Справа № 591/713/22
Провадження № 1-кс/591/394/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2022 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Сумської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаною скаргою, яку мотивує тим, що 25.01.2022 року він направив до Сумської обласної прокуратури заяву про вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст. 382 КК України адвокатом ОСОБА_5 , ненадання йому витягу з ЄРДР та пам`ятки про процесуальні права та обов`язки.

Станом на 01.02.2022 року відповіді чи відомостей про внесення до ЄРДР відомостей, викладених у заяві від 25.01.2022, він не отримав. Просить зобов`язати посадову особу Сумської обласної прокуратури, уповноважену на внесення відомостей до ЄРДР, у відповідності до ст. 214 КПК України внести відомості до ЄРДР за його заявою від 25.01.2022.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, пояснив, що він є потерпілим у кримінальних провадженнях №0000092 та №0000192, у яких Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокату ОСОБА_5 було видано доручення для захисту його інтересів. В подальшому він дізнався, що у вказаних кримінальних провадженнях були прийняті постанови про відмову у визнанні його потерпілим, які підлягають оскарженню, однак адвокат за дорученням їх не оскаржив, а звернувся до Центру для зупинення доручення у зв`язку з вказаними постановами, тобто не здійснив належний захист за дорученням. Такими діями ОСОБА_5 не додержався висновку КСУ від 30.09.2009 та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 382 КК України.

Прокурор просив відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши додані до скарги матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Судом встановлено та не спростовано сторонами, що 25.01.2022 року ОСОБА_3 звернувся до Сумської обласної прокуратури з заявою про вчинення на його думку злочину адвокатом ОСОБА_5 за ч.4 ст. 382 КК України.

Статтею 214 КПК України та пп. 1 п. 2 розділу І, пп. 2 п. 1 розділу ІІ Положення «Про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.

Зі змісту цих норм випливає, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на її думку злочин.

Так, із заяви про злочин вбачається, що адвокат ОСОБА_5 , представляючи інтереси ОСОБА_3 у кримінальних провадженнях №0000092 та №0000192 не оскаржив постанови слідчого про відмову у визнанні його потерпілим, вчинив дії, спрямовані на зупинення дії доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_3 , тим самим не здійснив належного захисту його прав як потерпілого у вказаних кримінальних провадженнях, тим самим недодержався рішення Конституційного Суду України №23-рп/2009 від 30.09.2009, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 382 КК України.

Слід зазначити, що згадане рішення приймалося в розрізі розгляду питання права свідка на отримання правової допомоги під час допиту у кримінальному процесі та права особи у разі надання нею пояснень у державних органах.

Водночас в цьому рішення тлумачиться і загальне поняття права на захист.

Так, йдеться про конституційно-правовий обов`язок держави (з метою дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року тощо) гарантувати кожному право на правову допомогу та забезпечення особи правовою допомогою належного рівня з подальшим закріпленням таких обовязків в галузевих законах.

Рішення КСУ надає тлумачення вислову "кожен має право на правову допомогу", яке треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує.

Ані з пояснень ОСОБА_6 , ані з досліджених в судовому засіданні матеріалів не вбачається порушення положень рішення КСУ, обмеження скаржника у праві отримувати допомогу через призначеного захисника, як і не вбачається в діях адвоката ОСОБА_5 порушення гарантій, визначених Конституцією, КПК та рішенням КСУ.

ОСОБА_3 у своїхз поясненнях та у заяві викладає власне бачення захисту адвокатом його інтересів, надає власну оцінку якості надання професійної допомоги адвокатом ОСОБА_5 через призму негативного результату розгляду його скарги у справі, де захист ОСОБА_3 здійснював вказаний адвокат, що не може свідчити про порушення його права на захист та вчинення адвокатом ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на думку суду прокуратурою області обґрунтовано по зазначеному зверненню ОСОБА_3 не були внесені відомості до ЄРДР.

Таким чином, з поданої скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Згадана позиція суду цілком узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 та в постанові від 30 вересня 2021 року в справі справа № 556/450/18.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Сумської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві від 25.01.2022 року відмовити.

Положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1