Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/6096/20
У Х В А Л А
про продовження строку тримання під вартою

01 липня 2022 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглядаючи в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001806, яке внесене до ЄРДР 04 травня 2020 року, відносно ОСОБА_5 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 191, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, а також відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно із ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2022 року, продовжений строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на шістдесят днів, тобто до 04 липня 2022 року, з альтернативою у вигляді застави у розмірі 7 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 17 367 грн.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2022 року, продовжений строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на шістдесят днів, тобто до 04 липня 2022 року, з альтернативою у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 198 480 грн.

На підставі ч. 3 ст. 331 КПК України, суд, поставив на розгляд учасників судового провадження, питання відносно доцільності продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

В ході розгляду вказаного питання, прокурор ОСОБА_3 , відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , зазначила, що установлений раніше, ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжує існувати, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, маючи такий досвід, на шлях виправлення не став та обвинувачується одразу у вчиненні кількох нових корисливих кримінальних правопорушень, не має джерела доходу, схильний до вживання наркотичних засобів, а також не має міцних соціальних зв`язків, які будуть стримувати його від криміногенної поведінки, з огляду на це, також вважала, що інші запобіжні заходи, аніж тримання під вартою, не можуть запобігти існуючому ризику.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , прокурор ОСОБА_3 зазначила, що установлені раніше ризики, передбачені ч. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, адже обвинувачений ОСОБА_4 уже здійснював ухилення від суду у інших кримінальних провадженнях, за результатами розшуку знайдений та затриманий після вчинення нового кримінального правопорушення, з огляду на це, також вважала, що інші запобіжні заходи, аніж тримання під вартою, не можуть запобігти існуючим ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання, оскільки має намір пройти медичну комісію та вступити до лав Збройних Сил України.

Обвинувачений ОСОБА_4 при вирішенні питання про обрання йому запобіжного заходу, покладався на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_6 , також, покладався на розсуд суду.

Розгляд питання про продовження строку тримання під вартою, за згодою обвинуваченого ОСОБА_5 , проведений без захисника ОСОБА_7 , оскільки участь його є необов`язковою.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України, за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно із ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожитквого мінімуму для працездатних осіб, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 2 грудня 2021 року № 1928-IX, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня становить 2 481 грн.

Судом установлено, що згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, КК України.

ОСОБА_5 неодружений, непрацюючий, раніше судимий: вироком Володарського районного суду Київської області від 19 грудня 1994 року за ч. 1, 3 ст. 229-6, 42 КК України до восьми років позбавлення волі; вироком Білоцерківського міського суду Київської області від 06 липня 2000 року до трьох років шести місяців позбавлення волі; вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 29 липня 2005 року за ч. 2 ст. 309 КК України до трьох років позбавлення волі; вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2006 року за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2019 року за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років одного місяця позбавлення волі; вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 серпня 2019 року за ст. 71 ч. 2 ст. 185 КК України до трьох років чотирьох місяців позбавлення волі.

Прокурором ОСОБА_3 заявлений ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що він доведений.

Судом установлено, що ОСОБА_5 непрацюючий, іншого офіційного джерела доходів не має, неодружений, раніше судимий за кримінальні правопорушення проти власності, передбачені ст. 185, 187 КК України та у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, передбачені ст. 309 КК України, обвинувачується у вчиненні нових.

Вказані обставини в сукупності свідчать, що ОСОБА_5 не має джерел до існування, має схильність до вживання наркотичних засобів, в зв`язку із чим існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який є високим і за час судового провадження не зменшився.

Суд вважає, оскільки ризик вчинення ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень є високим та зважаючи на те, що за незначний проміжок часу до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло декілька обвинувальних актів відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням його у вчиненні злочинів проти власності, запобігти йому іншими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою неможливо.

Суд з огляду на вище вказане, також вважає, що існує ймовірність, що обвинувачений ОСОБА_5 може використати військовий стан, як можливість продовжити свою злочинну поведінку, тому його аргументи щодо звільнення його під особисте зобов`язання, через бажання йти служити до Збройних Сил України, суд відхиляє.

Суд вважає, що з огляду на розмір заявленої, в обвинувальному акті, шкоди 2 000 грн., вище встановлених даних про його особу, обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави вісім прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 7 х 2 481 = 17 367 грн.

Суд зазначає, що такий розмір застави гарантуватиме виконання ним покладених на нього КПК України обов`язків та не буде завідомо непомірним.

Суд вважає за доцільне, в разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 такі обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: з`являтись до суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Суд зазначає, що покладення таких обов`язків є необхідним для досягнення мети запобіжного заходу, визначеного в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Судом установлено, що згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України.

Прокурором ОСОБА_3 заявлені ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суду доведено, що продовжує існувати ризик втечі чи переховування від суду, адже про це свідчить відсутність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме він непрацюючий, розлучений, а також факт його ухилення від суду в інших кримінальних провадженнях.

Суду доведено, що існує ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, адже відносно ОСОБА_4 перебуває декілька обвинувальних актів, в яких він обвинувачується у вчиненні корисливих кримінальних правопорушень, раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності.

Суд вважає, що з огляду на розмір заявленої, в обвинувальному акті, шкоди 14 595,10 грн., високий ризик втечі чи переховування від суду, наявність інших кримінальних проваджень, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , в яких він ухилявся від суду, суд вважає, що йому необхідно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави вісім прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 80 х 2 481 = 198 480 грн.

Суд зазначає, що такий розмір застави гарантуватиме виконання ним покладених на нього КПК України обов`язків та не буде завідомо непомірним.

Суд вважає за доцільне, в разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: з`являтись до суду за першою вимогою; не відлучатись із міста Біла Церква без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; уникати спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні, а також з іншими особами, які брали участь у якості понятих під час проведення слідчих, процесуальних дій.

Суд зазначає, що покладення таких обов`язків є необхідним для досягнення мети запобіжного заходу, визначеного в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на шістдесят днів, тобто по 29 серпня 2022 року включно.

Визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 198 480 грн.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена обвинуваченим, так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право внести заставу в будь-який момент протягом строку дії ухвали.

В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) з`являтись до суду за першою вимогою;

2) не відлучатись із міста Біла Церква без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) уникати спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні, а також з іншими особами, які брали участь у якості понятих під час проведення слідчих, процесуальних дій.

У разі внесення застави, встановити двохмісячний строк дії покладених судом обов`язків, починаючи з дня внесення застави.

Продовжити строк тримання ОСОБА_5 під вартою на шістдесят днів, тобто до 29 серпня 2022 року включно.

Визначити ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі семи прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 17 367 грн.

Застава може бути внесена обвинуваченим, так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право внести заставу в будь-який момент протягом строку дії ухвали.

В разі внесення застави звільнити ОСОБА_5 з-під варти та покласти на нього такі обов`язки, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) з`являтись до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Встановити двохмісячний строк дії покладених судом обов`язків, який обчислювати починаючи з дня внесення застави.

В частині продовження строку дії тримання під вартою ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, прокурором, обвинуваченим, захисником, безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів, з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Ухвала виконується негайно, після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 06 липня 2022 року о 08:35 год.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1