Справа № 932/1889/21
Провадження № 1-кс/932/663/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_4 , на рішення слідчого про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_4 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження. В обґрунтування скарги зазначено, що 29 жовтня 2021 року слідчим відділенням розслідуванням злочинів у сфері транспорту СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, слідчим поліції майором ОСОБА_5 було прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000741 від 13.09.2019 року, у зв`язку із відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України.

Скаржник із таким рішенням не погоджується та вважає його незаконним і необґрунтованим. Так, на думку скаржника, слідчим не проведено всіх слідчих дій по даному кримінальному провадженню. В ході розслідування було проведено низку експертиз, однак висновки судово-автотехнічної експертизи, призначеної 24.01.2020 року суперечать висновкам додаткової судово-автотехнічної експертизи від 22.02.2021 року. В матеріалах справи наявні численні вказівки про проведення слідчих та процесуальних дій, які не виконанні, зокрема, не проведено одночасний допит водія та потерпілого, протиріччя між цими показаннями не усунуто, запит до Гідрометцентру не направлений. У висновку додаткової судово-автотехнічної експертизи на 5 сторінці вказано помилково марку та модель автомобіля «Шевроле Авео», коли у водія ОСОБА_6 автомобіль «ЗАЗ Ланос». У своїй постанові від 15.03.2021 року слідчий безпідставно задав невірні вихідні дані, вказавши, що покриття дороги чисте і сухе, однак запиту до Гідрометцентру отримано не було. Слідчим некоректно поставлені питання експерту. Під час проведення комплексної експертизи слідчий повинен був поставити питання експертам, щоб ретельно проаналізувати кожен механізм ДТП, зі свідчень потерпілого свідка ОСОБА_7 та свідчень, здобутих під час обох слідчих експериментів з водієм ОСОБА_8 , коректно навести вихідні дані. З оскаржуваної постанови не зрозуміло, чому слідчий дійшов висновку про відсутність складу злочину, передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки повинен бути відсутній склад злочину в діях конкретної особи, а не в цілому, що не відповідає матеріалам провадження та КПК України. Вважає, що слідчим при винесенні постанови про закриття кримінального провадження допущено істотні порушення вимог ст. 10 КПК України, а висновок про закриття провадження є невмотивованим та порушує права потерпілого. Виходячи з цього, скаржник ОСОБА_4 просить скаргу задовольнити та скасувати постанову слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 29 жовтня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000741 від 13.09.2019 року.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав скаргу, просив поновити строк на оскарження відповідної постанови та задовольнити скаргу повністю.

Скаржник в судове засідання не з`явився, повідомлений у встановленому порядку.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Для об`єктивного з`ясування всіх обставин скарги та даного провадження, слідчим суддею були витребувані матеріали кримінального провадження № 0000741 від 13.09.2019 року, які надійшли в розпорядження слідчого судді 28.04.2022 року.

Вислухавши пояснення представника скаржника, вивчивши скаргу та додані до неї документи, перевіривши матеріали кримінального провадження, виходжу з наступного.

Відповідно до норми ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 2 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000741 від 13.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.09.2019 року приблизно о 15 год. 30 хв. водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем «Деу Ланос» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухалася по вул. Шосейна, в напрямку від вул. Тополина до вул. Набережна в смт. Підгороднє, Дніпропетровської області, та перебуваючи на перехресті вулиць Шосейна та Рубінова в м. Підгороднє, Дніпровського району м. Дніпро, здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_4 , 2000 р.н., який переходив проїзну частину дороги вул. Шосейна, у невідведеному місці, в напрямку зліва направо відносно напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_6 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_4 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 17.10.2019 року, остання повідомила, що вона 13.09.2019 року приблизно о 15 год. 30 хв. рухалася по вул. Шосейна в напрямку від вул. Сагайдачна в напрямку с. Магдалиновки зі швидкістю не більше 40 км. на годину. Під час свого руху побачила перед мостом по вул. Шосейній, попереду себе, з правого краю проїзної частини пішохода, який стояв та не мав наміру переходити проїзну частину. Вже коли автомобіль перебував у безпосередній близькості до пішохода, останній раптово почав виходити на проїзну частину, як їй здалося, пригнув у напрямку з права наліво відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок чого відбувся наїзд на пішохода. Після чого ОСОБА_6 вибігла з автомобіля, з метою надати йому допомогу, і побачила, що пішохід вже лежить на землі. Він був у свідомості та сказав, що він винуватий у ситуації, що сталася, оскільки був в навушниках та слухав музику, і не дивився ліворуч, у зв`язку з чим не звернув уваги на автомобіль ОСОБА_6 .

Допитана свідок ОСОБА_9 у протоколі допиту від 17.10.2019 року пояснила, що перебувала на місці ДТП, одразу після наїзду. Хлопець, на якого було скоєно наїзд і який мав на обличчі ушкодження, діставши навушники з вух, повідомив їй, що це він винуватий у виниклій пригоді, а саме повідомив, що під час свого руху слухав музику та вийшов на проїзну частину дороги, не впевнившись у безпечності та відсутності атомобілей з лівого боку.

Допитана свідок ОСОБА_10 пояснила, що рухалася в попутному напрямку відносно руху автомобіля «Деу Ланос», на мопеді. Попереду вона безпосередньо бачила, як рухався автомобіль «Деу Ланос», р.н. НОМЕР_1 . Під час свого руху вона помітила попереду себе з правого боку на проїзній частині молодого хлопця, 18-20 років, який стояв біля бетонної огорожі мосту. В якийсь момент вона помітила, що хлопець, який стояв праворуч, при наближенні сірого автомобіля (Деу Ланос), раптово почав переходити проїзну частину, в напрямку з права наліво, відносно напрямку руху автомобіля. Вказаний автомобіль не зміг уникнути ДТП, було застосовано екстрене гальмування. Свідок ОСОБА_10 зупинилась та підбігла до хлопця. Ще підбігло 2 чоловіки, які допомогли йому підвестись, він був у свідомості. Свідок ОСОБА_10 чула від хлопця, який сказав, що це він винен у ДТП, оскільки слухав музику в навушниках, та не звернув уваги на автомобіль, який наближався до нього з лівої сторони. Також свідок вказує, що швидкість автомобіля Деу Ланос була невеликою, приблизно 40 км. на годину.

Показання потерпілого суперечать показанням свідків. Так, у протоколі допиту від 18.01.2020 року потерпілий вказує, що він з метою впевнитися в безпечності переходу спочатку подивився праворуч, а потім ліворуч, та впевнившись, що автомобілів немає, в темпі спокійного кроку почав перетинати проїзну частину вул. Шосейну, під прямим кутом. В подальшому перейшовши вже половину проїзної частини, в останній момент помітив з лівої сторони свого тулубу передню частину ліву частину автомобіля, та майже одразу відбулось зіткнення. Також не заперечує, що слухав музику в навушниках, проте вказує, що музика грала тихо, а один навушник він витягнув, тому міг почути сигнал автомобіля.

Відповідно до висновку експерта від 25.02.2020 року № 19/104 9/2/310 зроблено висновки, виходячи з показань свідків та самого потерпілого, тобто змодельовано кілька варіантів механізму розвитку ДТП та надано їм експертну оцінку. Так, згідно варіанту 1 механізму ДТП, водій ОСОБА_6 повинна була діяти згідно п. 12.3 ПДР. При цьому експерт ставить під сумнів показання свідків та самого водія, вважає їх неспроможними з технічної точки зору. При цьому надає перевагу показанням потерпілого, які не позбавлені технічного сенсу, на думку експерта. Фактично експерт прив`язується до місця контакту передньої частини автомобіля з тілом потерпілого, що впливає на місце зіткнення та на відстань, яку потерпілий міг пройти, до того як відбувся наїзд. Від цього залежить технічна можливість уникнути ДТП.

Слідчий суддя вважає, що такі висновки є сумнівними, з технічної точки зору, оскільки як вказує сам потерпілий у протоколах допиту (первинному та додатковому), при контакті з автомобілем його відкинуло на автомобіль, потім на капот, він вдарився о лобове скло, та впав на асфальт перед автомобілем. При такому механізмі ДТП контакт з автомобілем міг бути ковзним, що не дозволить чітко визначити місце контакту.

При цьому немає підстав ставити під сумнів показання трьох свідків, зокрема, ОСОБА_10 , яка їхала на мопеді в попутному напрямку рядом з автомобілем «Део Ланос», і чітко вказала, що пішохід стояв, а потім різко почав переходити проїзну частину, зробивши кілька кроків вперед. Якби пішохід рухався у спокійному темпі, як він зазначає, пройшовши половину проїзної частини, водій змогла б раніше його побачити, або у крайньому випадку здійснити маневрування (об`їхати перешкоду).

Згідно варіанту механізму ДТП № 2, - згідно свідчень потерпілого ОСОБА_4 , при заданих вихідних даних водій автомобіля «Деу Ланос» мала технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування із зупинкою автомобіля. У цьому випадку експерт порівнює відстань, на якій автомобіль «Деу Ланос» знаходився від місця наїзду у момент виходу пішохода на проїзну частину дороги, та зупиночний шлях при екстреному гальмуванні. Однак момент виходу пішохода чітко не визначений, тобто не встановлено, на якій відстані автомобіль був до пішохода, яка була достовірна швидкість автомобіля. З показань самого водія, пішохід почав рух, коли автомобіль майже зрівнявся з ним. Отже, можливість уникнути зіткнення є перебільшеною.

Слідчий суддя вказує, що відповідно до п. 4.14 ПДД пішоходам забороняється раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.

Згідно висновку додаткової судово-автотехнічної експертизи від 01.03.2021 року, при механізмі ДТП згідно слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_6 , при заданому механізмові події, в діях водія «ЗАЗ Ланос» не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3. ПДР України. Щодо механізму ДТП згідно слідчого експерименту за участю пішохода ОСОБА_4 , відповісти на поставлені перед експертом питання не надається можливим за причин, вказаних в дослідницькій частині висновку експерта.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, заявником може бути оскаржено до суду рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановляється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити певну дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Оцінюючи постанову про закриття кримінального провадження на предмет законності та вмотивованості, слідчий суддя вбачає наявність правових підстав для закриття кримінального провадження, оскільки досудовим розслідуванням не підтверджено наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Так, в силу положень ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Слідчий суддя вказує, що на стадії досудового розслідування оцінка висновку експерта здійснюється слідчим нарівні з іншими доказами, з точку зору їх достатності та відповідності процесуальній формі. Доводи скаржника про те, що слідчим не усунуто протиріччя між первинною судово-автотехнічною експертизою та додатковою, не приймаються до уваги, оскільки слідчим була призначена комплексна судово-медична, транспортно-трасологічна та автотехнічна експертиза. За результатам цієї експертизи встановлена невідповідність даних, які вказує пішохід ОСОБА_4 , а саме що відстань від правого колеса автомобіля до правого краю проїзної частини склала 2.7 м., хоча матеріалами провадження встановлено, що відстань до правої частини проїзної частини була 0.7 м. (питання № 9 дослідницька частина).

У висновках експертизи (питання 10.2, 10.3) вказано, що за показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , у діях водія не вбачається порушень п. 12.3 ПДД, і такі дії не перебували у причинному зв`язку із настанням ДТП. При цьому водій ОСОБА_6 не мала технічної можливості запобігти ДТП.

Водночас показання потерпілого спростовані матеріалами кримінального провадження, і суперечать як показанням свідків, так і основній схемі ДТП, та не підтверджуються протоколами слідчих експериментів.

Стосовно доводів про те, що відсутній запит до Гідрометцентру, то скаржником не доведено, що в цьому дійсно була необхідність, і такі дані мають доказове значення, оскільки учасниками провадження не спростовувалось, що покриття було чисте і сухе, а подія відбулась восени, у відносно теплу пору року. Отже, запит не має суттєвого значення для кримінального провадження, оскільки експертами враховувався стан дорожнього покриття.

Щодо помилки у висновку додаткової судово-автотехнічної експертизи на 5 сторінці, де вказано марку та модель автомобіля «Шевроле Авео», замість « ОСОБА_11 », слідчий суддя вважає це технічною помилкою, яка не вплинула на правильність досліджень та їх результати, оскільки експерт керувався насамперед вихідними даними, що були надані слідчим.

Доводи про те, що слідчий неправильно вказав підставу для закриття кримінального провадження, не приймаються, оскільки не встановлення складу злочину в діях конкретної особи, можливо лише тоді, коли слідство вже встановило цю конкретну особу, яка причетна до злочину та їй повідомлено про підозру. Однак ОСОБА_6 має у цьому кримінальному провадженні процесуальний статус свідка, тому формулювання про відсутність складу злочину в цілому, не є порушенням вимог КПК України.

Стосовно посилань на те, що слідчим неправильно поставлені питання експерту, слід вказати, що це не може бути підставою до скасування оскаржуваної постанови та не свідчить про порушення слідчим процесуального порядку проведення експертизи, оскільки сторони кримінального провадження мають право подавати клопотання про проведення експертизи, вимагати ставити додаткові питання експерту, проте в матеріалах кримінального провадження відсутні такі клопотання. Слідчий самостійно визначав перелік питань, проте вони є стандартними (типовими) для проведення судових автотехнічних експертиз.

Інші доводи скаржника не свідчать про незаконність та необґрунтованість рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо, встановлене відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя повно та всебічно з`ясувавши всі обставини даного провадження, перевіривши оскаржувану постанову на предмет дотримання вимог процесуального закону, вважає її достатньо мотивованою і такою, що відповідає вимогам ст. ст. 91, 110, 284 КПК України, тому підстав для її скасування не встановлено. Органом досудового розслідування проведено весь комплекс необхідних слідчий дій, які є достатніми для прийняття процесуального рішення по даному кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Отже, органом досудового розслідування не встановлено обставин для подальшого притягнення водія до кримінальної відповідальності, тому рішення про закриття кримінального провадження ґрунтується на вимогах закону та відповідає фактичним обставинам справи. Відтак, підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження не вбачається.

Таким чином, у задоволенні скарги слід відмовити. Строк на подання скарги необхідно поновити, оскільки із постановою про закриття кримінального провадження скаржник був знайомлений пізніше, ніж через 10 днів після її винесення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 283, 284, 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Поновити скаржнику ОСОБА_4 строк на подання скарги на рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

У задоволенні скарги ОСОБА_4 , на постанову слідчого від 29 жовтня 2021 року, про закриття кримінального провадження № 0000741 від 14.09.2019 року, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_12