ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/337/22 Номер провадження 11-кп/814/1107/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6
представника установи ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 21 березня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Чернігів, громадянину України, українцю, судимому, засудженому:
22.05.2019 Хорольським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі,
відмовлено у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Своє рішення суд мотивував тим, що за час відбування покарання засуджений отримав стягнення, за тривалий період перебування в установі має незначну кількість заохочень, був працевлаштований не протягом усього часу відбування покарання, комісією установи йому було відмовлено у поданні пільги про умовно-дострокове звільнення як особі, яка не стала на шлях виправлення, тому дійшов висновку про відсутність достатніх підстав стверджувати, що засуджений на час розгляду справи своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення вважає передчасним.

Не погоджуючись з рішенням суду засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

Інші учасники судового розгляду ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, засудженого в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу залишити без змін, представника установи, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали провадження та особової справи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Необхідною умовою застосування положень статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 22.05.2019 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

Початок строку покарання ОСОБА_8 рахується з 22.05.2019, кінець строку покарання 22.08.2022.

У місцях позбавлення волі ОСОБА_8 перебуває з 22.05.2019, утримувався в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань № 23», стягнень та заохочень не мав. З 10.07.2019 відбуває покарання в Державній установі «Полтавська виправна колонія (№64)». Отримав одне стягнення, яке погашено, 7 раз заохочувався. Не працевлаштований на виробництві установи у зв`язку з відсутністю вільних робочих місць. Бере участь в роботах по благоустрою відділення та місць позбавлення волі. Реалізував програму диференційованого виховного впливу «Професія», отримав спеціальність «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів», зарахований до програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта».

Рішеннями комісії від 01.07.2020, 16.01.2021 та 02.08.2021 відмовлено у заміні умов тримання, а також у поданні про застосування ст. 82 КК України та ст.81 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Відповідно до довідки працівника установи ОСОБА_8 працював в установі не протягом усього періоду відбування покарання, працевлаштований був лише з березня по листопад 2020 року.

З вироку суду вбачається, що ОСОБА_8 за попереднім вироком був звільнений від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, нові умисні злочини (4 епізоди), зокрема тяжкі, вчинив під час іспитового строку, що вказує на злочинну спрямованість ОСОБА_8 та на свідоме небажання стати на шлях виправлення.

Крім цього з довідки про стягнення та заохочення, наданої представником установи, вбачається, що після отримання стягнення у вигляді суворої догани 22.02.2021, засуджений ОСОБА_8 отримав лише 3 заохочення 15.10.2021, 15.01.2022 та 15.04.2022. Інших заохочень до дня розгляду провадження в апеляційній інстанції не отримував.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

З урахуванням викладеного, зважаючи на обставини, встановлені під час розгляду, те, що засуджений порушував порядок відбування покарання, не впродовж усього періоду відбування покарання був працевлаштований, враховуючи поведінку засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив обгрунтоване рішення про відмову у задоволенні клопотання, так як засуджений не досяг необхідного ступеню виправлення.

Сама позитивна характеристика ОСОБА_8 відповідає нормальній поведінці свідомого засудженого і не може бути єдиною підставою для застосування щодо нього пільги.

З огляду на вказане відсутні підстави для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст. 404, 407КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 21 березня 2022 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4