Житомирський апеляційний суд
Категорія ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
засудженого: ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відео конференції провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 22 жовтня 2021 року про відмову в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 22 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Рішення суду обґрунтовано тим, що засуджений хоча і відбув певну частину призначеного судом покарання, однак, не характеризується як особа, яка за весь час відбування покарання сумлінною поведінкою довела своє виправлення, тому ОСОБА_7 не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

В апеляційній скарзі засуджений не погоджується з оскаржуваним рішенням просить його скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Посилається на те, що під час відбування покарання був працевлаштований на підприємстві установи, неодноразово заохочувався начальником установи та в установі закінчив неповну середню освіту.

Засуджений ОСОБА_7 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити з викладених в ній мотивів. Вказав, що має двох дітей які потребують його догляду та забезпечення.

Прокурор заперечив щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, просив її залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 81 КК України передбачає підстави та умови застосування щодо засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений 15.01.2014 Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст.15 ч.2, 152 ч.4 КК України до 10 років позбавлення волі. Зараховано в строк покарання час тримання під вартою з 02.01.2013 по 05.01.2013, згідно ч.5 ст.72 КК України.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 27.04.2016 зараховано строк попереднього ув`язнення з 02.01.2013 по 05.01.2013 та 15.01.2014 по 17.02.2014, згідно ч.5 ст.72 КК України.

Початок строку: 15.01.2014. Кінець строку: 07.12.2023.

Суд першої інстанції, розглядаючи в порядку ст.539 КПК України заяву ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, дійшов до висновку про відсутність передбачених ст.81 КК України правових підстав для задоволення заяви засудженого, оскільки він хоча і відбув певну частину призначеного судом покарання, однак не є особою, яка за весь час відбування покарання сумлінною поведінкою довела своє виправлення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Наведене є обов`язковою передумовою для умовно-дострокового звільнення, поряд із передбаченими у ч.3 ст.81 КК України строками фактичного відбуття покарання засудженим.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше.

Згідно роз`яснень, викладених у підпункті «а» п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі з 16.01.2014. За час тримання в державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)» характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, заохочень та стягнень не мав.

З 09.03.2014 відбуває міру покарання в державній установі «Житомирська виправна колонія (№4)». За час відбування покарання допустив два порушення режиму тримання, за що два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника колонії, з них один раз був поміщений до ДІЗО строком на 14 діб. На даний час на виробництві колонії не працевлаштований. Сім разів заохочувався правами начальника колонії.

На спільному засіданні комісії державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)» та спостережної комісії при Житомирському міськвиконкомі 20.08.2020 відмовлено в застосуванні ст.82 КК України так як засуджений не став на шлях виправлення.

За формальними ознаками підлягає застосуванню ст.81 КК України, після 07.06.2021. На спільному засіданні комісії державної установи «Житомирська виправна колонія (№4)» та спостережної комісії при Житомирському міськвиконкомі 11.06.2021 відмовлено в застосуванні засудженому ст. 81 КК України, так як останній не довів свого виправлення.

Судом першої інстанції також враховано характеристику засудженого ОСОБА_7 від 11.06.2021, згідно якої за вироком суду вину у скоєному злочині не визнавав і лише після проведених бесід профілактичного характеру вину у скоєному злочині визнав. Згідно висновку, засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст.81 КК України.

Відповідно до характеристики від 22.10.2021, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі з 16.01.2014. За час тримання в державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)» характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, заохочень та стягнень не мав.

Суд першої інстанції, проаналізувавши встановлені під час судового розгляду обставини у їх сукупності, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 за весь час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та перевиховання, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні його заяви про умовно дострокове звільнення, з чим погоджується і колегія суддів.

На підставі викладеного, висновки суду щодо недоведеності засудженим ОСОБА_7 свого виправлення колегія суддів вважає обґрунтованим, а посилання засудженого на те, що має двох дітей які потребують його догляду та забезпечення не є безумовною підставою для застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення.

Крім того, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду, а не обов`язком.

Апеляційний суд вважає, що засуджений став на шлях виправлення, однак це може бути підставою для застосування до нього ст. 82 КК України, а не ст. 81 КК України

Висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки вони узгоджуються з матеріалами провадження та кореспондуються з нормами кримінального та кримінального процесуального законів, зроблені на підставі доказів, досліджених у судовому засіданні, яким суд надав належну правову оцінку у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Ухвала суду є законна та обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі засудженого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 22 жовтня 2021 року про відмову в задоволенні його заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала апеляційного набирає чинності негайно після оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: