Дата документу 06.07.2022 Справа № 554/5782/22
Провадження №1-кс/554/6674/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

06 липня 2022 року Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000199 від 06.07.2022 про обрання запобіжного заходу у вигляді застави відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кримське, Сакського району, Кримської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою,одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця за призовом по мобілізації, перебуває на посаді оператора 3 відділення протитанкових керованих ракет військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -
встановив:

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000199 від 06.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402КК України, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.
06.07.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем за призовом по мобілізації, перебуваючи на посаді оператора 3 відділення взводу протитанкових керованих ракет військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 28-32, 37, 16, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 05 липня 2022 року близько 11 год. 30 хв., знаходячись у приміщенні військової частини НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалася у АДРЕСА_2 ,діючи з прямим умислом, а саме: усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, в усній формі відкрито відмовився виконувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №35 від 05.07.2022 про відрядження всього особового складу військової частини НОМЕР_1 у напрямку АДРЕСА_3 на отримання бойового завдання та у письмовій формі засвідчив цей факт. Вказаний наказ доведений до нього в усному порядку, був виданий уповноваженою особою, у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його віддання, а також ґрунтувався на законі, за змістом не суперечив чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина, тому своїми діями старший солдат ОСОБА_5 підірвав боєготовність та боєздатність військової частини НОМЕР_1 .

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 402 КК України, тобто, непокора відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
Причетність ОСОБА_5 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: матеріалами, які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_2 про виявлений факт кримінального правопорушення від 06.07.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 06.07.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 06.07.2022; актом проведеного службового розслідування за вказаним фактом; іншими матеріалами кримінального провадження.
Водночас, в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, одружений, перебуває на посаді оператора 3 відділення взводу протитанкових керованих ракет військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», однак вказані факти недостатньо свідчать про можливість належного виконання процесуальних обов`язків покладених на підозрюваного, у тому числі щодо забезпечення його явки до суду та правоохоронних органів, оскільки зазначені обставини існували на час вчинення злочину, який йому інкримінуються та не стали для нього стримуючим фактором, а тому не можуть бути достатніми для спростування наявності ризику переховування його від правосуддя. А тому, ОСОБА_5 , усвідомивши можливість отримання кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, здійснювати вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженню, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення що може привести до перешкоджання встановленню істини по справі, а тому наявні ризики для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, що вказує на підвищену суспільну небезпеку як самого діяння так і особи підозрюваного.
Оскільки КПК України не містить визначення обґрунтованої підозри, за роз`ясненням вказаного поняття слід звернутися до практики ЄСПЛ. За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182, термін «обґрунтована підозра» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У справі «Ердагоз проти Туреччини» висловлено позицію, що факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тим, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи.
Окрім того, на підтвердження обґрунтованості підозри, наявні фактичні обставини кримінального провадження дають можливість об`єктивно пов`язати обвинуваченого із вчиненням кримінального правопорушення (Рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року).
Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

У відповідності до ст. 177 КПК України, метою застосування вказаного запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що може бути виражено у неявці підозрюваного на виклики до відповідних органів; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до вимог ч. 4 п. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності, вчинення іншого кримінального правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, який в аспекті кримінально-правової кваліфікації відноситься до категорії тяжких, та санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Таким чином, ОСОБА_5 , побоюючись тяжкості покарання, яке може бути застосоване до нього судом в разі визнання винуватим, може переховуватись від органу досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Так, підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, використовуючи свої зв`язки, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може знищити або вжити заходів до знищення або переховування речових доказів по кримінальному провадженню, які можуть бути використані як докази його причетності до скоєння злочину.
Крім того, той факт, що у разі засудження за вчинення даного кримінального правопорушення, ОСОБА_5 як основне покарання, судом може бути застосоване лише покарання у виді позбавленні волі, сам по собі є одним з ризиків, який може свідчити про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного, у майбутньому та у зв`язку з чим ОСОБА_5 може впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні.
Зокрема, ОСОБА_5 перебуваючи на волі може впливати на свідків, які до теперішнього часу ще не допитані. При цьому, ОСОБА_5 може впливати на них, схиляючи їх до певної поведінки та надання вигідних для себе показань, що може перешкодити встановленню істини по справі, а також схиляти вже допитаних свідків до зміни показань на його користь.

В той же час вищевказаний злочин останній вчинив під час дії воєнного стану, а тому у вказаному кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у захисті високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
Крім цього, слід звернути увагу, що тяжкість вчинення вказаного злочину виключає можливість щодо застосування до ОСОБА_5 менш суворих запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного і унеможливити настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України установлено вагомі докази, які вказують на причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
При цьому, стан здоров`я та вік ОСОБА_5 не перешкоджає застосуванню щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 ..
У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання і просили його задовольнити, зазначивши, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Винним у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення себе визнає.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, просила суд застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Перевіривши надані матеріали клопотання, долучені до них документи, вислухавши думку всіх осіб, що беруть участь у справі, дослідивши докази по даному матеріалу, слідчий суддя прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначає, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що 06.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000199 були внесені відомості про кримінальне правопорушення за кваліфікацією за ч. 4 ст. 402 КК України.

У діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення за ч.4 ст.402 КК України, яке є тяжким злочином. Наявні у справі докази свідчать про обґрунтованість підозри, отже подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України. Крім того, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; 3)вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного; 7) майновий стан підозрюваного; 8) наявність судимостей у підозрюваного; 9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При цьому суд враховує, практику Європейського суду з прав людини відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до ст.2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та є військовослужбовцем, останній може впливати на свідків з числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та у даному кримінальному провадженні, та продовжити свою злочинну діяльність, може знищити чи підробити документи, які мають суттєве значення для досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти аналогічні правопорушення, а тому слідчий суддя вважає наявність достатніх даних про існування ризиків, визначених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Даних щодо неможливості за станом здоров`я тримання під вартою підозрюваного слідчому судді не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178,182-184, 193, 194, 196, 197, 402 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».
Встановити строк дії ухвали 60 днів, тобто до 03.09.2022 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 15 год. 00 хв. 11 липня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1