Справа №639/24/22
Провадження №1-кс/639/44/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2022 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ув`язненого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), захисника адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові скаргу ув`язненого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка подана в порядку ст. 206 КПК України, на порушення прав ув`язненого та незаконне тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», -

в с т а н о в и в:
На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла скарга ув`язненого ОСОБА_3 , яка подана в порядку ст. 206 КПК України, щодо порушення прав ув`язненого та незаконне тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що він утримується під вартою з 20.05.2012 року, з моменту фактичного затримання стосовно нього обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На теперішній час він утримується під вартою вже більше 10 років, що відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), які обов`язково підлягають застосуванню судом при винесенні вироку, становить більше 20 років позбавлення волі.

Ув`язнений ОСОБА_3 посилається, що згідно з ч. 5 ст. 72 КК України строк покарання у виді позбавлення волі, передбачений ст. 63 Кримінального кодексу України, перевищує максимальний строк можливого покарання. Зазначає, що судовий розгляд кримінального провадження проводиться протягом більше 10 років, вирок по справі не винесено та на теперішній час він вважається незасудженою особою.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 просить встановити порушення його прав державою, оскільки таке тривале тримання під вартою є порушенням ст. ст. 3, 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прирівнюється до катування, є порушенням розумних строків судового розгляду та права на справедливий суд.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та захисник адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримали та просили зазначену скаргу задовольнити.

Прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на той факт, що статтями 202, 203 КПК України передбачений виключний перелік обставин, за яких особа може бути звільнена з-під варти, серед яких порушення граничних строків тримання під вартою, які перевищують максимальний розмір покарання за вчинений злочин, відсутнє. При цьому, положення ч. 5 ст. 72 КК України, на які посилається заявник, застосовуються судом виключно під час винесення вироку. Метою попереднього ув`язнення є запобігання можливому ухиленню особи, взятої під варту, від органів досудового розслідування та суду, перешкоджанню кримінальному провадженню або зайняття злочинною діяльністю. Звільнення ОСОБА_3 з-під варти, на думку прокурора, може призвести до настання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, що знайшло своє відображення в ухвалі Харківського апеляційного суду від 11.12.2019 та ухвалі Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.12.2021 року.

Враховуючи викладене, прокурор вважає, що правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 немає та він просить відмовити у її задоволенні.

Представник ДУ «Харківський слідчий ізолятор» у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином.

21.01.2022 року на адресу Жовтневого районного суду м. Харкова надійшли письмові заперечення представника ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_7 , в яких вона просить відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 в повному обсязі, посилаючись на той факт, що ув`язнений утримується під вартою на законних підставах на підставі судового рішення, яким продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_3 .
Крім цього, 16.06.2022 року на адресу суду надійшов лист начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_8 від 14.06.2022 року, яким направлено копії ухвал Дзержинського районного суду м. Харкова про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ув`язненого ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
З довідки за особовою справою від 12.01.2022 року встановлено, що з 26.05.2012 року ОСОБА_3 тримається під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор», яка знаходиться в межах територіальної юрисдикції Жовтневого районного суду м. Харкова.
20.05.2012 року ОСОБА_3 затриманий СУ ГУ МВС України в Харківській області за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, п. 13, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.
Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2013 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115, п. 14 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, 70 КК України до 10 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25.05.2017 року вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.11.2013 року скасовано, справу повернуто на новий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.02.2018 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 13, 14 ч. 2 ст. 115, п.п. 4, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України, до довічного позбавлення волі.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 11.12.2019 року вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.02.2018 року скасовано, справу повернуто на новий судовий розгляд в іншому складі суддів.
Крім цього, ухвалою Харківського апеляційного суду від 11.12.2019 року міру запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 діб, тобто до 10 лютого 2020 року.
У подальшому, ухвалами Дзержинського районного суду м. Харкова строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 неодноразово продовжувався, строком до 14.01.2022 року.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.12.2021 року строк тримання під вартою ОСОБА_3 продовжено до 25.02.2022 року.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.02.2022 року строк тримання під вартою ОСОБА_3 продовжено до 23.04.2022 року.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.04.2022 року строк тримання під вартою ОСОБА_3 продовжено до 19.06.2022 року.
Станом на момент розгляду зазначеної скарги ув`язнений ОСОБА_3 тримається під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.04.2022 року.
Відповідно до положень абз. 2 ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Таким чином, ув`язнений ОСОБА_3 має право оскаржити судові рішення про продовження строку тримання під вартою в апеляційному порядку.
При цьому, суд апеляційної інстанції має повноваження перевірки підстав для подальшого тримання особи під вартою чи наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.
Слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого тримається під вартою ув`язнений, не може перебирати на себе повноваження суду апеляційної інстанції та надавати оцінку законності та обґрунтованості рішень інших судів, а перевіряє лише їх наявність.
Інше тлумачення порушувало б принцип правової визначеності (складової принципу верховенства права), яким передбачено принцип остаточності судового рішення (res judicata).
Таким чином, на теперішній час стосовно ОСОБА_3 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжений ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.04.2022 року.
Доводи ОСОБА_3 про те, що строк його перебування під вартою, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року), перевищує 15 років, тобто максимальний строк покарання у виді позбавлення волі на певний строк, яке передбачене ст. 115 КК України, та яке може бути йому призначене, не відповідає дійсності, оскільки за санкцією ч. 2 ст. 115 КК України передбачене максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Крім цього, положення Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» №838-VIII від 26.11.2015 року, на які посилається заявник, застосовуються судом виключно під час розгляду кримінального провадження та винесення вироку.

Таким чином, обставин, які б свідчили про наявність підстав ухвалення рішення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КПК України, судовим розглядом не встановлено, а тому в задоволенні скарги ОСОБА_3 необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 206, 309, 369 372, 376, 392 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:
У задоволенні скарги ув`язненого ОСОБА_3 , яка подана в порядку ст. 206 КПК України, на порушення прав ув`язненого та незаконне тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 21.06.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1