Справа № 503/1104/22
Провадження №1-кп/503/55/22
УХВАЛА

28 вересня 2022 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в рамках судового провадження у кримінальному провадженні № 0000441 від 28.06.2022 року, клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Писарівка Кодимського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисник адвокат ОСОБА_7 ,

встановив:
Прокурор звернувся до суду з вище вказаним клопотанням, в якому просить суд обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 20:00 години до 06:00 години наступного дня, на два місяці та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України: не відлучатись з Одеської області без дозволу прокурора, суду; повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматись від спілкування з обвинуваченими ОСОБА_6 і ОСОБА_5 та свідками у кримінальному провадженні.
Вказане клопотання обґрунтоване тим, що обвинуваченому ОСОБА_4 пред`явлене обвинувачення у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, вагомість якого підтверджується зібраними у даному кримінальному провадженні в ході досудового розслідування доказами.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також існування ризиків, передбачених п.1, 3 і 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду; незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні; а також вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується.
Ураховуючи викладене, наявність достатніх підстав вважати, що обрання менш суворого запобіжного заходу ніж як домашній арешт, не зможе запобігти наведеним ризикам і не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, то прокурор вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби із покладенням на нього відповідних обов`язків.
В підготовчому судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав та просив задовольнити з викладених в ньому обставин.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та зазначили, що вважають достатнім обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що клопотання обґрунтоване, але підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно положень першого і другого речення ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Судом встановлено, що 16.09.2022 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, а 20.09.2022 року складений та вручений обвинувальний акт з обвинуваченням у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.
Вагомість пред`явленого обвинувачення підтверджується зібраними у даному кримінальному провадженні в ході досудового розслідування доказами, які зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який доданий до обвинувального акта, а саме: протоколами затримання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; протоколом обшуку автомобіля марки ВАЗ 2125, д.н.з. НОМЕР_1 ; протоколом обшуку будинку ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколами слідчих експерементів за участі підозрюваних ОСОБА_6 і ОСОБА_5 ; а також вилученими в ході досудового розслідування речовими доказами (мобільнимим телефонами, транспортними засобами, чорновими записами), у їх сукупності.
Оцінюючи вищевказані обставини, суд керується практикою ЄСПЛ, зокрема у розумінні якої, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, у справі «Москаленко проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
З досліджених судом матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, який є тяжким злочином, санкція якого передбачає основне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років; раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, але при цьому тричі притягався до кримінальної відповідальності; не працевлаштований; одружений; має зареєстроване місця проживання за яким фактично і проживає; сам інкримінований злочин полягає в недоторканості державного кордону, а місце проживання обвинуваченого знаходиться у близькості до державного кордону на прикордонній-контрольованій території, яка межує з непідконтрольною територією Республіки Молдова, у зв`язку з чим та беручи до уваги тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винним, та вагомість наявних доказів, суд приходить до висновку про існування ризиків переховування від суду, що передбачені п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, та вчинення іншого кримінального правопорушення, що передбачений пунктом 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Крім цього, обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на відміну від обвинуваченого ОСОБА_4 брали участі у слідчих діях слідчих експерементах, а сам допит під час судового розгляду свідків в даному кримінальному провадженні не проведений, що дає суду підстави вважати наявність ризику незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, що передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Разом з тим прокурором не доведено існування ризику, передбаченого пунктом 5 ч.1 ст. 177 КПК України в частині щодо продовження обвинуваченим кримінального правопорушення, у якому Він обвинувачується, оскільки згідно змісту пред`явленого обвинувачення інкриміноване кримінальне правопорушення полягало в незаконному переправленні через державний кордон України ОСОБА_9 , який в свою чергу повідомив про всі відомі йому факти до правоохоронних органів та за його згодою був залучений до проведення слідчих (розшукових) дій, а також діяв під контролем правоохоронних органів, що на думку суду ставить під сумнів існування ризику продовження обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення у вчиненні якого йому вже пред`явлене обвинувачення.
При цьому, суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання вище зазначеним доведеним ризикам.
В свою чергу, з врахуванням зазначеного, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, на даний час.
Для запобігання встановленим судом ризикам суд вважає необхідним обрати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, але не в період часу з 20.00 год. по 06.00 год., а лише в період часу з 23.00 год. по 05.00 год., оскільки суд вважає, що в умовах запровадження розпорядженням начальника Одеської обласної військової адміністрації комендантської години в Одеській області з 25.05.2022 року в період часу з 23.00 год. по 05.00 год., то відсутня обґрунтована необхідність в тому щоб період перебування обвинуваченого під домашнім арештом перевищував запроваджений на даний час період комендантської години.
Крім того, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України та заявлені в клопотанні прокурора, окрім зазначеного в останньому обов`язків пов`язаних із не відлученням з території без дозволу прокурора та повідомлення прокурора про зміну місця проживання та/або місця роботи, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні завершене і обвинувальний акт щодо обвинуваченого знаходиться на розгляді саме в провадженні суду.
Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу - не виявлено.
Керуючись ст. 132, 156, 176-205, 315, 369, 372 КПК України, суд

постановив:
Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити частково.
Обрати у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 23.00 години по 05.00 годину.
У відповідності до вимог ч.5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися з Одеської області, в якій він зареєстрований та проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утриматись від спілкування з свідками у кримінальному провадженні, а з обвинуваченими ОСОБА_6 і ОСОБА_5 поза межами судового провадження.
В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Копію даної ухвали передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого відділу поліцейської діяльності № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, який повинен негайно поставити обвинуваченого ОСОБА_4 на облік і повідомити про це суду.
Встановити строк дії даної ухвали два місяці, тобто до 28.11.2022 року.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кодимський районний суд Одеської області протягом 5 днів з дня її оголошення, набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає негайному виконанню.

Суддя ОСОБА_1