Справа № 368/698/22
УХВАЛА
Іменем України
"12" серпня 2022 р. Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , сторони кримінального провадження прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури у кримінальному провадженні № 0000894 від 11.08.2022 р. з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 369 КК України про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ :
11 серпня 2022 року прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000894 від 11.08.2022 р. з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 369 КК України.
Дане клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10.08.2022 близько 19 години 40 хвилин, перебуваючи на автодорозі Стайки Стрітівка Обухівського району Київської області, надав неправомірну вигоду працівникам поліції у розмірі 2000 гривень, за не притягнення до відповідальності його товариша ОСОБА_6 .
По вказаному факту було здійснено дзвінок на лінію 102 та викликано слідчо-оперативну групу.
В період з 21 години 39 хвилин по 21 голий 45 хвилин 10.08.2022 було проведено огляд місця події земельної ділянки автодороги с. Стайки с. Стрітівка Обухівського району Київської області, на котрій виявлено службовий автомобіль поліції марки «Шкода» моделі «Рапід», державний номерний знак НОМЕР_1 , в ході огляду якого було виявлено в правій пасажирській дверцятах чотири купюри номіналом 500 гривень кожна:
?одна купюра номіналом 500 гривень, серійний номер ЕГ 6524583;
?одна купюра номіналом 500 гривень, серійний номер ХЗ 1720421;
?одна купюра номіналом 500 гривень, серійний номер ЗА 3389901;
?одна купюра номіналом 500 гривень, серійний номер ЄЄ 6875639, які поміщено до спеціального пакету № 7192464.
Вказані вилучені грошові кошти належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Іванівка Петриківського району Дніпропетровської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно постанови слідчого від 11.08.2022 року вилучене майно, визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
Виходячи з того, що при проведенні огляду службового автомобіля поліції виявлено та вилучено грошові кошти, які є безпосередньо предметом вчинення вказаного злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, а тому виникає необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене вищеперераховане майно.
Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.
У відповідності до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення та одержані внаслідок його вчинення.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину - або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1)збереження речових доказів;
2)спеціальної конфіскації;
3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи:
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КІІК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
А тому з метою досягненням дієвості кримінального провадження наявна необхідність у застосуванні до тимчасово вилученого майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, що є безпосередньо предметом та доказом вказаного кримінального правопорушення, такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Власника майна ОСОБА_4 не заперечував проти накладення арешту майна на кошти.
Слідчий суддя, заслухавши прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Так, слідчим відділення Обухівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000894 від 11.08.2022 р. з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 369 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 , 09.074 974 року народження, 10.08.2022 близько 19 години 40 хвилин, перебуваючи на автодорозі Стайки Стрітівка Обухівського району Київської області, надав неправомірну вигоду працівникам поліції у розмірі 2000 гривень, за не притягнення до відповідальності його товариша ОСОБА_6 .
По вказаному факту було здійснено дзвінок на лінію 102 та викликано слідчо-оперативну групу.
В період з 21 години 39 хвилин по 21 голий 45 хвилин 10.08.2022 було проведено огляд місця події земельної ділянки автодороги с. Стайки с. Стрітівка Обухівського району Київської області, на котрій виявлено службовий автомобіль поліції марки «Шкода» моделі «Рапід», державний номерний знак НОМЕР_1 , в ході огляду якого було виявлено в правій пасажирській дверцяті чотири купюри номіналом 500 гривень кожна:
?одна купюра номіналом 500 гривень, серійний номер ЕГ 6524583;
?одна купюра номіналом 500 гривень, серійний номер ХЗ 1720421;
?одна купюра номіналом 500 гривень, серійний номер ЗА 3389901;
?одна купюра номіналом 500 гривень, серійний номер ЄЄ 6875639, які поміщено до спеціального пакету № 7192464.
Вказані вилучені грошові кошти належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Іванівка Петриківського району Дніпропетровської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .
За приписами частини 1 статті 167 Кримінального процесуального кодексу України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині 2 цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Зі змісту частини 2 вказаної статті вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно щодо якого є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Як визначає стаття 168 Кримінального процесуального кодексу України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час законного затримання особи в порядку, передбаченому статтями 207 і 208 цього кодексу, а також під час обшуку й огляду із складанням відповідного протоколу, наданням його копії особі, у якої вилучене майно, або її представнику та забезпеченням його схоронності в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Крім того, приписами частини 3 статті 170 кримінального процесуального кодифікованого закону України регламентовано, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті (арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів), той накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу, а саме: речовими доказами є матеріальні об`єкти, а також документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Також арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно, відповідно до правил цього кодексу.
Системний аналіз відповідного законодавства та змісту клопотання слідчого свідчить про те, що заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, арешт майна, не можуть застосовуватись поза межами конкретного кримінального провадження й після закінчення строків досудового розслідування, а тому будь-які слідчі (розшукові) або негласні слідчі (розшукові) дії, в тому числі й застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведені з порушенням цього правила, є недійсними, а встановлені внаслідок них докази - недопустимими.
Зі змісту статті 219 Кримінального процесуального кодексу України вбачається, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом 2 місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Цей строк може бути продовжений, однак загальний його строк не може перевищувати 6 місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості та 12 місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Також, вирішуючи питання щодо арешту тимчасово вилученого майна, слідчий суддя ураховує зміст частини 2 статті 132 зазначеного нормативно-правового документу, відповідно до якої клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Підпункт а пункту 1 частини 1 статті 38 Кримінального процесуального кодексу України визначає слідчі підрозділи органів Національної поліції органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство).
Одночасно із цим й пункт 3 частини 2 розділу 1 Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 570 від 06.07.2017 року, визначає, що органами досудового розслідування, зокрема, є слідчі відділи (відділення) територіальних (відокремлених) підрозділів поліції.
Слідчий суддя впевнився у тому, що дійсно клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Окрім того, приписами статті 171 кримінального процесуального кодифікованого закону України встановлені вимоги до клопотання про арешт майна, з огляду на які, із відповідним клопотанням до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Крім того, з огляду на зміст частини 2 статті 64 -2 Кримінального процесуального кодексу України, із клопотанням про арешт майна третьої особи (якою в розумінні пункту 16 -1 частини 1 статті 3 цього ж кодифікованого закону є особа, стосовно якої (в тому числі щодо її майна) здійснюються процесуальні дії) має право звернутись тільки прокурор.
При цьому процесуальним законом визначено, що до клопотання слідчого чи прокурора про арешт майна повинні бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими воно обґрунтовується, а у самому клопотанні слід зазначити: підставу і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Якщо ж клопотання подано без додержання цих вимог, воно на підставі приписів частини 3 статті 172 Кримінального процесуального кодексу України повертається прокурору, цивільному позивачу із одночасним встановленням строку в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача меншого строку для усунення недоліків, про що поставляється ухвала слідчим суддею.
Крім того, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (частина 5 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України).
Також як чітко зазначено у абзаці 1 частині 1 статті 173 вказаного вище кодифікованого закону, у задоволенні клопотання про арешт майна, слідчий суддя повинен відмовити, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 цього Кодексу, як то:можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо.
У відповідності до правил, визначених частиною 2 тієї ж норми процесуального права, яка регламентує порядок вирішення питання про арешт майна, слідчий суддя, при вирішенні цього питання, повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу);
3 -1 ) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При цьому у відповідності до приписів частини 4 зазначеної вище норми права, слідчий суддя, суд, постановляючи ухвалу про арешт майна, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, саме такий, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Таким чином, в ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що:
1.обраний в клопотанні вид заходу забезпечення кримінального провадження передбачений пунктом 7 частини 2 статті 131 Кримінального процесуального кодексу України й застосовуються тільки на підставі ухвали слідчого судді;
2.клопотання подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, із дотриманням процесуальних строків, визначених частиною 5 статті 171 із застосуванням приписів статті 116 Кримінального процесуального кодексу України;
3.із клопотанням про арешт майна звернулась уповноважена службова особа в межах строків досудового розслідування та своєї компетенції, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України, яка наділена правом здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000894;
4.клопотання містить відомості, визначені частиною 2 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України, а також докази обставин, на які посилається в ньому сторона обвинувачення, й обґрунтоване копіями документів та інших матеріалів, що відповідають принципу належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку;
5.на виконання приписів частини 6 статті 132 та перевірку приписів частини 8 статті 223 Кримінального процесуального кодексу України слідчим за погодженням із прокурором додано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання;
6.стороною кримінального провадження, що звернулась із цим клопотанням до слідчого судді, доведено:
а) існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження;
б) наявність потреби досудового розслідування кримінального провадження № 0000894, що виправдовує саме такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого;
в) можливість, у разі застосування цього виду заходу забезпечення кримінального провадження, виконання завдання арешту тимчасово вилученого майна, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо, та досягнення його мети - забезпечення збереження речових доказів;
д) відповідність майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, вимогам, викладеним у частинах 10 - 12 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України, та критеріям, встановленим у статті 98 цього ж нормативно-правового акту;
е) сукупність підстав та розумних підозр вважати, що майно, щодо якого вирішується доля за клопотанням сторони обвинувачення слідчим суддею, є доказами злочину, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 Кримінального кодексу України;
ж) неможливість іншим, окрім обраного у клопотанні способом, уникнути наявних ризиків, перелічених абзацом 2 частини 1 статті 170 Кримінального процесуального кодифікованого закону України.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 09.04.2019 року, справа №138/2740/16-к, провадження №51-3984км18, Закон, у тому числі в частині 10 статті 100 КПК, захищає право добросовісного власника або володільця майна від несприятливих наслідків використання його майна третіми особами зі злочинною метою. Такий підхід відповідає вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає серед іншого, що знаходження балансу між суспільним інтересом у попередженні злочинів та захистом прав зацікавлених осіб у таких обставинах означає, що покладання такого тягаря на власника відповідного майна може бути виправданим, лише якщо його інтерес у поверненні йому майна переважується ризиком, що таке повернення полегшить вчинення злочинів і зашкодить боротьбі з організованою злочинністю
Крім, того вилучені речі, які вказані в клопотанні, могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, п.1 ч.2 ст.170 КПК України, та можуть містити відомості про факти чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого відчуження або до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню. При цьому враховує, що арешт на гроші в сумі 2000 гривен накладено у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України - з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Вище вказане майно у відповідності до ст. 98 КПК України має ознаки речових доказів, які мають суттєве значення в подальшому для досудового розслідування, та правильно наклав арешт на вказане майно з метою його збереження, оскільки існують обставини можливого подальшого приховування даного майна, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення та відчуження тимчасово вилученого майна. Крім того слід зазначити, що оцінка зібраних доказів щодо їх належності та допустимості перевірятиметься під час розгляду кримінального провадження по суті.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, що було вилучене під час огляду місця подій та службового автомобіля поліції марки «Шкода», з державними номерними знаками НОМЕР_1 на синьому фоні, а саме: чотири грошових банкнот номіналом по 500 гривень із серійними номерами: ЕГ 6524583, ХЗ 1720421, ЗА 3389901 та ЄЄ 6875639, які поміщено до спецпакету № 7192464, адже не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, і як наслідок можливе відчуження майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, а тому клопотання слідчого підлягає до задоволення.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.. ст.. 167, 170-175, 309, 371, 372, 395 КПК України (в редакції 2012 року), слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.
Накласти арешт з метою збереження речових доказів на тимчасове вилучене 10 серпня 2022 року під час проведення огляду місця події майно, а саме: грошові кошти належні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чотири купюри номіналом 500 грн. кожна:
?одна купюра номіналом 500 гривень, серійний номер ЕГ 6524583;
?одна купюра номіналом 500 гривень, серійний номер ХЗ 1720421;
?одна купюра номіналом 500 гривень, серійний номер ЗА 3389901;
?одна купюра номіналом 500 гривень, серійний номер ЄЄ 6875639, які поміщено до спеціального пакету № 7192464.
Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 .
Про виконання ухвали направити повідомлення слідчому судді.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя : ОСОБА_1