Справа № 357/2019/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

здійснивши судовий розгляд, у відкритому судовому засіданні, в м. Біла Церква обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0003657, яке внесене до ЄРДР 03 грудня 2019 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Німеньга, Онезького району, Архангельської області, російська федерація, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року обмеження волі, від відбування якого звільнений, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком один рік;

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

потерпілі ПП «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА КРАЯНИ», ТОВ «ФОРА», ТОВ «АТБ-МАРКЕТ»

представник потерпілого ПП «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА КРАЯНИ» ОСОБА_5 ,

представник потерпілого ТОВ «ФОРА» - ОСОБА_6 ,

представник потерпілого ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» - ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_4 , установив таке.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Епізод І

Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачувався у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто за ч. 1 ст. 185 КК України, за таких фактичних обставин.

29 листопада 2019 року близько 11:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «Лагода», що по вул. І.Богуна, 17 в м. Узин Білоцерківського району Київської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, підійшовши до полиці-вітрини на якій знаходилися тютюнові вироби, викрав з полиці-вітрини один блок цигарок марки «Стронг компакт», в якому 10 пачок та в подальшому переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, поклав вказаний блок з цигарками собі під куртку, приховавши його від касира та не розрахувавшись покинув приміщення магазину.

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 спричинив ПП «ВКФ КРАЯНИ» майнової шкоди у розмірі 310,10 грн.

Епізод ІІ

Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачувався у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто за ч. 2 ст. 185 КК України, за таких фактичних обставин.

24 квітня 2021 року близько 08:10 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в торгівельній залі магазину № 132 ТОВ «ФОРА», що знаходиться по вулиці І.Богуна, 21 «а» в м. Узин Білоцерківського району Київської області, з торгівельного стелажу харчових товарів умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав згущене молоко «Ічня цільне з цукром» 1 шт., вартістю 32,82 грн., паштет «НАМЕ зі скумбрією» 4 шт., загальною вартістю 169,97 грн. та сардини «Adriatic Queen з лимоном» 6 шт., загальною вартістю 173,95 грн., належних ТОВ «ФОРА», а саме помістив товар до внутрішньої кишені своєї куртки, та не розрахувавшись за вищезазначений товар, пройшов, через розрахункову касу та залишив приміщення магазину.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «ФОРА» майнової шкоди на загальну суму 376,74 грн.

Епізод ІІІ

Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачувався у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за таких фактичних обставин.

26 квітня 2021 року близько 00:52 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «Продукти-604», що належить ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», за адресою: вул. Поповича, 3 в м. Узин Білоцерківського району Київської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, обрав наступний товар з полиць для продажу: пляшку віскі «Jameson», об`ємом 0,5 л., вартістю 334,75 грн., пляшку віскі «Hankey Bannister Blend New Design», об`ємом 0,7 л., вартістю 348 грн., ковбасу «Шинка-рубана варена», марки «Добров», вагою 0,5 кг., у вакуумній упаковці, вартістю 109,92 грн., та шинку «Рулет курячий варений», марки «Добров», вагою 0,5 кг. у вакуумній упаковці, вартістю 883,34 грн., на загальну суму 883,34 грн., який сховав до внутрішньої кишені своєї куртки, після чого направився на вихід з приміщення магазину, повз касову зону, не розраховуючись за вищевказаний товар.

Однак, ОСОБА_4 не зміг довести до кінця свій намір, так як був затриманий працівниками магазину.

Так, ОСОБА_4 виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення крадіжки до кінця, але злочин не закінчив, з причин, які не залежали від його волі, оскільки при виході з магазину був помічений та зупинений працівниками магазину «Продукти-604», що належить ТОВ «АТБ-Маркет».

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Судом дії ОСОБА_4 за «Епізодом І» кваліфікуються за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Судом дії ОСОБА_4 за «Епізодом ІІ» кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Судом дії ОСОБА_4 за «Епізодом ІІІ» кваліфікуються за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників кримінального провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі ч. 4 ст. 349 КПК України, суд допитав обвинуваченого ОСОБА_4 , який визнав, що вчинив злочини, передбачені ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та надав покази, які повністю узгоджуються із зазначеними у обвинувальному акті, жалкував про вчинене, став на шлях виправлення, а саме пішов в центр по реабілітації, став там наставником, допомагає дітям не стати на шлях алкогольної та наркотичної залежності, в зв`язку із чим просив суворо не карати.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання: щире каяття.

Обставин передбачених п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, прокурором не заявлялося.

Мотиви призначення покарання.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Верховного Суду, що міститься в постанові від 23 червня 2020 року, у справі № 171/8/17, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення повинна враховуватися судом як загальна засада призначення покарання не лише на підставі належності відповідного правопорушення до певного виду (ст. 12 КК України), але і з обов`язковим урахування конкретних обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що на момент вчинення кримінального правопорушення за «Епізодом І», санкція ч. 1 ст. 185 КК України, передбачала відповідальність у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Наразі, згідно із ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України є кримінальним проступком, вчинення якого карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Згідно із практикою Верховного Суду, Закон України про кримінальну відповідальність, яким виключено найбільш суворий вид покарання з санкції статті Особливої частини КК, вважається таким, що пом`якшує кримінальну відповідальність особи, а отже має зворотну дію у часі (постанова Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду від 16 березня 2021 року, у справі ЄУН № 487/1637/18).

Суд зазначає, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України є нетяжким злочином, вчинення якого карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Згідно із ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Отже, зважаючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, кількість епізодів, установлені дані про особу ОСОБА_4 , який раніше судимий, характеризується посередньо, до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра за допомогою не звертався, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, відсутність претензій з боку потерпілих відносно викраденого майна, суд вважає, що досягнення мети покарання, визначеного ст. 50 КК України, а саме виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливе без ізоляції його від суспільства.

В зв`язку із цим, йому необхідно призначити покарання за «Епізодом І», в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 185 КК України, у виді двох років обмеження волі, за «Епізодом ІІ», в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України, у виді чотирьох років позбавлення волі та за «Епізодом ІІІ», відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, необхідно остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

В свою чергу, судом установлено, що згідно із вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2021 року, ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України, до одного року обмеження волі. Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, з покладенням обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76 КК України. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_4 у строк відбування покарання, час його попереднього ув`язнення 14 квітня 2021 року один день, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Згідно із ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно із пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають: два дні обмеження волі.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Таким чином, враховуючи вище установлені дані про особу ОСОБА_4 , обставини, які пом`якшують покарання, відсутність тяжких наслідків, реальну сукупність кримінальних правопорушень, суд вважає, що йому належить остаточно визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді чотирьох років позбавлення волі.

Водночас, оскільки ОСОБА_4 призначене покарання не більше п`яти років позбавлення волі, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відсутність претензій з боку потерпілих відносно викраденого майна, суд дійшов висновку, що його можливо звільнити від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, з іспитовим строком три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, на ОСОБА_4 необхідно покласти такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 03 грудня 2019 року, оптичний носій DVD-R диск з відеозаписом камер відеоспостереження від 03 грудня 2019 року, визнаний речовим доказом.

Згідно із п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, його необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 30 квітня 2021 року, DVD-R диск, з відеозаписом с камер внутрішнього відеоспостереження магазину «Фора» від 24 квітня 2021 року, визнаний речовим доказом.

Згідно із п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, його необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 30 квітня 2021 року, DVD-R диск, з відеозаписом с камер внутрішнього відеоспостереження магазину «АТБ-МАРКЕТ» від 26 квітня 2021 року, визнаний речовим доказом.

Згідно із п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, його необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Відповідно до постанови про визнання доказів в кримінальному провадженні від 26 квітня 2021 року, пляшку віскі «Jameson», пляшку віскі «Hankey Bannister Blend New Design», ковбасу «Шинка-рубана варена», шинку «Рулет курячий варений», марки «Добров», вагою 0,5 кг., визнано речовими доказами.

Згідно із п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, їх необхідно вважати повернутими власнику, згідно із розпискою від 26 квітня 2021 року.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 100, 177, 178, 179, 183, 194 368, 374, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

1) за ч. 1 ст. 185 КК України у виді двох років обмеження волі;

2) за ч. 2 ст. 185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі;

3) за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1, 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання, за даним вироком та вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2021 року, у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання, час його попереднього ув`язнення 14 квітня 2021 року один день, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Згідно із ч. 1 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю три роки.

На підставі ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати починаючи з 09 червня 2022 року.

Речові докази, а саме: оптичний носій DVD-R диск з відеозаписом камер відеоспостереження від 03 грудня 2019 року; DVD-R диск, з відеозаписом с камер внутрішнього відеоспостереження магазину «Фора» від 24 квітня 2021 року, DVD-R диск, з відеозаписом с камер внутрішнього відеоспостереження магазину «АТБ-МАРКЕТ» від 26 квітня 2021 року, - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Речові докази, а саме: пляшку віскі «Jameson», пляшку віскі «Hankey Bannister Blend New Design», ковбасу «Шинка-рубана варена», шинку «Рулет курячий варений», марки «Добров», вагою 0,5 кг., вважати повернутими власнику, згідно із розпискою від 26 квітня 2021 року.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА
Київської області