомат АК-74 № НОМЕР_2 , вартістю 9011, 00 грн. та набої 5,45 мм у кількості 120 шт. загальною вартістю 42 грн. у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , чим вчинив втрату ввіреної йому для службового користування зброї та боєприпасів, внаслідок порушення правил їх зберігання.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби), та за ч. 3 ст. 413 КК України, як втрата ввіреної для службового користування зброї та бойових припасів внаслідок порушення правил їх зберігання, вчиненій в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор, обвинувачений ОСОБА_4 , його захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , просили суд затвердити угоду про визнання винуватості від 31 серпня 2022 року та призначити узгоджену міру покарання.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши обвинуваченого, захисників, думку прокурора та перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Так, згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочини у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винуватим віднесені до нетяжкого та тяжкого злочинів, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 добровільно, беззастережно, без примусу та тиску в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінальних правопорушень. При цьому сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, за ч. 3 ст. 413 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, на підставі 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначити остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, застосувати положення ст. 69 КК України, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, а саме до 1 року позбавлення волі, а також застосувати положення ст. 62 КК України, та замінити 1 рік позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на 1 рік.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови даної угоди про визнання винуватості вповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України. Обвинувачений заявив, що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди.

Виконавши вимоги ст.ст. 342-348 КПК України, з`ясувавши в учасників судового провадження їх думку щодо можливості затвердження угоди, суд вважає, що угода підлягає затвердженню з ухваленням вироку і призначенням узгодженого сторонами покарання з наступних підстав.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд, враховує, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 неодружений, раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та щиро розкаявся.

Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання для обвинуваченого, суд не вбачає.

Оскільки суд вбачає в діях обвинуваченого ОСОБА_4 наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, тому вважає за можливе, згідно положень ст. 69 КК України, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкціях ч. 5 ст. 407 та ч.3 ст. 413 КК України, а саме тримання в дисциплінарному батальйоні.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховано, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України.

Так, згідно ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373-374, 394, 468-469, 474- 476, 615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Угоду про визнання винуватості, від 31 серпня 2022 року, укладену між прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.3 ст. 413 КК України та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання:

-за ч.5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

-за ч. 3 ст. 413 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Із застосуванням статті 69 КК України, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 62 КК України замінити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 1 (один) рік.

До набрання вироком законної сили захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_4 залишити тримання під вартою, але не більше ніж 60 днів.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. ч. 1, 5 ст. 72 КК України у строк покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців зарахувати строк попереднього ув`язнення за період з 16 липня 2022 року (з дати затримання) по день набрання вироком законної сили з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Октябрський районний суд м.Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Октябрського районного
суду м. Полтави ОСОБА_1