Номер провадження: 11-сс/813/1047/22
Справа № 496/1467/22 1-кс/496/634/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 13.05.2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000102 від 09.05.2022 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України

установив
Зміст оскаржуваного судового рішення
Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 13.05.2022 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000102 від 09.05.2022 року було задоволено клопотання дізнавача СД Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 та накладено арешт на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , видане 15.03.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ім`я ОСОБА_8 та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , видане 15.03.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_6 , які були вилучені в ході огляду місця події 09.05.2022 року, із забороною відчуження, користування та розпорядження, до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Своє рішення про накладення арешту на майно, слідчий суддя мотивував необхідністю збереження речових доказів у кримінальному провадженні. Крім того, враховуючи ту обставину, що вказані тимчасові посвідчення військовозобов`язаного містять ознаки підробки, для запобігання можливості їх приховування, пошкодження, знищення, передачі, відчуження, слідчий суддя вважав за доцільне застосувати заборону відчуження, користування та розпорядження ними.
Зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вважає ухвалу слідчого судді про арешт майна незаконною та такою, яка підлягає скасуванню, обґрунтовуючи апеляційну скаргу тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, у кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено, версія органу досудового розслідування про те, що тимчасові посвідчення військовозобов`язаних є предметом, доказом злочину, засобом та знаряддям його вчинення, належним чином не підтверджена допустимими доказами у розумінні ст.86 КПК України. Крім того, ОСОБА_6 зазначає, що ані він, ані ОСОБА_8 не проходили прикордонний контроль в пункті пропуску «Паланка-Маяки-Удобне» та не надавали тимчасові посвідчення, на які накладений арешт оскаржуваною ухвалою. Також ОСОБА_6 зазначає, що постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 13.07.2022 року було закрито провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП за відсутністю у його діях інкримінованого правопорушення, що, на думку ОСОБА_6 , свідчить про відсутність факту подачі ним тимчасового посвідчення на прикордонний контроль.

На підставі викладеного, просить ухвалу слідчого судді від 13.05.2022 року про арешт майна скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

ОСОБА_6 та прокурор в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, причини неявки не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи вищезазначене, враховуючи належне повідомлення сторін про день та час розгляду справи, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності власника майна ОСОБА_6 та прокурора, та відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювати.
Заслухавши: доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ч.1-3 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
У клопотанні дізновача зазначено, що 09.05.2022 року до чергової частини Одеського районного управління поліції №2 надійшло телефонне повідомлення від працівників прикордонної служби про те, що 09.05.2022 року о 02:03 год, під час проходження прикордонного контролю в пункті пропуску «Паланка-Маяки-Удобне» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою безперешкодного перетину Державного кордону України та ухилення від військової служби надав на паспортний контроль тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , видане ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.03.2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою безперешкодного перетину Державного кордону України та ухилення від військової служби надав на паспортний контроль тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , видане ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.03.2022, з явними ознаками підробки. Даний факт був зареєстрований в ЖЄО Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області №6127 від 09.05.2022 року та відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 від 09.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України. В період часу з 03.05 год до 03.18 год 09.05.2022 року був проведений огляд місця події, ділянки території біля ПП «Удобне», біля автодороги «Одеса-Рені», в ході якого було виявлене тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , видане ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.03.2022 року на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , видане ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.03.2022 року на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які були вилучені та запаковані до поліетиленових сейф-пакетів PSP №1164082 та PSP №1164083.
Дізновач просить накласти на вилучене майно арешт з метою збереження його в якості речових доказів та проведення експертних досліджень.
Задовольняючи клопотання дізновача, слідчий суддя обґрунтовано виходив з того, що зазначені посвідчення військовозобов`язаного є речовими доказами у кримінальному провадженні, тому підлягають збереженню до завершення кримінального провадження. Крім того, враховуючи ту обставину, що вказані тимчасові посвідчення військовозобов`язаного містять ознаки підробки, для запобігання можливості їх приховування, пошкодження, знищення, передачі, відчуження, слідчий суддя обґрунтовано вважав за доцільне застосувати заборону відчуження, користування та розпорядження ними.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні та не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, пошкодження, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.
Апеляційний суд вважає, що зазначене майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №0000102, оскільки є предметом злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
Положеннями ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які, зокрема, зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, оскільки описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з долученими слідчим до клопотання протоколом огляду місця події та поясненнями ОСОБА_8 і ОСОБА_6 дозволяють дійти висновку про наявність ознак складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.
Крім того, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги що версія органу досудового розслідування про те, що тимчасові посвідчення військовозобов`язаних є предметом, доказом злочину, засобом та знаряддям його вчинення, належним чином не підтверджена, оскільки, виходячи з описаної у клопотанні фабули кримінального правопорушення, вилучені посвідчення військовозобов`язаного можуть містити сліди підроблення, встановлення яких може мати суттєве значення для розгляду кримінального провадження та для виявлення яких необхідно призначення відповідної експертизи, на момент накладення арешту на майно необхідність в таких діях була беззаперечною, оскільки для проведення неупередженого експертного дослідження вилучені посвідчення військовозобов`язаного мають бути наданий в незмінному їх вигляді. У зв`язку з чим, слідчий суддя прийняв обґрунтоване рішення, а доводи апелянта з цього приводу є також необґрунтованими.
Крім того, апеляційний суд відхиляє посилання ОСОБА_6 на те, що ОСОБА_8 , та ОСОБА_6 не проходили прикордонний контроль в пункті пропуску «Паланка-Маяки-Удобне» та не надавали тимчасові посвідчення, на які накладений арешт оскаржуваною ухвалою, оскільки згідно їх письмових пояснень, які містяться у матеріалах клопотання, вони пред`явили ці посвідчення працівникам прикордонної служби тоді як згідно усталеної судової практики, використання завідомо підробленого документа (ч.4 ст.358 КК України) є закінченим з моменту, коли документ пред`явлено або подано особою незалежно від того, чи вдалося їй досягти поставленої мети (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 07.09.2021 року по справі №591/7446/17).
Надаючи оцінку доданої ОСОБА_6 до апеляційної скарги копії постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 13.07.2022 року, якою було закрито провадження по справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КУпАП за відсутністю у його діях інкримінованого правопорушення, апеляційний суд звертає увагу, що на час постановлення слідчим суддею оскаржуваної ухвали зазначена постанова не була прийнята, а тому не могла бути врахована слідчим суддею при розгляді клопотання.

Крім того, згідно зазначеної постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 13.07.2022 року, підставою для закриття провадження по справі за ч.2 ст.204-1 КУпАП було відсутність у матеріалах справи підтверджень того, що ОСОБА_6 здійснив спробу перетинання державного кордону України, групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, що є диспозицією ч.2 ст.204-1 КУпАП.

Разом з тим, суд у зазначеній постанові наголошував, що якщо особа намагалася незаконно перетнути Державний Кордон України поза визначеного пункту пропуску, то в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП, однак суд враховуючи принцип деспозитивності, не вправі вийти за межі висунутого обвинувачення.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що висновки, викладені у постанові Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 13.07.2022 року, не свідчать про відсутність факту незаконного перетинання ОСОБА_6 державного кордону України.

Таким чином, на підставі всебічного та повного дослідження фактичних обставин провадження за клопотанням дізновача про арешт майна слідчий суддя вірно встановив, що наявні підстави, передбачені ст.170 КПК України, для застосування у кримінальному провадженні №0000102 такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, з метою збереження речових доказів, який відповідає принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Разом з тим, апеляційний суд роз`яснює, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України власник майна має право звернутись до слідчого суді із клопотанням про скасування арешту майна.
Приписами п.1 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин апеляційний суд визнає необґрунтованою апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , так як її доводи спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, оскільки вона відповідає вимогам чинного кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.170-174, 370, 395, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчогосудді Біляївського районного суду Одеської області від 13.05.2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000102 від 09.05.2022 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4