Справа № 507/594/22
Провадження № 1-кп/507/46/2022
Номер рядка звіту 21
В И Р О К
13.07.2022 рокусмт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Любашівка Любашівського району Одеської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
про обвинувачення у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-
з участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
10.12.2021 року близько 06 год. 40 хв. ранку, більш точного часу в ході судового розгляду встановити не представилось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на дорозі поряд свого домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , де до нього підійшов сусід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щоб встановити факт спричиненого ним шуму в ранковий час. В ході бесіди між ними, на ґрунті особистих неприязних відносин один до одного, виникла сварка, під час якої у ОСОБА_3 , виник раптово умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, в цей же день та час, ОСОБА_3 , знаходячись у вищевказаному місці, на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи і оцінюючи свої дії, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з метою нанесення тілесних ушкоджень, з особистих мотивів, які виникли раптово в ході сварки з ОСОБА_5 , умисно, наніс останньому біля п`яти ударів кулаком правої руки в область голови, від яких потерпілий впав на узбіччя дороги. Після чого ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, взяв до рук дерев`яну палицю, та наніс нею біля десяти ударів в різні частини тіла ОСОБА_5 , а саме по голові, тулубу, верхніх та нижніх кінцівках.
Таким чином, в результаті нанесених ударів, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: синців тім`яної області голови, повік обох очей, нижньої губи, правого плеча; садна правого передпліччя по зовнішній поверхні; синця та садна правого передпліччя по передній поверхні; садна ділянки лівого плечового суглобу, лівого передпліччя, ділянки обох колінних суглобів, лівої гомілки; синця та садна ділянки лівого гомілково- ступневого суглобу, - які як у сукупності, так і окремо, не були небезпечними для життя, та згідно п.2.3.5 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень, а також тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому кісток спинки носа, яке у відповідності з п. 2.3.3 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» віднесено до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно 10 грудня 2021 року в ранковий час йому зателефонувала дружина і пояснила, що зламався автомобіль недалеко від дому. Він пішов до автомобіля. В автомобілі був пошкоджений глушник. Він під`їхав додому і намагався заїхати в двір. В цей час до автомобіля підійшов ОСОБА_5 та почав бити палицею по автомобілю, а також штовхнув його палицею через вікно та вимагав припинити шуміти на вулиці. Він вийшов на вулицю з автомобіля і відштовхнув ОСОБА_5 . Умисно ОСОБА_5 ударів він не наносив. Можливо вдарив декілька раз ОСОБА_5 , захищаючись від нього. Також пояснив, що коли на вулицю вийшов ОСОБА_7 , то ОСОБА_5 , разом з ними йому наносили удари та намагались його душити. Вину свою не визнає, так як вважає, що від діяв в межах самооборони. Цивільний позов не визнає повністю.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, винуватість ОСОБА_3 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які в сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину, зокрема:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.12.2021 року з якого видно, що у ОСОБА_5 було відібрано заяву про нанесення йому 10 грудня 2021 року приблизно о 6 годині 30 хвилин тілесних ушкоджень ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 (а.с. 37);
- протоколом огляду місця події від 01 лютого 2022 року з фото таблицею, з якого видно, що працівниками поліції було оглянуто ділянку АДРЕСА_1 , де ОСОБА_5 10.12.2021 року були нанесені тілесні ушкодження (а.с.40-44);
- заявою ОСОБА_8 від 14.12.2021 року, згідно якої ОСОБА_8 надав працівникам поліції відеодиск із записами подій, що відбулись 10 грудня 2021 року приблизно о 6 годині 30 хвилин (а.с. 45);
- протоколом огляду предмету від 14 грудня 2021 року, з якого видно, що відеодиск, виданий ОСОБА_8 було оглянуто в якості речового доказу (а.с. 46);
- постановою від 15 грудня 2021 року з якої видно, що відеодиск DVD-R із відеозаписами тривалістю 6 хвилин 26 секунд та 3 хвилини 20 секунд, який видав ОСОБА_8 , визнано речовим доказом та долучено до матеріалів справи (а.с. 59);
- переглянутим в судовому засіданні відеозаписом, що міститься на DVD-R диску, на якому зафіксовано як ОСОБА_3 наносить удари ОСОБА_5 (а.с. 48);
- ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду одеської області від 15 грудня 2021 року про накладення арешту на відеодиск DVD-R із відеозаписами тривалістю 6 хвилин 26 секунд та 3 хвилини 20 секунд, який видав ОСОБА_8 (а.с. 47);
- протоколом слідчого експерименту від 01 лютого 2022 року з потерпілим ОСОБА_5 та відеозаписом до нього, переглянутому в судовому засіданні, із якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 на місці події розповів про обставини конфлікту між ним та обвинувачем та показав яким чином ОСОБА_3 наносив йому удари по голові, тулубу, руках та ногах (а.с. 49,50);
- заявою ОСОБА_5 від 01.02.2022 року з якої видно, що ОСОБА_5 видав працівникам поліції дерев`яну палицю, якою йому були нанесені тілесні ушкодження (а.с. 52);
- протоколом огляду предмету від 01 лютого 2022 року з фототаблицею, з якого видно, що дерев`яна палиця, видана ОСОБА_5 , була оглянута в якості речового доказу (а.с. 53-55);
- постановою від 01 лютого 2022 року з якої видно, що дерев`яну палицю, видану ОСОБА_5 визнано речовим доказом та долучено до матеріалів справи (а.с. 56);
- ухвалою слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 03 лютого 2022 року, згідно якої на дерев`яну палицю, видану ОСОБА_5 накладено арешт та передано йому на зберігання згідно розписки (а.с. 57);
- висновками експерта № 3 від 27.01.2022 року, № 33 від 07.05.2022 року, відповідно до яких у потерпілого ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні ушкодження: синці тім`яної області голови, повік обох очей, нижньої губи, правого плеча; садна правого передпліччя по зовнішній поверхні; синця та садна правого передпліччя по передній поверхні; садна ділянки лівого плечового суглобу, лівого передпліччя, ділянки обох колінних суглобів, лівої гомілки; синець та садна ділянки лівого гомілково-ступневого суглобу, - які як у сукупності, так і окремо, не були небезпечними для життя, та згідно п.2.3.5 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень, а також тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому кісток спинки носа, яке у відповідності з п. 2.3.3 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» віднесено до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Дані тілесні ушкодження могли бути спричинені дією тупих предметів, якими могли бути як кулак, взута нога, дерев`яна палиця та і інші подібні предмети, незадовго до звернення потерпілого до лікувального закладу, можливо 10 грудня 2022 року. Утворення всіх зазначених тілесних ушкоджень в результаті одноразового падіння на площину з вертикального або близького до такого положення виключається (а.с. 54);
- протоколом № 8 від 10 грудня 2021 року медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння, з якого видно, що ОСОБА_3 знаходився в стані алкогольного сп`яніння (а.с. 81).
- довідкою Любашівської БЛІЛ № 245 від 18.05.2022 року з якої видно, що ОСОБА_3 з 10.12.2021 року по 18.05.2022 року за медичною допомогою не звертався (а.с. 97);
Поясненнями свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що він проживає по АДРЕСА_1 по сусідству із обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_9 10 грудня 2021 року біля 6 години він чув на вулиці гучний шум мотору. Після цього, він почув на вулиці сварку та крики про допомогу. Виходячи з будинку він бачив на моніторі відео спостереження, що ОСОБА_3 наносив удари ОСОБА_9 , який був на землі біля паркану. Він вибіг на вулицю та відштовхнув ОСОБА_3 від ОСОБА_9 , після чого останній пішов додому. В подальшому, він скопіював відеозапис подій, які відбувались, із системи відео спостереження свого будинку та передав відеозапис працівникам поліції.
Показаннями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що проживає разом із чоловіком в будинку по АДРЕСА_1 , майже навпроти будинку обвинуваченого ОСОБА_3 10 грудня 2021 року приблизно о 6 годині вона чула на вулиці гучний шум мотору, а потім сварку. Коли вона вийшла на вулицю, то побачила, що ОСОБА_9 знаходився на землі біля паркану, а ОСОБА_3 наносив йому удари. Її чоловік відштовхнув ОСОБА_3 , після чого ОСОБА_9 пішов додому.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 в частині того, що він захищався та можливо наніс декілька ударів потерпілому ОСОБА_5 , що ОСОБА_5 наносив удари палицею по автомобілю, а також в частині нанесення ОСОБА_5 та ОСОБА_11 йому тілесних ушкоджень судом не приймаються до уваги, так як зазначені доводи не знайшли об`єктивного підтвердження в судовому засіданні та спростовуються вищевказаними доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а саме свідченнями потерпілого ОСОБА_5 , показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , відеозаписом з камері відео спостереження, на якому зафіксовано момент нанесення тілесних ушкоджень, висновком експерта про наявність у ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, довідкою Любашівської БЛІЛ проте, що ОСОБА_3 за медичною допомогою не звертався. Крім того, будь-яких доказів щодо пошкодження ОСОБА_5 автомобіля ОСОБА_3 чи нанесення йому тілесних ушкоджень суду не надано.
Невизнання вини обвинуваченим щодо нанесення ОСОБА_5 ударів кулаками в результаті яких потерпілому були заподіяні легкі тілесні ушкодження,що спричинили короткочасний розлад здоров`я, суд розцінює як спробу ухилитися від кримінальної відповідальності за скоєне ним кримінальне правопорушення.
Будь-яких об`єктивних даних про те, що до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 причетні інші особи, суду не надано і в судовому засіданні не добуто.
Оцінивши усі зібрані докази відповідно до ст. 94 КПК України з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, оскільки ці докази доповнюють один одного та у своїй сукупності разом з іншими доказами є достатніми для висновку про доведеність обвинувачення поза розумним сумнівом.
Дії ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.
Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальних та моральних збитків підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено судове рішення підлягають відшкодуванню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково 35% від заявленої суми позовних вимог. При звернення до суду ОСОБА_5 сплатив 1100 грн. судового збору, його позов задоволено частково, а тому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 , необхідно стягнути 385 грн. судових витрат (1100 грн. х 35%).
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При обранні покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.65 КК України суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який позитивно посередньо за місцем проживання, проживає із співмешканкою та дітьми, раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не знаходиться.
Також, при обранні покарання ОСОБА_3 суд враховує думку потерпілого, який просив призначити сувору міру покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_13 не має.
Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України суд визнає: вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, а також вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку
За таких обставин, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з урахуванням досліджених доказів, які характеризують особу обвинуваченого, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без ізоляції від суспільства та вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах санкції визначеної ч.2 ст.125 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком. При цьому вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, цілком відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
За вимогами ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчих суддів під час досудового розслідування.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75, 76 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання 1 рік обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по справі після вступу вироку в законну силу:
- Відеодиск DVD-R із відеозаписами тривалістю 6 хвилин 26 секунд та 3 хвилини 20 секунд залишити в матеріалах кримінального провадження;
- дерев`яну палицю, яка зберігається у ОСОБА_5 залишити йому за належністю;
- дитячу іграшку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яка зберігається в камері схові ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області повернути за належністю ОСОБА_3 , скасувавши арешт на вказане майно, накладений ухвалами слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 15.12.2021 року, 03.02.2022 року, 15.02.2022 року.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Любашівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку вручити прокурору ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_5 , обвинуваченому ОСОБА_3 , захиснику обвинуваченого адвокату ОСОБА_6

Суддя: ОСОБА_1