Справа № 446/2359/20
пр.№ 1-в/464/16/22
У Х В А Л А

29 квітня 2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбуття додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом,

у с т а н о в и в:

Захисник ОСОБА_3 від імені та в інтересах засудженого ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про звільнення умовно-достроково останнього від невідбутої частини додаткового покарання, призначеного вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10 грудня 2021 року у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік 5 місяців.

У судове засідання учасники процесу не прибули, хоча були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, що відповідно до ч.5 ст.539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Захисник ОСОБА_3 подав клопотання про розгляд справи без його участі та участі засудженого, таке підтримують та просять задоволити.

Прокурор ОСОБА_5 просив у задоволенні клопотання відмовити у зв`язку із його безпідставністю та необґрунтованістю.

Відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За вимогами ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Вироком Кам`янко-Бузького районного суду Львівської області від 10 грудня 2020 року затверджено угоду про визнання винуватості та ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік 5 місяців. На підставі ст.ст.75,76 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком - 1 рік. Даний вирок суду набрав законної сили 12 січня 2021 року.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 28 Грудня 2021 року частково задоволено клопотання органу пробації та звільнено ОСОБА_4 від основного покарання з випробуванням, призначеного вироком Кам`янко-Бузького районного суду Львівської області від 10 грудня 2020 року у зв`язку із закінченням іспитового строку. У звільненні ОСОБА_4 від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами відмовлено. Указана ухвала набрала законної сили 05 січня 2022 року.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто не є обов`язком суду, а є правом, яке ґрунтується на попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

У своєму клопотанні захисник вказує на те, що засуджений сумлінно виконав покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, за період відбуття покарання транспортними засобами не керував та до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягався, окрім того своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Однак порушення обов`язків, передбачених ст.76 КК України є безумовною підставою для скасування вироку, як невиконання умов затвердженої угоди. Керування транспортними засобами під час позбавлення права такими потягнуло б за собою кримінально-правові наслідки. Таким чином засуджений ОСОБА_4 не міг не виконувати покладені на нього обов`язки.
При цьому посилання засудженого на те, що він потребує можливості користування автомобілем для забезпечення потреб власної родини, суд не бере до уваги з огляду на те, що засудженим не доведено, що таке право керування не мають члени його родини, можливість керування транспортним засобом не пов`язані із отриманням ним доходу для матеріального утримання сім`ї, тому наведені ним доводи не є переконливими.
Разом з тим, за приписами ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При затвердженні угоди про визнання винуватості Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області було враховано, що узгоджена сторонами міра покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 1 рік 5 місяців зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та з покладенням на нього відповідно до ч.1 ст. 76 КК України обов`язків є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання. Судом встановлено, що умови укладеної угоди між прокурором та обвинуваченим не суперечать вимогам Закону та інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставину що пом`якшує покарання - щире каяття, обставину яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини. Угода укладена на добровільних засадах.
З огляду на наведене, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання, оскільки таке звільнення буде суперечити меті покарання, внаслідок його надмірної м`якості і суперечитиме умовам затвердженої угоди про визнання винуватості.
За таких обставин, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 369-372, 532, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбуття додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом семи днів з дня її оголошення

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1