Справа № 274/7865/21
Провадження №1-кп/0274/433/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.06.2022 року м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вереси, Житомирського району, Житомирської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186КК України,
22 листопада 2021 близько 22 год.00 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_3 , де під час розпиття алкогольних напоїв, у них виник словесний конфлікт із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . В ході даного конфлікту у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння майном ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою між собою, ОСОБА_4 наніс два удари в праву та ліву частину обличчя ОСОБА_6 , від яких останній впав на землю. В цей же час ОСОБА_5 підійшовши до ОСОБА_6 почав тримати його за руку, не давши змоги останньому підвестись. Подолавши таким чином здатність ОСОБА_6 до опору, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою між собою, відкрито заволодіти мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi Note 9 Pro» вартістю 3249 грн 50 коп, який знаходився у лівій кишені куртки ОСОБА_6 .. Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину зникли.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю. Дав показання, які повністю співпадають із фабулою обвинувачення, фактичними обставинами справи та погодився з їх юридичною кваліфікацією, що запропонована стороною обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив дане кримінальне провадження, проводити без його участі. Претензій до обвинуваченого не має, щодо міри покарання, поклався на розсуд суду.
Слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачений, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються.
Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення та кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх особливості та обставини вчинення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При вирішенні питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Враховуючи пом`якшуючі обставини, а також те, що ОСОБА_4 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, потерпілий претензій матеріального характеру не має, за місцем реєстрації характеризується позитивно, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливі в умовах без ізоляції від суспільства, а тому, обирає йому покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Арешт на майно не накладався.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 394 КПК України, ст. ст. 75, 76 КК України, суд,-
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року 6 місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід не обирати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної сккарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченим, прокурору, направити потерпілому.

Суддя ОСОБА_1