Справа № 158/2091/19 Провадження №11-кп/802/123/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференцзв`язку),
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

представників потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ківерцівського районного суду Волинської області 04 серпня 2021 року
В С Т А Н О В И В
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ситниця Маневицького району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працюючого директором ТзОВ «Трейдінвестгруп», одруженого, раніше не судимого
засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років 6 (шість) місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Строк відбуття покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання 21 лютого 2019 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку у законну силу залишено попередній тримання під вартою.
Цивільний позов Комунального підприємства «Волинського обласного дитячого територіального об`єднання» Волинської обласної ради про відшкодування збитків завданих злочином задоволено повністю: стягнуто з ОСОБА_7 на користь Комунального підприємства «Волинського обласного дитячого територіального об`єднання» Волинської обласної ради 15163 (п`ятнадцять тисяч сто шістдесят три) гривні.

Цивільний позов ОСОБА_13 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього доньки ОСОБА_16 про відшкодування шкоди, завданої злочином задоволено повністю: стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 22968 (двадцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 71 коп. матеріальної шкоди та 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди та на користь ОСОБА_16 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.
Стягнуто із ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз у розмірі 50 018 (п`ятдесят тисяч вісімнадцять) грн. 82 коп.
Вироком вирішено питання про долю речових доказів та арештованого майна.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 засуджений за вчинення порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, за таких обставин.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , 21 лютого 2019 року близько 19 години 15 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц» д.н.з. « НОМЕР_1 », рухаючись дорогою сполученням Луцьк-Ківерці-Маневичі-Любешів-КПП Дольськ по вул. Залізничній у с. Дачне Ківерцівського району Волинської області, поблизу шляхопроводу зі сторони м. Луцьк в напрямку м. Ківерці, неуважно стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, перевищив дозволену в населених пунктах швидкість руху транспортних засобів, не вибрав безпечної дистанції до автомобіля марки «Шевроле Авео» д.н.з. « НОМЕР_2 » під керуванням ОСОБА_17 , що рухався попереду по тій самій смузі, в результаті чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем. Внаслідок зіткнення автомобіль марки «Шевроле Авео» д.н.з. « НОМЕР_2 » виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автобусом марки «Богдан А-092» д.н.з. « НОМЕР_3 » під керуванням ОСОБА_18 , який рухався в зустрічному напрямку зі сторони м. Ківерці в напрямку м. Луцьк.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Шевроле Авео» д.н.з. « НОМЕР_2 » ОСОБА_17 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Причиною його смерті є закрита поєднана тупа травма тіла у вигляді множинних зламків кісток скелету та забоїв і розривів внутрішніх органів.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Шевроле Авео» д.н.з. « НОМЕР_2 » ОСОБА_19 отримала численні тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Причиною її смерті є закрита тупа травма органів черевної порожнини у вигляді черезкапсулярних розриві печінки, крововиливу у черевну порожнину.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Шевроле Авео» д.н.з. « НОМЕР_2 » ОСОБА_20 отримала численні тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 2.3 «б»; 12.1; 12.4; 12.9 «б»; 13.1 ПДР України, а саме:

п. 2.3 «б» - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну…;
п. 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
п. 12.4 в населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год;
п.12.9 «б» - водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пункті 12.4;
п. 13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечної інтервалу.
Не погоджуючись з вироком суду захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали в інтересах обвинуваченого апеляційну скаргу, в якій вважають його незаконним, необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду, істотними процесуальними порушеннями вимог КПК України
Як вважають апелянти зі сторони захисту, наданими органом досудового розслідування доказами у відповідному об`ємі, які досліджені місцевим судом, не доводиться поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_7 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди з відповідними наслідками, оскільки не доведено, що саме його дії знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з суспільно-небезпечними наслідками.
Обвинувачення в цілому побудоване на припущеннях, а тому висновки суду про те, що саме ОСОБА_7 є винуватцем дтп помилкові.
Судом не надано відповідної оцінки порушення водієм автомобіля марки "Шевроле Авео" ОСОБА_17 ПДР під час здійснення повороту ліворуч у напрямку с. Небіжка, адже він, як показав в судовому засіданні ОСОБА_7 не включаючи покажчика лівого повороту почав зміщуватись на смугу зустрічного руху, де й здійснив зіткнення з маршруткою "Богдан". Після цього, від удару транспортного засобу "Шевроле Авео" з маршрутним таксі "Богдан", автомобіль "Шевроле Авео" відкинуло на керованим ним автомобіль.
Ні досудовим розслідуванням, ні судом не було забезпечено належної реалізації ОСОБА_7 свого права на захист, оскільки йому було відмовлено у перевірці його показань та його версії виникнення дтп.
Окрім того, все обвинувачення фактично базується на показаннях свідка ОСОБА_18 , водія маршрутки "Богдан", всі експертизи у кримінальному провадженні зроблені на підставі вихідних даних, отриманих з показань цієї особи. Однак органом досудового розслідування його показання належним чином не перевірені на предмет технічної спроможності.
Наведені обставини на думку апелянтів є істотними, такими що тягнуть скасування обвинувального вироку. У зв`язку з наведеним захисники обвинуваченого просять скасувати оскаржений вирок, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого і його захисників, які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, прокурора, потерпілих та їх представників, які її заперечили, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Суд правильно встановив фактичні обставини провадження та зробив обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 в порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні даного злочину за встановлених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на зібраних у даному кримінальному провадженню та всебічно, повно та об`єктивно досліджених доказах, які детально наведені у вироку суду.
Обвинувачений ОСОБА_7 у суді першої інстанції вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та показав, що керував власним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння. Рухався в напрямку міста Ківерці з міста Луцька, перед ним рухався автомобіль марки «Шевроле Авео» таксі, який з невідомих йому причин виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з маршруткою, яка рухалась в зустрічному напрямку, від вказаного удару автомобіль марки «Шевроле Авео» відкинуло на його автомобіль. Тобто таксі відкинуло на нього від удару з маршруткою. Будь-якої його вини у виникненні даної ДТП немає. У прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП було грубе порушення саме водієм таксі ОСОБА_17 ПДР України.
Однак, ці показання апеляційний суд вважає такими, що суперечать дослідженим матеріалам кримінального провадження, а обрану обвинуваченим і його адвокатами стратегію захисту неспроможною. Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України повністю доводиться зібраними, дослідженими та вірно оціненими доказами.
Зокрема, на підставі показань потерпілих, свідків та даних, отриманих у результаті проведення огляду місця події від 21-22.02.2019 з фототаблицею до нього, слідчого експерименту від 16.05.2019, судових експертиз встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулася без дотримання водієм автомобіля «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 вимог п.п. 2.3 «б»; 12.1; 12.4; 12.9 «б»; 13.1 ПДР України, який перевищив дозволену в населених пунктах швидкість руху транспортних засобів, не вибрав безпечної дистанції до автомобіля марки «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_17 , що рухався попереду у тій самій смузі, в результаті чого допустив зіткнення з вказаним автомобілем. Від удару автомобіль марки «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_2 виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся з автобусом марки «Богдан А-092» д.н.з. « НОМЕР_3 » під керуванням ОСОБА_18 , який рухався в зустрічному напрямку зі сторони м. Ківерці в напрямку м. Луцьк.
Протоколом огляду місця події від 21-22.02.2019 з фототаблицею до нього зафіксовані параметри дороги, а також слідова інформація у вигляді кінцевих розташувань транспортних засобів учасників пригоди після дтп. А також осипу фарби, частин жовтого кольору, осипу частин і деталей транспортних засобів.
Як показав суду першої інстанції єдиний очевидець події свідок ОСОБА_21 - водій автобуса - учасника дтп, і ці його показання узгоджуються з протоколом слідчого експерименту з ним від 16.05.2019, спершу автомобіль марки «Мерседес Бенц» вдарив передньою лівою частиною в задню праву автомобіль марки «Шевроле Авео», який рухався попереду в попутному напрямку, від чого останній автомобіль від удару відкинуло на смугу руху автобуса, яким він керував та відбулося зіткнення автомобіля марки «Шевроле Авео» з цим автобусом. Перед самим зіткненням, автомобіль, що рухався позаду («Мерседес Бенц» ), прийняв праворуч. Свідок ОСОБА_21 у своїх показаннях детально описав як рухались автомобілі до моменту зіткнення, а саме один за одним, з увімкненим ближнім світлом фар, ближче до середини проїзної частини дороги, та де саме відбулось зіткнення. Зазначив у його автобусі було увімкнене ближнє світло фар, покриття дороги було мокрим, падав невеликий дощ.
Так, з протоколу проведення слідчого експерименту від 16.05.2019 за участю свідка ОСОБА_21 встановлюється, що перед зіткненням транспортних засобів автобус марки «Богдан» А-092 р.н. НОМЕР_3 рухався зі швидкістю близько 50 км/год. Автобус під керуванням ОСОБА_21 рухався у правій смузі руху в напрямку на м. Луцьк, ліві переднє та заднє колеса автобуса розташовувалися на відстані 1,35 м від лінії горизонтальної дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків. Автомобіль марки «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_2 рухався у правій смузі руху транспортних засобів на м. Ківерці, переднє та заднє ліві колеса на відстані 0,46 м від лінії горизонтальної дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків. Автомобіль «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 рухався у правій смузі у напрямку руху транспортних засобів на м. Ківерці переднє та заднє ліві колеса на відстані 0,80 м від лінії горизонтальної дорожньої розмітки, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків. В момент зіткнення автомобіля «Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 із задньою частиною «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_2 , відстань від передньої частини автобуса марки «Богдан» А-092 р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_21 до передньої частини автомобіля марки «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_17 становила 15, 3 м. Зіткнення автомобіля марки Мерседес-Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 із задньою частиною автомобіля марки «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_2 відбулось на праві частині смузі руху транспортних засобів на м. Ківерці на відстані 47, 4 м від інформаційно-вказівного знаку 5,45 Правил дорожнього руху України - початок населеного пункту с. Дачне Ківерцівського району. Зіткнення автомобіля марки «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_2 та автобуса марки «Богдан» А-092 р.н. НОМЕР_3 відбулося на правій смузі руху транспортних засобів в напрямку на м. Луцьк на відстані 60,2 м від інформаційно-вказівного знаку 5.45 Правил дорожнього руху України - початок населеного пункту с. Дачне Ківерцівського району.
Показання свідка ОСОБА_21 , як вважає судова колегія, є правдивими та технічно спроможними, узгоджуються з висновками судових експертиз, протоколом огляду місця події, а також версією розвитку події, висунутою органом обвинувачення, підстав недовіряти їм у суду немає, а тому і погоджується з їх оцінкою місцевим судом.
При цьому згідно висновку експерта № 215 від 14.06.2019 за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи у заданій дорожній ситуації з технічної точки зору, дії водія автомобіля «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 13.1 ПДР України знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та наслідками, що настали.
При заданих вихідних даних ОСОБА_7 , як це встановлено висновком експерта № 220 від 18.06.2019, мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Шевроле Авео» д.н.з. при виконанні вимог ПДР України шляхом виконання ним вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, проте цього не зробив.
З висновку експерта № 8137 від 22.04.2019 за результатами проведення судової інженерно-транспортної транспортно-трасологічної експертизи, вбачається, що в первинний момент зіткнення у контакт увійшли ліва передня частина автомобіля марки «Мерседес Бенц» д.н.з. « НОМЕР_1 » та задня частина автомобіля марки «Шевроле Авео» д.н.з. « НОМЕР_2 ».
Висновком експертів за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № 20820/20821/20-52 від 19.04.2021 встановлено, що автомобілі «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_1 та «Шевроле Авео» д.н.з. НОМЕР_2 , під час ДТП первинно контактували своїми передньою лівою та задньою правою частинами відповідно. Первинне контактування автомобілів відбувалося при розташуванні їх поздовжніх геометричних осей під кутом близько 0 градусів з можливим незначним відхиленням від даної величини на декілька градусів. Автомобілі «Мерседес Бенц» та «Шевроле Авео», під час первинного контактування розташовувались попутно, один за одним (автомобіль «Мерседес Бенц» позаду), з частковим перекриттям по габаритній ширині. Пошкодження, які наявні на диску та шині заднього правого колеса автомобіля «Шевроле Авео», самі по собі не можуть в достатній мірі вказувати на механізм первинного удару з автомобілем «Мерседес». Однак, в сукупності з іншими пошкодженнями задньої правої частини автомобіля марки «Шевроле Авео» вони відповідають встановленому в рамках даної експертизи механізму зіткнення автомобілів «Мерседес» із «Шевроле». Визначити розташування місця зіткнення автомобілів «Шевроле» і «Мерседес» з визначенням його метричних параметрів (координат) та прив`язкою до елементів дороги в даному випадку немає можливості у зв`язку з недостатністю зафіксованої слідової інформації з місця ДТП.
Свої висновки підтвердили в судовому засіданні суду першої інстанції експерти ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 допитані у якості свідків у кримінальному провадженні.
Зокрема, експерт ОСОБА_25 в судовому засіданні підтримав усі надані ним висновки експертиз. Показав, що при їх проведенні ним було враховано усі вихідні дані, ним було чітко надано усі відповіді на поставлені питання, усе зроблено відповідно до вимог нормативно-правових актів.
Окрім того, винуватість обвинуваченого також підтверджена й рядом інших письмових доказів, досліджених судом, а саме: висновком експертів № 2051 від 22.05.2019 за результатами проведення комісійної судово-трасологічної та судово-металознавчої експертизи, висновком експерта № 8136 від 19.04.2019 за результатами проведення судової інженерно-транспортної транспортно-трасологічної експертизи, висновком експерта № 8137 від 22.04.2019 за результатами проведення судової інженерно-транспортної транспортно-трасологічної експертизи, висновком експерта № 89 від 09.04.2019 за результатами інженерно-транспортної експертизи, висновком експерта № 87 від 28.03.2019 за результатами інженерно-транспортної експертизи, висновком експерта № 97 від 21.03.2019 за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа, висновком експерта № 96 від 21.03.2019 за результатами проведення судово-медичної експертизи трупа, висновком експерта № 353 від 30.05.2019 за результатами проведення судово-медичної експертизи, висновком експерта № 8138 від 23.04.2019 за результатами проведення судової інженерно-транспортної транспортно-трасологічної експертизи, висновком експертів № 2051 від 22.05.2019 за результатами проведення комісійної судово-трасологічної та судово-металознавчої експертизи, протоколами огляду предметів транспортних засобів та ін.
Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 472 від 22.02.2019, а також актом до нього встановлюється, що ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння, а згідно акту № 201 наркологічної експертизи, кількість алкоголю в організмі ОСОБА_7 на момент події могла становити 2,05 промілле.
Зазначені докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності, у зв`язку з чим суд відхиляє наведену захистом власну версію розвитку подій.
Заперечення захистом достовірності висновків експерта №215 від 14.06.2019 та №220 від 18.06.2019 основане на сумніві у достовірності вихідних даних, наданих слідчим в розпорядження експертів, які були без врахування показань обвинуваченого ОСОБА_7 про обставини та механізм дорожньо-транспортної пригоди.
Однак в апеляційного суду немає підстав ставити під сумнів обґрунтованість цих письмових доказів.
Обвинувачений ОСОБА_7 протягом розслідування кримінального провадження не давав своєї згоди на проведення слідчого експерименту з ним, від дачі показань відмовлявся. В той же час зі свідком ОСОБА_21 було проведено слідчий експеримент, на якому свідок з участю спеціаліста відтворив обстановку та дії кожного з учасників дорожньо-транспортної пригоди, які він безпосередньо сприймав. В подальшому, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, свідок свої показання підтвердив суду. Вихідні дані протоколу цієї слідчої дії, разом із протоколом огляду місця події від 21-22.02.2019, протоколами огляду предметів транспортних засобів та іншими письмовими документами були надані в розпорядження експертів, та стали основою судових експертиз, проведених у межах кримінального провадження.
Протокол огляду місця події від 21-22.02.2019 з фототаблицею до нього підтверджує погодні умови, розміщення транспортних засобів, інші обставини безпосередньо після зіткнення, на момент проведення слідчої дії. Достовірність інформації, зафіксованої протоколом підтвердили допитані судом в якості свідків слідча ОСОБА_26 та поняті ОСОБА_27 та ОСОБА_28 . Жодних зауважень щодо внесених даних від учасників слідчої дії не було.
Крім того, колегія суддів не може погодитися з викладеними у апеляційній скарзі доводами про те, що кримінальна відповідальність ОСОБА_7 виключається, оскільки причиною дорожньо-транспортної пригоди є дії водія таксі ОСОБА_17 , котрим було порушено ПДР України, а саме останній не увімкнув покажчик лівого повороту і почав зміщуватись на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автобусом, тобто участь обвинуваченого у дорожньо-транспортній пригоді відбулась вимушено.
Висунута версія не підтверджується жодними належними доказами та обгрунтовано спростована місцевим судом першої інстанції як така, що прямо суперечить матеріалам кримінального провадження, зокрема, показанням свідка ОСОБА_21 , який в категоричній формі ствердив, що зіткнення «Мерседеса» і «Шевроле Авео» відбулось коли останній рухався прямо і будь-яких дій (як то увімкнув покажчик повороту) не робив. Дослідженим судом висновком експертизи № 2051 від 22.05.2019 за результатами проведення комісійної судово-трасологічної та судово-металознавчої експертизи також не підтверджуються обставини увімкнення автомобілем «Шевроле Авео» покажчика повороту ліворуч. За результатами експертизи встановлено, що представлена електролампа лівого переднього покажчика повороту автомобіля «Шевроле Авео» д.н.з. « НОМЕР_2 » в момент пошкодження колби не світилась.
Далі, в апеляційні скарзі захисників зазначено, що судом при винесенні вироку допущено невідповідність висновків суду, яка полягає в тому, що згідно вихідних даних на момент автопригоди падав дощ, що не відповідало дійсності, оскільки насправді йшов сніг. Допитані як свідки у кримінальному провадженні слідча ОСОБА_26 , ОСОБА_29 , ОСОБА_21 та інші показали суду, що спочатку йшов дощ, потім коли почали проводити огляд місця події йшов сніг. Саме в момент пригоди був дощ.
Абсолютно обгрунтовано місцевим судом відхилені доводи захисту про недопустимість ряду поданих прокурором запитів, витребуваних на запити відповідей та відомостей, які знаходяться у висновку експерта № 20820/20821/20-52 від 19.04.2021 судової транспортно-трасологічної експертизи з мотивів про нібито їх неналежність. Стороною захисту не було наведено обгрунтованих мотивів порушення прокурором кримінальних процесуальних норм при збиранні додаткових доказів у даному кримінальному провадженні. Дії прокурора відповідали вимогам ст. 93 КПК України, які надають йому можливість збирання доказів з подальшим відкриттям їх (доказів) стороні захисту.
Апеляційний суд не вбачає істотного порушення норм КПК України при проведенні ОМП із складанням схеми та проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_21 , та вважає, що місцевим судом правильно відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту щодо визнання цих доказів недопустимими, а також щодо подальшого визнання недопустимими доказів, отриманих на їх основі, зокрема, висновків судових експертиз, за доктриною плодів отруєного дерева.
Як вже зазначалось експертним шляхом встановлено механізм, обов`язкові елементи криміналістичної характеристики ДТП, спосіб його вчинення, перевірено, що водієм ОСОБА_7 не було дотримано безпечної дистанції, внаслідок чого допущено зіткнення з автомобілем, який рухався попереду нього, та вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 286 КК України.
Таким чином із фактичних обставин цього кримінального провадження встановлено, що суспільно небезпечний наслідок у вигляді заподіяння смерті двох людей, а також заподіяння тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя був породжений конкретними діями обвинуваченого, який порушив правила дорожнього руху, що, всупереч викладеним у апеляційній скарзі захисників доводам, свідчить про наявність однієї з обов`язкових ознак об`єктивної сторони злочину - причинного зв`язку між порушенням правил безпеки дорожнього руху і зазначеними наслідками.

За викладених вище обставин, із врахуванням допущених порушень водієм ОСОБА_7 вимог ПДР України, виходячи з об`єктивної спроможності ним виявити автомобіль, на який стався наїзд, при дотриманні швидкісного режиму руху у населеному пункті, та враховуючи те, що ДТП сталася на ділянці дороги, загальною шириною проїзної частини дороги 8,3 м, шириною смуги (по напрямку на м. Ківерці) 4,4 м, яка є доволі широкою для безпечного розміщення поруч одразу двох автомобілів, що було очевидно для водія ОСОБА_7 , та необхідності виконання ним вимог п.п. 12.4, 13.1 ПДР України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності причетності обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, оскільки обвинувачений в даній дорожній обстановці мав можливість щодо вжиття заходів та виконання ним вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, як наслідок, запобігти дорожньо-транспортній пригоді.

З огляду на вище викладене, апеляційні вимоги щодо скасування вироку суду до задоволення не підлягають.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорт, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Посилання, наведені в апеляційній скарзі про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу.

Мотивуючи свої висновки щодо обраного ОСОБА_7 покарання, місцевий суд взяв до уваги характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також особу обвинуваченого, який хоч уперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем роботи позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одружений, є учасником АТО та спілки учасників АТО «Альфа», на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вчинив необережний злочин, однак вину у вчиненому не визнав, не розкаявся, завдані збитки потерпілим не відшкодував.
Обставину, яка обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутність таких, що його пом`якшують. Враховано судом і позицію потерпілої щодо міри покарання та тяжкість суспільно-небезпечних наслідків, які є непоправними.
Згідно зі ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін "явно несправедливе покарання" означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання і тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.
Апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції вирішуючи питання про вид основного покарання для обвинуваченого правильно обрав його саме у виді позбавлення волі на відповідний строк, дотримався вимог закону та в повній мірі врахував ступінь тяжкості злочину, особу винного і інші обставини кримінального провадження, тому посилання в апеляційній скарзі захисту про залишення поза увагою цих обставин місцевим судом є безпідставні.

З вищенаведених підстав, апеляційна скарга захисників задоволенню не підлягає.
Таким чином, законних підстав для скасування вироку апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ківерцівського районного суду Волинської області 04 серпня 2021 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді