Справа №333/2486/22
Провадження №1-кс/333/679/22
УХВАЛА

Іменем України

30 червня 2022 року м.Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, клопотання слідчого СВ Відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000914 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

28 червня 2022 року слідчий СВ відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 27.06.2022 до відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що при поверхневій перевірці у громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 при собі було виявлено наркотичні засоби у великих розмірах, а саме:блістер із написом «Метадон» із 10 невідомими таблетками. (ЄО12472 від 27.06.2022). У зв`язку з вищевикладеним, 27.06.2022 року здійснено виїзд слідчо-оперативної групи на місце події, де за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 16:31 годині по 17:00 годину у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено блістер з 10 пігулками наркотичного засобу обіг якого обмежено «Метадон-3М» по 25 мл., які в подальшому упаковано до паперового конверту.

Органи слідства вважають, що вилучені пігулки належать ОСОБА_5 , який на програмі лікування у відповідних центрах не перебуває і придбав його незаконно з метою особистого вживання. Вилучені пігулки мають доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки є предметом вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а також те, вилучене відповідає критеріям, зазначеним у частині другій ст.167 КПК України, та у зв`язку з чим необхідно на вказане майно накласти арешт, із забороною його відчуження та використання.
У судове засідання слідчий не з`явився був повідомленим судом про час та місце розгляду клопотання у встановленому законом порядку, до суду надав заяву про розгляд кримінального провадження про арешт майна без його участі. Просить суд задовольнити клопотання.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28.06.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України (кримінальне провадження №0000914). До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження і долучені документи, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

З огляду за зміст клопотання слідчого зазначені вище предмети, які були вилучені під час проведення огляду, є в розумінні ч.1 ст.98 КПК України речовим доказом, правовий режим зберігання яких регламентується ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 170-174 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, зокрема, з метою: забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Слідчим суддею встановлено, що існують підстави, визначені у ст.170 КПК України, для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно.

Враховуючи вищевикладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності і співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні слідчого чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Приймаючи до уваги вищевикладене і враховуючи, що слідчий у своєму клопотанні довів наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні слідчого чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Керуючись ст.ст.16, 98, 170-175 КПК України,слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Відділу поліції №4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000914 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, задовольнити повністю.
Накласти арешт на майно, яке вилучене у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: - блістер з 10 пігулками «Метадон-3М» по 25 мл.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту проголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1