Справа №454/2757/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" жовтня 2022 р. місто Сокаль

Сокальський районний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі кримінальне провадження №0000165 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше несудимого, освіти вищої, одруженого, фізичної особи-підприємця,

у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.4 ст.358, ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 Кримінального кодексу України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

У невстановлений органом досудового розслідування час та місці ОСОБА_3 надав свої анкетні дані невстановленій органом досудового розслідування особі (особам), яка із внесенням реквізитів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в невстановлені органом досудового розслідування час та місці, за допомогою комп`ютерної техніки та інших засобів, виготовила підроблені офіційні документи тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 / від 16.03.2022р. на ім`я « ОСОБА_3 », внісши до такої завідомо недостовірні відомості щодо непридатності обвинуваченого до військової служби та довідку Військово-лікарської комісії №4/1233 від 16.03.2022р. на ім`я « ОСОБА_3 », на які нанесла печатку з написом « ІНФОРМАЦІЯ_3 », до якої ніс завідомо неправдиві відомості про непридатність обвинуваченого до військової служби. В той же час, ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не звертався і такі документи йому не видавалися.

Також, 02.08.2022р. в с.Угринів Червоноградського району Львівської області ОСОБА_3 під час проходження прикордонного контролю в міжнародному пункті пропуску для пішохідного переходу «Угринів Долгобичув», умисно з метою уникнення від призову на військову службу за загальною мобілізацією у зв`язку з введення на території України воєнного стану, будучи особою, яка підлягає загальній мобілізації, надав працівнику ДПСУ ОСОБА_6 завідомо підроблений документ тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 / від 16.03.2022р. на ім`я « ОСОБА_3 » з недостовірними відомостями про непридатність його до військової служби, в якому були проставлені реквізити та печатка Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , код НОМЕР_2 , реквізити та підпис начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 , а також довідку Військово-лікарської комісії №4/1233 від 16.03.2022р. на ім`я « ОСОБА_3 » з недостовірними відомостями про непридатність його до військової служби наявність, в якій були проставлені реквізити та печатка з написом Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим використав завідомо підроблені документи.

Позиція обвинуваченого

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинених ним кримінальних правопорушеннях визнав повністю, погодився з усіма фактичними обставинами справи та показав, що дійсно надав невідомим йому особам особисті відомості та надалі отримав довідку Військово-лікарської комісії та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, в яких були внесені відомості про його непридатність до військової служби.

Дані документи він використав з метою перетину державного кордону України в Республіку Польща з метою підтримки свого бізнесу, з огляду на скрутне матеріальне становище.

Також, зазначив, що він виключений з військового обліку.

Оцінка суду

Вислухавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини третьої статті 349 Кримінально процесуального кодексу України, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого, співставивши їх з фактичними обставинами справи, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України як пособництво в підробленні іншого офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати такий документ і який надає права та звільняє від обов`язку, з метою його подальшого використання та за ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Вина обвинуваченого у вчиненому доведена у повному обсязі.

Призначення покарання

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приймає до уваги, що санкції ч.4 ст.358 КК України та ч.1 ст.358 КК України передбачають альтернативну міру покарання.

Також, суд враховує:

ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що згідно із статтею 12 КК України, є кримінальними проступками;

наслідки та обставини вчинених кримінальних правопорушень в умовах воєнного стану та з метою ухилення від конституційного обов`язку оборони рідної держави, а також вчинення кримінальних правопорушень в той час, коли інші громадяни боронять кордони України та населення нашої держави, в тому числі і обвинуваченого.;

особу винного, його вік, матеріальний стан та стан здоров`я;

наявність постійного місця проживання та місця праці;

обставини, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Обираючи міру покарання, суд виходить також з того, що обвинуваченим не надано жодних доказів на підтвердження зазначених ним в судовому засіданні обставин, а тому його покликання на вказану ним мету вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень є неспроможними та не виправдовують вчинення ним таких суспільно-небезпечних діянь.

У зв`язку з наведеним, суд доходить висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді штрафу за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.358 КК України та обмеження волі за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України в межах санкцій цих статей, що передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення, які відповідно до ч.3 ст.72 КК України підлягають самостійному виконанню, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню кримінальних правопорушень в майбутньому.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд також визнає за доцільне застосувати щодо обвинуваченого звільнення від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, оскільки доходить висновку, що його виправлення можливе без відбування призначеного покарання.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

За таких підстав, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 :

- визнати винуватим за ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч)грн.;

- визнати винуватим за ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.3 ст.72 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч)грн. та покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік підлягають до самостійного виконання.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з випробуванням та встановити йому іспитовий строк в 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язок: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Перебіг іспитового строку засудженому обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 / від 16.03.2022р. на ім`я « ОСОБА_3 » та довідку Військово-лікарської комісії №4/1233 від 16.3.2022р. на ім`я « ОСОБА_3 » - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення цього тридцятиденного строку апеляційного оскарження, якщо не було подано апеляційної скарги.

У разі надходження апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Решті учасників судового провадження роз`яснити їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий:ОСОБА_1