ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/293/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - домашній арешт
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6
захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження № 11-сс/817/293/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 вересня 2022 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 14 вересня 2022 року задоволено клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби щодо ОСОБА_7 , строк дії якого визначено до 09 жовтня 2022 року.

Захисник підозрюваного в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Вважає, що сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, та має значення лише у сукупності з іншими доведеними факторами.

Посилається на те, що не існує жодного факту чи доказу, що ОСОБА_7 мав намір чи намагався у минулому чи планує в майбутньому переховуватись від слідства чи суду.

Вказує на те, що умови переїзду ОСОБА_7 разом з дружиною з постійного місця проживання міста Харкова до Тернополя були викликані не його власною волею, а обставинами непереборної сили постійними обстрілами м. Харків, проте, він вчинив всі належні від нього дії щодо офіційної легалізації свого фактичного місця перебування у м. Тернопіль.

Також вважає підозру необгрунтованою посилаючись на те, що ОСОБА_7 є ОСОБА_10 та не може бути призваний на військову службу у звязку з релігійними переконаннями, а тому може відбувати лише альтернативну невійськову службу .

Заслухавши суддю-доповідача, захисника підозрюваного, який підтримав подану апеляцію з викладених у ній мотивів, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчими СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2022 за № 0001301 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

09 вересня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Перевіряючи висновок слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення колегія суддів вважає, що він є вірним оскільки зроблений на підставі ретельної перевірки та аналізу доказів, долучених до клопотання, зокрема, даних які містяться у:

-повідомленні ІНФОРМАЦІЯ_1 про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 від 02.09.2022 з додатками;

-повістці ОСОБА_7 , яка ним отримана 17.08.2022, про те, що він призваний на військову службу на підставі Указів Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та № 342/2022 від 17.05.2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» та його прибуття 24.08.2022 для відправки в команду № НОМЕР_1 ;

-розписці ОСОБА_7 про явку за викликом від 17.08.2022;

-повістці на 24.08.2022, акті від 24.08.2022 про те, що ОСОБА_7 в кабінеті № 304 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що він відмовляється призиватися на військову службу під час мобілізації і вибувати до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби;

-рапортах працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.08.2022, роз`яснення ОСОБА_7 положень КК України від 24.08.2022;

-довідці військово-лікарської комісії від 07.07.2022 про придатність ОСОБА_7 до військової служби;

-мобілізаційному розпорядженні від 12.07.2022;

-протоколах допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

При цьому, колегія суддів погоджується з тим, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про те, що існує ризик його переховування від органів досудового розслідування та суду оскільки усвідомлюючи те, що йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі він може переслідувати мету його уникнення.

Крім цього, слідчий суддя вірно врахував дані про його особу, зокрема, те, що підозрюваний не має постійного місця роботи та утриманців та прийшов до вірного висновку про те, що запобігти встановленому ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного зможе запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби.

Перевіряючи доводи апелянта щодо недоведення обгрунтованості підозри ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення колегія суддів виходить з того що прокурором подано достатньо доказів, які вказують на ухилення від мобілізації ОСОБА_7 , тобто виконання конституційного обовязку щодо захисту територіальної цілісності та суверенітету України, а також на підтвердження існування ризику його переховування від органу досудового розслідування та суду, а тому вважає їх необгрунтованими .

Отже, підстав для скасування оскаржуваної ухвали немає, в звязку з чим в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 вересня 2022 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний період доби щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді