Справа № 944/6847/21
Провадження №1-кп/944/625/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.07.2022м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яворів кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000501 від 02.12.2021, про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Прилбичі Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, з середньою освітою, не працює, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,
в с т а н о в и в:
В кінці липня 2021 року (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені) відповідно до раніше узгодженої домовленості між ОСОБА_4 та невстановленою дізнанням особою, ОСОБА_4 надав останній свої анкетні дані, на підставі яких невстановлена дізнанням особа, виготовила з використанням друкуючих пристроїв комп`ютерної чи іншої копіювальної оргтехніки кольорового відтворення зображень, міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику від коронавірусної хвороби COVID-19 вакциною «Pfizer», видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому були проставлені реквізити та печатка структурного підрозділу КНП «5-а міська клінічна лікарня м. Львова», реквізити та печатка лікаря ОСОБА_6 , яке останній отримав від невідомої особи, у м. Львів, в один із днів кінця липня 2021 року, і яке у встановленому законом порядку не видавалося та не посвідчувалося.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права та звільняє від обов`язків, з метою його використання, а саме у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст.27 ч.1 ст. 358 КК України.
Крім цього, 01 грудня 2021 року, приблизно о 16 годині ОСОБА_4 під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Грушів», що неподалік с.Грушів Яворівського району Львівської області, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, діючи умисно з метою звільнення від обов`язку перебування на самоізоляції в запобіганні поширення COVID-19 надав працівнику Державної прикордонної служби України завідомо підроблене міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику від коронавірусної хвороби COVID-19 вакциною «Pfizer», видане на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому були проставлені реквізити та печатка структорного підрозділу КНП «5-а міська клінічна лікарня м. Львова», реквізити та печатка лікаря ОСОБА_6 , яке у встановленому законом порядку не видавалося та не посвідчувалося, чим використав завідомо підроблений документ.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні кримінальних проступків визнав повністю, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті, зазначив, що вчинив проступки з метою виїзду за кордон для працевлаштування, оскільки є єдиним годувальником в сім`ї. Також обвинувачений вказав, що шкодує про вчинене, вже вакцинувався та більше подібного не допускатиме. Просив суворо не карати.
Судом з`ясовано, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінальних проступків при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає. Прокурор також не оспорює фактичних обставин, при яких вчинено кримінальні проступки, сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.
В судовому засіданні учасники судового провадження не заперечили проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, сторонам було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому суд за даних обставин визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.
Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого, яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей і тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості, а також на досліджених матеріалах кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, а саме у вчиненні пособництва в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою його використання, а також у використанні завідомо підробленого документа, доведена повністю.
Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, суворо дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є кримінальними проступками, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаних правопорушень, спосіб їх вчинення, мету та мотив вказаних діянь, а також те, що обвинувачений визнав себе повністю винним у вчиненні кримінальних правопорушень, розкаюється у вчиненому, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання.
Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Відтак, з урахуванням усіх обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкцій ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкціями статтей за якими обвинувачується ОСОБА_4 , суд не знаходить.
Таким чином, з урахуванням наведеного, суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень у майбутньому.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 373-374, 395 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України та призначити покарання:
- за ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень;
- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень.
Речовий доказ: міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику від коронавірусної хвороби COVID-19 вакциною «Pfizer», видане на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1