ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2114/22
Провадження № 1-кс/362/404/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.06.2022 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області клопотання прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
в с т а н о в и в:
15.06.2022 року прокурор Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання мотивовано тим, що 05.08.2009 року згідно наказу № 1-к ОСОБА_4 , призначений на посаду директора приватного підприємства «ДжейЕнд ДI Трейд» у зв`язку з чим згідно доповненнями п.10 статуту зазначеного підприємства №3000484 вiд 22.03.2011 року змінами організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, у зв`язку з чим являвся службовою особою.
Так ОСОБА_4 , займаючи зазначену посаду, діючи із корисних спонукань, вирішив заволодіти чужим майном шляхом шахрайства та внесення в офіційні документи завідомо не правдивих відомостей. З цією метою ОСОБА_4 розробив у загальних рисах план вчинення злочину. Згідно якого, він як директор, повинен підшукати юридичну особу та спонукати укласти на підставі завідомо недостовірних документів договір, на обов`язкових умовах передплати, переконавши у вигідності співпраці саме з ним, та отримавши грошові кошти розпорядитись ними на власний розсуд. Уникаючи зустрічей під різноманітними приводами.
24 жовтня 2011 року ОСОБА_4 , будучи директором «ДжейЕнд ДI Трейд», реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном і звернення його на свою користь, переслідуючи корисливий мотив, шляхом обману, пiд приводом поставки пневмоколісного марки «Liebherr», моделi LTM 1040 заводський №19427, крану вантажопідйомністю 40 тон, 1999р.в., вартістю 1 950 000,00 грн., не маючи можливості і не бажаючи виконувати договiрнi зобов`язання, уклав договір купівлі-продажу №UA/36544481/24102011/ вiд 24.10.2011 р. з приватним акціонерним товариством "Виробниче підприємство "Техмаш" за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Маршала Малиновського, 94-к.
При цьому однією з умов укладеного договору купівлі-продажу NUA/36544481/24102011/1 вiд 24.10.2011 р., згідно плану вчинення злочину була обов`язкова передоплата за товар.
З метою отримання грошових коштів у якості передплати та введення в оману посадових осіб ПАТ "Виробниче підприємство "Техмаш" ОСОБА_4 за допомогою електронної пошти (E-mail ІНФОРМАЦІЯ_2 ) переслав на електронну адресу ПАТ "Виробниче підприємство "Техмаш" (E-mail ) скановану копію завідомо підробленої податкової декларації №0283D9829/949683394/700193958 від 02.04.2012 р. та акту проведення митного огляду товарiв № 0002/2012/852188 вiд 02.04.2012 р. до яких внiс недостовірні відомості, що ПП «ДжейЕнд ДI Трейд» є замовником крану «Liebherr» LTM1040 заводський №19427 рік випуску 1999, що не вiдповiдало дійсності, так як згiдно листа Львівської митниці Міндоходiв М 13-70-53/37-6911 вiд 14.07.2014 року зазначений самохідний кран митний кордон України не перетинав.
В період часу з 24.10.2011 року по 22.08.2012 року на виконання умов договору, ПАТ «ВП «ТЕХМАШ» перераховано на банківський рахунок «Джей Енд ДI Трейд», () № НОМЕР_1 у АКБ «Укрсоц Банк» грошові кошти в сумі 1 620 000 грн., якими ОСОБА_4 заволодів та розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи засновником та директором ПП «ДЖЕЙ ЕНД ДІ ТРЕЙД», дiючи умисно з корисливої зацікавленості, шляхом обману заволодів майном ПАТ «ВП «ТЕХМАШ», а саме грошовими коштами на загальну суму 1 620 000 грн., що більше ніж в 600 раз перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, тобто в особливо великих розмірах.
25.04.2013 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000196, з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 190 КК України, тобто шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах.
Прокурор в клопотанні вказав, що враховуючи те, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, прокуратури, на даний час його місце знаходження невідомо, крім цього перебуваючи на волі він може незаконно впливати на свідків, та продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення це свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Заслухавши прокурора, вивчивши клопотання та додані до нього копії матеріалів, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що в провадженні СВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000196 від 25.04.2013, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, тобто шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах (а.с.5).
27.04.2015 року СВ Дніпропетровського міського управління ГУМВС України Дніпропетровської області складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України (а.с.10-12).
Згідно з пунктом 18 частини 1 статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. У пункті 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено таке: «слідчий суддя має сумлінно виконувати обов`язки щодо загального захисту прав людини у порядку статті 206 КПК України».
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК. Слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідного клопотання, слідчий суддя, суд що разу зобов`язаний:
- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;
- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;
- перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;
- враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Відповідно до ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.
Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 276 ЦПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно ч. 1. ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Як вбачається із матеріалів клопотання письмове повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України ОСОБА_4 належним чином вручено не було (а.с.10-12).
Як вбачається із матеріалів клопотання, докази надсилання повідомлення про підозру ОСОБА_4 в клопотанні відсутні.
Прокурором в клопотанні зазначено, що підозрюваний ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування, у зв`язку з чим є ризик, що перебуваючи на волі він може незаконно впливати на свідків, однак в матеріалах клопотання відсутні жодні допустимі докази вказаних обставин, а маються покази свідків датовані 2014 роком.
Вказане виключає ризик переховування ОСОБА_4 , як належно повідомленого про підозру, від органів досудового розслідування.
Також в матеріалах клопотання відсутні докази того, що станом на день звернення прокурора із клопотанням до суду, а саме 15.06.2022 року ОСОБА_4 , перебуває в міжнародному розшуку.
Основоположні права та свободи людини, зокрема й права на свободу та особисту недоторканність, проголошеного як у ст. 5 Європейської Конвенції з прав людини, так і в ст. 29 Конституції України, та рішеннями Європейського суду. Органи обвинувачення повинні забезпечити дотримання конституційних прав і свобод людини, серед яких особливе місце займає право на свободу та особисту недоторканність, на рівні, якому вони гарантуються Конвенцією і практикою Суду. Звуженням прав людини і громадянина порушує вимоги ст. 22 Конституції, та суперечить вимогам ст. 5 Конвенції.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_4 станом на час надходження клопотання до суду, тобто на 15.06.2022 року та на час розгляду клопотання в суді письмове повідомлення про підозру не вручалося, то і ОСОБА_4 у відповідності з нормами ст. 42 КПК України не набув статусу підозрюваного, також до клопотання не додано достатніх доказів переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, оскільки відсутні відомості, що він отримував повістки про виклик, але не з`явився без поважних причин, що б могло свідчити про те, що ОСОБА_4 дійсно переховується від органу досудового розслідування, також до клопотання не додано достатніх доказів, що ОСОБА_4 , на даний час перебуває у міжнародному розшуку, що позбавляє права звернення з відповідним клопотанням прокурора до суду, а тому слідчий суддя з метою гарантування права на справедливий судовий розгляд та дотримання прав громадянина України приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 40, 42, 131, 132, 176-178, 187, 188, 189-190 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання прокурора Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
На ухвалу протягом п`яти діб з дня її ухвалення може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.
Текст ухвали оголошено 15.06.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_5