УХВАЛА

17 жовтня 2022 року колегія суддів Чорнобаївського районного суду Черкаської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про визнання доказу очевидно недопустимим у кримінальному провадженні

№ 0000008 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,-

в с т а н о в и л а:
В провадженні Чорнобаївського районного суду Черкаської області знаходиться кримінальне провадження № 0000008 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України .

07 жовтня 2022 року в судовому засіданні захисником ОСОБА_7 заявлено клопотання про визнання доказу очевидно недопустимим, а саме журналу судового засідання від 19 січня 2022 року по справі № 695/1/22 з відеозаписом, під час якого слідчим суддею допитувалась потерпіла. Адвокат посилається на те, що слідчим суддею було оголошено, що судове засідання є закритим. Проте дане судове засідання проводилося в режимі відеоконференції, що не давало змоги пересвідчитись в тому, що в залі судового засідання, де перебувала потерпіла та інші учасники, немає сторонніх осіб. Вказане свідчить про очевидну недопустимість даного доказу.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти заявленого клопотання, оскільки воно є необґрунтованим.
Законний представник ОСОБА_8 проти заявленого клопотання заперечував, зазначивши, що він був присутнім під час допиту слідчим суддею його дочки і в залі судових засідань сторонніх осіб, в тому числі працівників суду не було, лише учасники провадження.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання, приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Статтею 89 КПК України передбачено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Визначення очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.
При цьому системний аналіз ст. 89 КПК дозволяє дійти висновку, що законодавець ознаки недопустимості доказів поділяє на очевидні та неочевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду. Очевидно недопустимими є ті докази, про недопустимість яких прямо вказується в КПК.
Аналогічна позиція викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі № 223-1446/0/4-12 від 05.10.2012 року "Про деякі питання порядку здійснення судового розгляду в судовому провадженні у першій інстанції відповідно до Кримінального процесуального кодексу України", де зазначено, що відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Зазначене правило застосовується і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (п. 8).

При визнанні того чи іншого доказу недопустимим суд має зазначати конкретну норму процесуального закону, порушення якої, з урахуванням наслідків такого порушення та можливістю (неможливістю) їх усунення, дає підстави дійти висновку щодо недопустимості того чи іншого доказу (постанова ККС ВС від 25.09.2018у справі № 210/4412/15-к).
Зазначені захисником обгрунтування на думку суду, не тягнуть за собою очевидної недопустимості доказу, а саме журналу судового засідання від 19 січня 2022 року по справі
№ 695/1/22 з додатками. Клопотання захисника зводиться до оцінки процесуальних порушень, вчинених на думку захисника під час проведення судового засідання слідчим суддею (проведення закритого судового засідання в режимі відеоконференції). Стороною захисту не зазначено, які ж істотні порушення прав та свобод ОСОБА_6 були допущені при допиті потерпілої ОСОБА_9 слідчим суддею 19 січня 2022 року. При цьому прямої заборони проведення закритого судового засідання в режимі відеоконференції КПК України не містить.

За таких обставин колегія приходить до висновку про відсутність конкретних ознак очевидної недопустимості доказу, на який вказує захисник, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 86, 87, 89, 358, 369-372 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про визнання доказу, а саме журналу судового засідання від 19 січня 2022 року по справі № 695/1/22 з додатками, очевидно недопустимим - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ст. 392 КПК України.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3