Справа № 529/231/22
Провадження № 1-кп/529/29/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000201 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Андріївка Диканського району Полтавської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, невійськовозобов`язаного, раніше судимого:

- 13.05.2015 Диканським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 03.11.2015 звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано та направлено в місця позбавлення волі. 02.11.2018 звільнений з місць позбавлення волі після відбуття строку покарання.

- 22.10.2019 Котелевським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 12.03.2020 звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано та направлено в місця позбавлення волі. 11.03.2022 звільнений з місць позбавлення волі після відбуття строку покарання.

обвинуваченого у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_4 , маючи непогашену та незняту у встановленому законом порядку судимість за кримінальні правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив тяжкий корисливий злочин.

Так, 14 квітня 2022 року близько 20 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_4 перебував у будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , де разом з ОСОБА_5 вживав спиртні напої. В одній із кімнат будинку ОСОБА_4 побачив належну ОСОБА_6 , який є рідним братом ОСОБА_5 , бензопилу марки "FORTE" модель FGS-5200МG, яку вирішив викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 , у вказані час та місці, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки господар будинку ОСОБА_5 заснув, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану в Україні, який введено Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, шляхом вільного доступу, умисно, повторно, таємно викрав бензопилу марки "FORTE" модель FGS-5200МG червоного кольору без шини, ланцюга та кожуха шини, вартістю 1 844 грн 20 коп, яка належить потерпілому ОСОБА_6 . З місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши таким чином потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 1 844 грн 20 коп.

Отже, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторін кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, які відповідають дійсності. При цьому вказав, що дійсно 14 квітня 2022 року близько 20 год. 30 хв. він перебував у будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , де разом з ОСОБА_5 вживав спиртні напої. В одній із кімнат будинку він побачив бензопилу марки "FORTE". Впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки господар будинку ОСОБА_5 заснув, він викрав вказану бензопилу, яка була без шини, ланцюга та кожуха шини. Після цього він пішов з будинку, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що щиро кається у вчиненому, просив його суворо не карати, зазначив, що вже вибачився перед потерпілим. Обіцяв в подальшому не вчиняти нових злочинів та в разі призначення покарання з іспитовим строком, виконувати його умови.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. При цьому, у заяві потерпілий вказав, що він повністю підтримує надані ним показання під досудового розслідування, матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, на суворому покаранні не наполягає.

Прокурор вказав, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Посилаючись на те, що обвинувачений, маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за викрадення чужого майна, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив тяжкий злочин проти власності в умовах воєнного стану, прокурор просив призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, до набрання вироку законної сили обрати обвинуваченому міру запобіжного заходу взяття під варту, в звязку з наявністю ризиків переховування від відбуття реального покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, не заперечував фактичні обставини кримінального провадження, правильно розуміє та усвідомлює зміст обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, а також те, що обставини кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_4 за фактом крадіжки, вчиненої повторно, в умовах воєнного стану іншими учасниками судового провадження не оспорюються, після роз`яснення обвинуваченому та іншим учасникам кримінального провадження положень та наслідків ст. 349 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження був обмежений допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу цього обвинуваченого, досудової доповіді органу пробації, з визнанням недоцільності дослідження інших доказів, що стосуються обвинувачення.

Суд пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Враховуючи вищевикладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно з ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання.

За змістом статтей 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, бере до уваги наслідки вчинення кримінального правопорушення, зокрема, що потерпілий не заявляв претензій матеріального характеру. Суд також враховує, що ОСОБА_4 , маючи непогашену та незняту у встановленому законом порядку судимість за кримінальні правопорушення проти власності, повторно вчинив тяжкий умисний корисливий злочин в умовах воєнного стану. При призначенні покарання суд також бере до уваги висновки, викладені у досудовій доповіді, відповідно до яких виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе, а ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є дуже високим.

Враховуючи загальні засади призначення покарання - законність, справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію, вимоги ст. 65 КК України, те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд при призначенні покарання враховує також поведінку обвинуваченого під час кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття обвинуваченого, повне визнання ним вини як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, активне сприяння у розкритті злочину, невелику вартість викраденого майна, відсутність претензій потерпілого та відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2022 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк 2 місяці, дія цієї ухвали закінчується 21 червня 2022 року.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 призначено покарання у вигляді позбавлення волі із звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, тобто без реального відбування покарання у місцях позбавлення волі, беручи до уваги те, що у судовому засіданні не було встановлено факту порушення обвинуваченим умов раніше обраного стосовно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, дія якого на час ухвалення вироку ще не закінчилася, суд вважає за необхідне не обирати ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Виходячи з того, що по справі були понесені витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 686 грн 48 коп, то відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України ці витрати слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 50, 65, 66, 67, 75, ч. 4 ст. 185 КК України, ст. 100, ч. 2 ст. 124, ст. ст. 349, 369-371, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця свого проживання чи роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) грн 48 коп.

Речовий доказ у вигляді бензопили марки "FORTE" модель FGS-5200МG червоного кольору без шини, ланцюга та кожуха шини, що знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , - залишити останньому як його власність.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок суду, за виключенням тих обставин, що не були досліджені в судовому засіданні, може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1