Справа № 601/786/21
Провадження №1-кп/601/26/2022
У Х В А Л А

11 квітня 2022 року м. Кременець
Кременецький районний суд Тернопільської області
в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кременець клопотання представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна,
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кременецького районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України.
Представник потерпілої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_5 , діючи в інтересах потерпілої ОСОБА_7 , подала письмове клопотання про скасування арешту майна, яке мотивоване тим, що під час досудового розслідування 01 березня 2021 року ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області було накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Богдан 211040», д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_7 , що перебуває на майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області. В подальшому застосуванні арешту відпала потреба. На даний час досудове розслідування завершено та проведені всі необхідні слідчі дії та експертизи, тому на думку представника потерпілої не має необхідності в арешті цього майна. Разом з тим, під впливом погодніх умов псується лакофарбове покриття транспортного засобу, що може призвести до спричинення власнику збитків.
На підставі викладеного, просила скасувати арешт на майно та повернути автомобіль ОСОБА_7 ..
В судовому засіданні представник потерпілої адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримала, просила його задовольнити та зазначила, що вилучений у потерпілої транспортний засіб зберігається на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів та враховуючи тривалий час перебування автомобіля на штраф майданчику, його технічний стан значно погіршився під дією природних факторів, оскільки зберігається на відкритій території. Потерпіла зобов`язується належно зберігати автомобіль до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню.
Прокурор не заперечив проти часткового задоволення клопотання, зазначив, що вказане майно слід передати на відповідальне зберігання потерпілій, а питання щодо долі речового доказу слід вирішити під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Заслухавши клопотання представника потерпілої, врахувавши думку прокурора, дослідивши та проаналізувавши надані письмові докази і матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Судом встановлено, що під час проведення досудового розслідування ухвалою суду накладено арешт на автомобіль марки «Богдан 211040», д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_7 , що перебуває на майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області та вказане майно визнано речовим доказом.
З тексту ухвали вбачається, що арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтею 100 КПК України визначено, що речові докази повинні бути збережені до закінчення кримінального провадження.
Разом з тим, відповідно до п. 1 ч .6 ст. 100 КПК України - речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, можуть повертатися власнику або передаватись йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Таким чином, потреби судового слідства не виправдовують такий ступінь у втручання у права та свободи особи та перешкоджають нормальній життєдіяльності громадянина.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданнями цього кримінального провадження, суд вважає можливим змінити місце зберігання речового доказу, а саме автомобіля марки «Богдан 211040», д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_7 , що перебуває на майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області та передати автомобіль на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 .
Таким чином, суд приходить до переконання, що клопотання представника потерпілої про скасування арешту майна підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 174 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Передати потерпілій ОСОБА_7 на відповідальне зберігання речовий доказ по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000068, а саме: автомобіль марки «Богдан 211040», д.н.з. НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_7 , який зберігається на майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області.
Роз`яснити потерпілій ОСОБА_7 , що речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.
Попередити потерпілу ОСОБА_7 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.
В іншій частині клопотання - відмовити.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.
Головуюча