н/п 1-кп/174/27/2022
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
04 травня 2022 року м.Вільногірськ
Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000025 від 25.03.2022 р. відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Вільногірськ Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працює, не одружений, військовозобов`язаний, зареєстрований: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,-

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 11.03.2022 року близько 17 годин 00 хвилин, знаходячись поблизу магазину «Кудесниця», який розташований по бульвару Миру, 9-А в м.Вільногірськ Кам`янського р-ну Дніпропетровської області, побачив на асфальті банківську картку емітовану Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк) № НОМЕР_1 з влаштованим чіпом для проведення безконтактних платіжних операцій, яка згідно виписки по картковому рахунку № НОМЕР_2 з АТ КБ «ПриватБанк» належить потерпілій ОСОБА_6 та на якій були грошові кошти в загальній сумі 5363,50 грн.

У відповідності до Закону України «Про інформацію» від 02 квітня 1992 року, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» від 02 жовтня 2001 року, Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року, п.1 ст.5 та ст.200 КК України, платіжні банківські картки є електронним платіжним документом.

Згідно із ст.1 Закону України «Про інформацію» від 02 квітня 1992 року, підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в України» від 02 жовтня 2001 року, п.3 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07 грудня 2000 року, документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку.

Один із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби, серед яких є платіжні картки, які є емітованими в установленому законодавством порядку пластиковими чи іншого виду картками, що використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або в банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Побачивши вказану картку, у ОСОБА_5 відразу виник корисливий умисел, направлений на привласнення вищевказаної платіжної картки з влаштованим чіпом для проведення безконтактних платіжних операцій з метою подальшої крадіжки грошових коштів, що знаходилися на рахунку, який належить ОСОБА_6 шляхом здійснення різноманітних покупок в магазинах. Взявши вказану платіжну картку до рук, ОСОБА_5 не вчинив жодних дій щодо встановлення власника платіжної картки чи її повернення, отримав її в своє повне розпорядження та усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, незаконно привласнив офіційний документ, який в подальшому дав йому змогу вчинити інше кримінальне правопорушення - злочин.

Так, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022, затвердженого Законом України №2101-ІХ від 24.02.2022 р., із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р. в Україні введено воєнний стан, строк дії якого в послідуючому продовжено до 25.05.2022 р.

ОСОБА_5 , 11.03.2022 р. у період часу з 17 годин 19 хвилин до 17 годин 50 хвилин, в умовах воєнного стану, маючи при собі привласнену банківську платіжну картку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 з влаштованим чіпом для проведення безконтактних платіжних операцій, належну ОСОБА_6 , направився до магазинів, розташованих на території м.Вільногірська Кам`янського району Дніпропетровської області з метою таємного викрадення грошових коштів з вказаного рахунку шляхом здійснення розрахунку за придбаний ним товар без введення ПІН-коду банківської платіжної картки.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, ОСОБА_5 , 11.03.2022 р. у період часу з 17 годин 19 хвилин до 17 годин 50 хвилин, за допомогою банківської картки емітованої АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 з влаштованим чіпом для проведення безконтактних платіжних операцій, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, здійснив у магазинах, розташованих на території м.Вільногірська Кам`янського району Дніпропетровської області, розрахунки за придбаний ним товар на загальну суму 2445 грн. 73 коп., а саме:

- у міні-маркеті «Кошик», розташованому за адресою: вул.Центральна, 50, в м.Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області, здійснив розрахунок за придбаний ним товар о 17 годині 19 хвилині 11.03.2022 р. на суму 274 грн. 72 коп., о 17 годині 21 хвилині 11.03.2022 р. на суму 246 грн. 01 коп.;

- у магазині «Дніпро», який розташований по бульвару Миру, 1, в м.Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області, здійснив розрахунок за придбаний ним товар о 17 годині 32 хвилині 11.03.2022 р. на суму 686 грн. 00 коп., о 17 годині 38 хвилині 11.03.2022 р. на суму 495 грн. 00 коп.;

- у магазині «Магазин продукти» Paphos Cy-8041, розташованому по вул.Молодіжній, 50-В, в м.Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області, здійснив розрахунок за придбаний ним товар о 17 годині 50 хвилині 11.03.2022 р. на суму 744 грн. 00 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив крадіжку грошових коштів, належних на праві власності ОСОБА_6 , викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 2445 грн. 73 коп.

Сторонами надана до суду угода про визнання винуватості, укладена 26 квітня 2022 року між прокурором Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 якому, на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_5 , з участю захисника ОСОБА_4 , згідно якої ОСОБА_5 беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 , обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, якою є щире каяття та покарання, яке він повинен понести: за ч.1 ст.357 КК України - 1 рік обмеження волі, за ч.4 ст.185 КК України - 5 років позбавлення волі. Загальну міру покарання ОСОБА_5 визначити на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш сурового покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на розсуд суду, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання згідно вимог ст.ст.394, 424, 473, 474, 476 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості, розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; покарання, зазначене в угоді, з ним узгоджено; може виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання, надав суду покази, відповідно до яких свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю та показав, що 11.03.2022 р., приблизно о 17 год. йшов додому та побачив на дорозі банківську картку з чіпом, підняв її та оскільки на той час втратив у зв`язку із воєнним станом роботу, вирішив використати цю картку для придбання для себе продуктів харчування. У той же день у декількох магазинах купив необхідні продукти та тютюнові вироби на загальну суму 2445 грн. 73 коп. У вчиненому щиро кається. Угоду уклав добровільно, будь-якого насильства, примусу та погроз до нього не застосовувалося, укладення ним угоди не є наслідком будь-яких обіцянок чи інших обставин, ніж ті, що зазначені в угоді. Просить затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання, яку він в змозі виконати реально.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала заяву, згідно з якою просить розглянути справу у її відсутність, підтримала надану нею прокурору згоду на укладення угоди про визнання винуватості, позовних вимог до обвинуваченого не має (а.с.31).
Прокурор ОСОБА_3 підтримав надану угоду, пояснив, що угода відповідає вимогам закону, тому просить її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.
Захисник ОСОБА_4 підтримав надану угоду та просить її затвердити.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Так, згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно зі ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Суд пересвідчився, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди обвинуваченим ОСОБА_5 є добровільним, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Таким чином, виходячи з меж судового розгляду, які визначаються змістом угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку, що факт вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії при укладенні угоди вірно кваліфіковані:
- за ч.1 ст.357 КК України, як привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів;
- за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (відповідати тяжкості правопорушення та не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005р.), а також враховує суспільну небезпеку вчинених обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, обставину, яка пом`якшує його покарання, особу обвинуваченого.
Так, ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок та тяжкий злочин.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, на підставі ч.1 ст.66 КК України, відносить його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо (а.с.44), на обліку лікарів психіатра, нарколога не перебуває (а.с.41), не працює, не одружений, дітей не має.

Таким чином, суд дійшов висновку, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченим, тому угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 підлягає затвердженню, а обвинуваченому слід призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази по справі: банківську платіжну картку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 з влаштованим чіпом для проведення безконтактних платіжних операцій, належну ОСОБА_6 , що зберігається у матеріалах кримінального провадження слід повернути потерпілій ОСОБА_6 (а.с.51)
Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 376, 468, 469, 472, 473, 475 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 квітня 2022 року, укладену між прокурором Вільногірського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:
- за ч.4 ст.185 КК України - 5 років позбавлення волі;
- за ч.1 ст.357 КК України - 1 рік обмеження волі.
Загальну міру покарання ОСОБА_5 визначити на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш сурового покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75, п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази по справі: банківську платіжну картку емітовану АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 з влаштованим чіпом для проведення безконтактних платіжних операцій, належну ОСОБА_6 , що зберігається у матеріалах кримінального провадження - повернути потерпілій ОСОБА_6 .
На вирок протягом тридцяти днів з моменту його проголошення може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в порядку ст.. 394 КПК України, оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий - суддя: підпис ОСОБА_1