У Х В А Л А
іменем України
Справа № 126/2784/21

Провадження № 1-кп/126/180/2022

13 вересня 2022 року м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 , неповнолітньої потерпілої

ОСОБА_4 , її законного представника ОСОБА_5 ,

особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_6 , її

законного представника ОСОБА_7 , адвоката захисника ОСОБА_8 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого дізнавача сектору дізнання ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000399 від 10.12.2021 за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

відносно неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась та проживає в АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, учениці 10 класу Баланівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів, раніше не судимої,

ВСТАНОВИВ :

До Бершадського районного суду Вінницької області надійшло клопотання дізнавача сектору дізнання ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000399 від 10.12.2021 за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України відносно неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

09.12.2021 близько 14 год. 30 хв. неповнолітня обвинувачена ОСОБА_6 перебувала на коридорі другого поверху будівлі Баланівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів за адресою: вул. Перемоги 15, с. Баланівка Гайсинського району Вінницької області, де зустріла свою однокласницю ОСОБА_4 , з якою у неї склались на протязі останнього часу неприязні стосунки щодо взаємних образ. Під час зустрічі ОСОБА_6 у словесній формі почала висловлювати в адресу ОСОБА_4 образи, внаслідок чого між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_6 з причин виниклої особистої неприязні, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно, протиправно нанесла один удар долонею лівої руки в область лівої частини обличчя ОСОБА_11 , таким чином заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої половини обличчя, синця та нижній повіці правого ока та поверхневої забійної рани на слизовій оболонці правої щоки з боку її внутрішньої поверхні, а також у вигляді струсу головного мозку. Згідно висновку судово-медичного експерта № 124 від 10.12.2021 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин правої половини обличчя, синця та забійної рани відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я; тілесне ушкодження у вигляді струсу головного мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання дізнавача про застосування відносно ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння у вигляді передачі під нагляд матері.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 та її законний представник ОСОБА_5 не заперечують проти задоволення клопотання дізнавача про застосування примусових заходів виховного характеру.

ОСОБА_6 свою вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння визнала повністю, розкаялась у вчиненому та підтвердила обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння.

Законний представник ОСОБА_7 суду пояснила, що після даного випадку провела з дочкою бесіду та вона пообіцяла, що більше такого не повториться.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_9 просить застосувати відносно неповнолітньої ОСОБА_6 захід вприву у вигляді передачі її під нагляд матері.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Оцінюючи усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_6 вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, ОСОБА_6 відповідно до ст. 22 КК України не досягла віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.

Відповідно до ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України, передбачено, що неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків або осіб, які їх замінюють. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.

Проаналізувавши показання неповнолітньої ОСОБА_6 , дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України доведена у судовому засіданні в повному обсязі.

Як встановлено в судовому засіданні та з матеріалів кримінального провадження неповнолітня ОСОБА_6 проживає разом з матір`ю ОСОБА_7 , яка згодна на обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої дочки, а також передачу дочки їй під нагляд.

При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини вчиненого правопорушення, суспільну небезпечність, наслідки діяння, характеристику на неповнолітню, умови життя та виховання, її ставлення до вчиненого та з огляду на вищенаведене приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання дізнавача про застосування до неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусових заходів виховного характеру у виді передачі її під нагляд матері ОСОБА_7 .

Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні вуідсутні.

На підставі ст.ст. 22, 97, 105 КК України, керуючись ст.ст. 100, 124, 126, 174, 318, 322, 342-376, 498-501 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Клопотання старшого дізнавача сектору дізнання ВП № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000399 від 10.12.2021 за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України відносно неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась та проживає в АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, учениці 10 класу Баланівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів, раніше не судимої - примусові заходи виховного характеру у виді передачі її під нагляд матері ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась в с. Таужне Гайворонського району Кіровоградської області, проживає в АДРЕСА_1 - строком на 1 рік.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_12