Справа № 203/2169/22
Провадження № 1-кп/0203/632/2022
В И Р О К
Іменем України

05 липня 2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному провадженні в залі суду у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000806 від 24.09.2021 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Межова, Межівського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-14.12.2021 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська, за ч.1 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, відповідно до 75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 23.09.2021 приблизно о 23.00 годині, знаходячись у парку «Зелений гай», розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Холодноярська, 25, побачив на землі ростучу рослину зеленого кольору масою 16,803 г, яку визначив як особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс. В цей момент у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.
Так, ОСОБА_3 , реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, в цей же день та час, перебуваючи за вищевказаною адресою, зірвав з землі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, тобто незаконно придбав наркотичний засіб, без мети збути, та помістив його в свою шапку, яку поклав в кишеню одягнених на ньому джинс, тим самим почав незаконно зберігати вказаний наркотичний засіб, для особистого вживання без мети збуту.
Приблизно о 00.47 годині 24.09.2021, продовжуючи зберігати при собі наркотичний засіб, знаходячись біля будинку №13 по проспекту Олександра Поля в м. Дніпро, ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції, та на питання працівників поліції чи є у ОСОБА_3 заборонені предмети, останній пояснив, що у його кишені, знаходиться шапка, в якій знаходиться наркотичний засіб - канабіс, у зв`язку із чим було викликано слідчо- оперативну групу ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.
Після цього в період часу з 02:10 години до 02:20 години 24.09.2021, біля будинку №13 по проспекту Олександра Поля в м. Дніпро, проведено огляд місця події слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за участю ОСОБА_3 , в ході якого у останнього було виявлено та вилучено речовину рослинного походження зелено-коричневого кольору, на стадії гниття, масою 16,803 г, яка згідно висновку експерта відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, є канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 11,688 г, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» № 188 від 01.08.2000, перевищує невеликі розміри наркотичних засобів.
Зазначені обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками судового провадження.
Судом встановлено, що відповідно до положень ч.2 ст.302 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_4 прокурором роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

До обвинувального акту долучена письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , щодо визнання своєї винуватості, відповідно до якої він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового в судовому засіданні та без його участі, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною 2 ст. 302 КПК України.

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України не було, право на захист підозрюваного було роз`яснено та дотримано, сумнівів у суду щодо добровільності відповідної заяви підозрюваного не виникло, перешкод для спрощеного провадження судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України судом визнано можливим розглядати обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, що виразилися у незаконному придбанні, зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочині, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття у скоєному.

Суд не враховує в якості обтяжуючої обставини рецидив злочинів, оскільки відповідно до ст. 34 КК України та п.п. 15, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04.06.2010 № 7 рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, то вчинення саме в цей період нового умисного злочину утворює з попереднім умисним злочином їх рецидив. П. 1 ч. 1 ст. 67 КК України передбачає як обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину рецидив злочинів. Оскільки будь-які спеціальні застереження щодо визначення рецидиву злочинів у цій статті відсутні, при встановленні змісту даної обставини як такої, що обтяжує покарання, необхідно керуватися статтями 34 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_3 раніше був засуджений вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.12.2021 року, в розглядуваному кримінальному провадженні інкриміноване правопорушення було вчинено до постановлення вказаного вироку, тому на момент його вчинення судимості він не мав.

Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до ст.ст.50,65КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є проступком, дані про особу обвинуваченого, який не одружений, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, на момент вчинення правопорушення був не судимий, а також обставину, яка пом`якшує покарання, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді мінімального строку обмеження волі, адже саме це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередить вчинення ним нових злочинів для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі №1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.
Приймаючи до уваги принципи справедливості, домірності та індивідуалізації покарання, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, що буде домірним покаранням вчиненому кримінальному правопорушенню, відповідати превентивним цілям кримінального Закону, а тому вважає за можливе застосувати до обвинуваченого норми ст.75 КК України та звільнити від відбуття покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст.76 КК України.
Також в даній справі слід застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України, призначивши покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, з огляду на те, що вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2021 року обвинуваченого ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, відповідно до 75,76 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік.

При цьому, згідно позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові Об`єднаної палати від 23.09.2019р. у справі №199/1496/17, якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку ст.75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно ч.4 ст.70 КК України, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст.75 КК України.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не застосовувався.
Долю речових доказів та судових витрат необхідно вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100, ст. 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 382 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2021 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не застосовувався.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи № 19/104-21/31283-НЗПРАП від 05.10.2021 року в сумі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) гривень 72 копійки.
Речові докази: спеціальний пакет з канабісом, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 11,688г., який зберігається в камері схову ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, знищити.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1