Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/388/22 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Категорія ст. 307 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2022 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 червня 2022 року, якою стосовно обвинуваченого
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фурманівка Новоукраїнського р-ну Кіровоградської обл., громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14.08.2022 року, включно, з визначенням застави в сумі 744300 гривень.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Гибалівка Шаргородського р-ну Вінницької обл., громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14.08.2022 року, включно, з визначенням застави в сумі 744300 гривень.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14.08.2022 року, включно, з визначенням застави в сумі 744300 гривень,
Також цією ухвалою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14.08.2022 року, включно, з визначенням застави в сумі 744300 гривень, однак судове рішення відносно них не оскард жується,

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебувають матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000249 від 17.02.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_9 вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив задовольнити подане ним клопотання про продовження запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, станом на день проведення підготовчого судового засідання не змінились.
Захисник обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 просив відмовити в задоволені клопотання прокурора та обрати відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжний захід у виді застави, захисник обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_7 не заперечував щодо продовження останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою останньому, при цьому просив визначити розмір застави, захисник обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_16 та захисник обвинуваченого ОСОБА_13 ОСОБА_17 , просили відмовити в задоволені клопотання прокурора та обрати відносно останніх запобіжні заходи у виді домашніх арештів, оскільки ризики заявлені прокурором не підтверджуються належними доказами.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 червня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_8 про зміну обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжних заходів з тримання під вартою на заставу, захисника обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_16 та захисника обвинуваченого ОСОБА_13 ОСОБА_17 про зміну обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 запобіжних заходів з тримання під вартою на домашні арешт.
Клопотання прокурора ОСОБА_6 задоволено частково.
Продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14.08.2022 року, включно, з визначенням застави в сумі 744300 гривень.
В разі внесення заставодавцем визначеної в ухвалі суми застави, зобов`язано обвинуваченого виконувати наступні обов`язки:
- прибувати за викликом до суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утриматись від спілкування із а свідками у даному кримінальному проваджені або будь-якою особою визначеною судом, за винятком їх участі в процесуальних діях;
- здати на зберігання суду свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду.
Попереджено обвинувачених, що в разі невиконання покладених на них обов`язків внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України з одночасним вирішенням питання, передбаченого ч. 10 ст. 182 КПК України.
Переведено обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з ДУ «Київський слідчий ізолятор» до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».
Ухвала мотивована тим, що існують відповідні та достатні підстави для продовження ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, оскільки існує реальний суспільний інтерес, який виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, а клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 запобіжних заходів з тримання під вартою на заставу, захисника обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_16 та захисника обвинуваченого ОСОБА_13 ОСОБА_17 про зміну обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 запобіжних заходів з тримання під вартою на домашні арешт слід відмовити, за їх не обґрунтованістю.
При цьому, суд зазначає, що в подальшому після дослідження всіх необхідних доказів по провадженню та з урахуванням думки учасників судового розгляду, судом може бути вирішено питання про зміну запобіжного заходу на більш м`який, з метою не допустити перетворювання запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого в майбутньому вироку про позбавлення свободи.
Також, відповідно до положення ч. 5 ст. 182, ч. ч. 3-4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в стресах обвинуваченого ОСОБА_9 просить змінити ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16.06.2022р. по справі №404/2688/22 відносно ОСОБА_9 , в частині визначення йому розміру застави, зменшивши її з 744 300грн. на 200 000 грн. в разі внесення якої звільнити його з під варти.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом в оскаржуваній ухвалі в порушення вимог ч.3 ст.182 КПК України, не обґрунтовано рішення про визначення максимального розміру застави, який є очевидно непомірним для родини мого підзахисного.
Суд не навів підстав з яких він виходив визначаючи таку заставу, не врахував майновий та сімейний стан, інші обставини (воєнний стан в Україні).
ОСОБА_9 , раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні двох дітей, цивільну дружину, яка фактично утримує родину в цей складний час і фактично за час перебування чоловіка під вартою самотужки була єдиним джерелом доходу у родині.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу районного суду в частині відмовлення в задоволенні клопотання захисника і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою і обрати відносно його підзахисних запобіжний захід у виді застави в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості, що підтверджують припущення слідчого про скоєння його підзахисними будь-якого злочину і обґрунтовують підозру.
ОСОБА_10 позитивно характеризується за місцем проживання, є учасником бойових дій, працював журналістом, має постійне місце проживання, має сім`ю і на утриманні матір похилого віку, страждає на ряд хвороб, які перешкоджають утриманню під вартою, слідчим не надано жодного доказу бажання підозрюваного впливати на свідків, скоювати кримінальні правопорушення чи ухилятись від слідства та суду, тому немає підстав для обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту.
ОСОБА_11 позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, сім`ю, страждає на ряд хвороб, які перешкоджають утриманню під вартою, слідчим не надано жодного доказу бажання підозрюваного впливати на свідків, скоювати кримінальні правопорушення чи ухилятись від слідства та суду, тому немає підстав для обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту.
Під час досудового розслідування грубо порушувалось право на захист його підзахисних що свідчить, що мотивом утримання під вартою було не ризики, а інші не процесуальні причини.
Після направлення обвинувального акту до суду жодних ризиків, що постійно повторювались в клопотаннях існувати не може.

Заслухавши доповідь судді, захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання, які надійшли на електронну адресу апеляційного суду і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Підозрюваний ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебувають у Державній установі «Київський слідчий ізолятор №13» Лук`янівське СІЗО, однак забезпечити відеоконференцзв`язок не вдалось можливим.
Також не вдалось будь-яким чином зв`язатися з Державною установою «Київський слідчий ізолятор №13» Лук`янівське СІЗО, щоб повідомити про розгляд справи в Кропивницькому апеляційному суді.
Відповідно до п. 7 листа Верховного Суду №2/0/2-22 від 03.03.2022 щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану, ураховуючи об`єктивні обставини, як вийняток, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного, з належною мотивацією такої процедури розгляду.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду клопотання без участі обвинувачених, зважаючи на введення на те, що 24 лютого 2022 року, Президент України підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Згідно з цим, воєнний стан запроваджується з 05:30 строком на 30 діб. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".
У зв`язку із воєнними діями у місті Києві та неможливістю доставити до суду у судове засідання підозрюваного ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 із Лук`янівського СІЗО «Київський слідчій ізолятор №13», де останні тримаються під вартою, а також у зв`язку із відсутністю засобів зв`язку із слідчим ізолятором, з метою гарантування Конституційного права підозрюваному на захист та з метою оперативного розгляду справи, постановлено проводити розгляд апеляційних скарг за участю їх захисників та без участі підозрюваних.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України,

Обґрунтованість підозри підтверджується: протоколом проведення НСРД аудіо-відеоконтролю особи відносно ОСОБА_15 від 20.05.2021; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину ОСОБА_15 від 23.04.2020; висновком експерта №СЕ-19/112-21/3639-НЗПРААП від 29.04.2021; протоколом проведення НСРД аудіо-відеоконтролю особи відносно ОСОБА_11 від 21.05.2021; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину ОСОБА_11 від 27.04.2021; висновком експерта №СЕ-19/112-21/3640-НЗПРААП від 29.04.2021; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину ОСОБА_13 від 15.05.2021; висновком експерта №СЕ-19/112-21/4389-НЗПРААП від 28.05.2021; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину ОСОБА_12 від 26.05.2021; висновком експерта №СЕ-19/112-21/4388-НЗПРААП від 28.05.2021; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину ОСОБА_15 від 18.05.2021; висновком експерта №СЕ-19/112-21/4387-НЗПРААП від 28.05.2021; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину ОСОБА_11 від 19.05.2021; висновком експерта №СЕ-19/112-21/4386-НЗПРААП від 28.05.2021; протоколом проведення НСРД спостереження за особою ОСОБА_14 від 31.05.2021; протоколом проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_10 від 31.05.2021; протоколом проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_14 від 31.05.2021; протоколом проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_11 від 31.05.2021; протоколом проведення НСРД спостереження за особою ОСОБА_11 від 29.05.2021; протоколом проведення НСРД спостереження за особою ОСОБА_15 від 29.05.2021; протоколом проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_15 від 31.05.2021; протоколом проведення НСРД спостереження за особою ОСОБА_10 від 29.05.2021; протоколом проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж відносно ОСОБА_11 від 01.06.2021; протоколом обшуку від 07.09.2021 проведеного за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_4 ; висновком експерта №КСЕ-19/111-21/46205-БЛ від 13.10.2021; протоколами допиту свідка ОСОБА_18 від 06.08.2021; протоколами допиту свідка ОСОБА_19 від 05.08.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 25.08.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 06.08.2021; протоколами допиту свідка ОСОБА_22 від 11.08.2021; протоколами допиту свідка ОСОБА_23 від 10.08.2021; протоколами допиту свідка ОСОБА_24 від 14.08.2021; протоколами допиту свідка ОСОБА_25 від 12.08.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_26 від18.08.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_27 від 25.08.2021; протоколами допиту свідка ОСОБА_28 від 18.08.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 09.08.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_29 від 12.08.2021; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

На думку колегії суддів, суддя прийшов до обґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 311, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 317 КК України, оскільки такий висновок підтверджується доданими до клопотання доказами, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , могли вчинити інкриміновані їм кримінальні правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.
У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».
В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування або суду були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті та під час винесення вироку, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , до вчинення злочинів, що пред`явлені в обвинуваченні, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Тобто, суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , встановив наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. За таких підстав, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують продовження обмеження права ОСОБА_30 на особисту свободу.
Доводи захисників про необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , колегією суддів не можу бити враховано.
Не визнання вини та тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в сукупності з мірою покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування його від суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних, вчинення нових кримінальних правопорушень.
Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,. від органу досудового розслідування та/або суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

Так, ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , розуміючи, що кількість інкримінованих кримінальних правопорушень, враховуючи, що злочини є умисним, тяжкими, враховуючи відсутність обставин, які пом`якшують покарання може вчинити спроби направленні на переховування від суду.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків та інших обвинувачених слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків та інших обвинувачених існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик вчинення ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , нових кримінальних правопорушень підтверджується тим, що причиною вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є відсутність грошових коштів та бажання заробити на реалізації психотропних речовин.
Окрім цього, особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинуваченого

ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , оскільки даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а кримінальне правопорушення, яке вчинив останній є особливо тяжким.

Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу, так в ході розслідування даного провадження таких осіб не встановлено.

Що стосується тверджень, що до ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою,то такі доводи на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Доводи апеляції про те, що судом першої інстанції не враховано особу ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , колегією судді не можуть бути враховано, у справі наявна реальна можливість обвинуваченого ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення постійного місця проживання зумовлена наявністю можливості і засобів, в тому числі здійснення виїзду за межи території України.

З цих же підстав колегія суддів залишає без задоволення доводи апеляції про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність обрання підозрюваним запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Отже, ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які мали місце та були враховані судом при обранні міри запобіжного заходу та продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати на даний час та не вичерпались і будуть продовжувати мати місце. Можливість настання ризиків безпосередньо залежить від застосування до обвинувачених, більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, зокрема таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава.

А тому, належна поведінка ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не може бути забезпечена шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та не зможе запобігти спробам переховуватись суду, намагатися переховуватися в іншій країні, незаконного впливу на свідків та потерпілого, вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Не можуть бути враховані доводи захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про необхідність скасування рішення суду та застосування відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки у відповідності до вимог п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України застава взагалі не визначається.

При цьому, у разі скасування рішення суду вказане надасть навпаки можливість обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ухилитися від суду, оскільки останні заставу можуть і не внести, однак за рішенням суду будуть звільненні з-під варти.

Також, слідчий суддя у відповідності до вимог ч. 5 ст. 182, ч. ч. 3-4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, у розмірі 744300 гривень, що відповідає трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України.
Не можуть бути враховані доводи захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про зменшення розміру застави, оскільки у даному конкретному випадку визначення застави обвинуваченим це право суду, а не його обов`язок, оскільки у відповідності до вимог п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу, суд може не визначати розмір застави.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 необхідно залишити без задоволення, ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 червня 2022 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - залишити без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16 червня 2022 року, якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14.08.2022 року, включно, з визначенням застави в сумі 744300 гривень.
Ухвала апеляційного суду є остаточною і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4