ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1517/22 Справа № 215/7161/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001053 щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітнії дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2022 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів, до 19 червня 2022 року включно.
В обґрунтування прийнятого рішення, суд врахував, те, що ОСОБА_5 обвинувачується за ч. 4 ст. 187 КК України яка є особливо тяжким, корисливим злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 10 років, а також наявність ризиків продовження своєї злочинної діяльності, переховування від суду зважаючи на тяжкість покарання яке може йому загрожувати, а також ризику незаконного впливу на потерпілу, якій були нанесені тілесні ушкодження небезпечні для життя.

В апеляції:
- обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати, змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
В обґрунтування вказує, що він має постійне місце роботи де отримує дохід, постійне місце проживання, цивільну дружину, доньку якої виховує.
Також вказує, що прокурором не доведений ризик впливу на потерпілу та свідків, оскільки їх анкетні відомості він давно знає та овни вже допитані. Обвинувачений також вказує на відсутність ризиків його ухилення від суду.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, заяв про участь у розгляді справи не надходили, тому враховуючи вимоги ч.4 ст.422-1 КПК України (в редакції Закону України № 1027-IX від 02.12.2020 р.) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді судом першої інстанції клопотання прокурора дотримані.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції в достатній мірі дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Суд першої інстанції врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, а також існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовження своєї злочинної діяльності, переховування від суду, а також незаконного впливу на потерпілу.
З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.
Колегія суддів також зважає, що ОСОБА_5 обвинувачується в тому числі у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, покарання за вчинення якого, у разі доведеності вини обвинуваченого, передбачено на строк до п`ятнадцяти років позбавлення волі, з конфіскацією майна, раніше неодноразово судимий, зокрема щодо кримінальних правопорушень проти власності, у розглядуваному кримінальному провадженні слід дослідити докази в матеріалах кримінального провадження, вислухати пояснення обвинуваченого, який не визнає себе винуватим, а тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків ухилення обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на учасників кримінального провадження.
Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, які інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи у вигляді домашнього арешту, як на це вказує обвинувачений в апеляційній скарзі, не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_5 на наявність постійного місця проживання, роботи, соціальних зв`язків, а саме співмешканки, в якої є донька, то вказані обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому не можуть бути достатнім важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків, крім того, ці обставини могли існувати і на момент вчинення кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, тому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2022 року у кримінальному провадженні № 0001053 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4