У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією в м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Львові ОСОБА_6 , погоджене начальником відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Угля, Тячівського району, Закарпатської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 4 (з обслуговування м. Мукачево) Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, рядового поліції, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:
З клопотання та доданих до нього матеріалів встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією в м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Львові проводиться досудове у кримінальному провадженні відомості про яке внесено 16.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000204 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 16.10.2022 приблизно о 19 год. 00 хв., водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Passat» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі М 06 Київ Чоп, 805 км, с. Барвінок, Ужгородського району, Закарпатської області, від м. Мукачево в напрямку до м. Ужгород, проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідним чином не відреагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці руху, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на який вийшов пішохід неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який супроводжував велосипед марки «KINETIC», і перед яким зменшив швидкість та зупинився автомобіль, що рухався по суміжній правій смузі, не вжив заходів для зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу, здійснив наїзд на неповнолітнього ОСОБА_7 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці дорожньо-транспортної пригоди.
Своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги п. 1.5, п. 2.3 «б», «д», п. 12.3, п. 18.1, п.18.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, якими визначено:
п. 1.5 ПДР - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 2.3 «б», «д» ПДР - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
п. 12.3 ПДР - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;
п. 18.1 ПДР - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;
п. 18.4 ПДР - якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Невиконання водієм ОСОБА_5 п. 12.3, п.18.1, п.18.4 вимог Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме: отриманням неповнолітнім ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, що призвели до його смерті.
За таких обставин, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
Клопотання мотивоване тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду оскільки злочин, який інкримінується ОСОБА_5 є тяжким і передбачає можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а також те, що Закарпатська область межує з Республікою Польща, Угорщиною, Румунією, Словаччиною дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України; незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, може здійснювати тиск та вплив на свідків з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів. Даний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 працює в органах поліції та під час проходження служби набув широке коло знайомих серед службових осіб різних правоохоронних органів та в силу виконання покладених на нього обов`язків отримав досвід про особливості роботи правоохоронної системи, її методи та способи.
У судовому засіданні прокурор відомості, викладені в клопотанні підтримав, просив таке задовольнити.
Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 заперечував проти поданого клопотання, просив відмовити у його задоволенні, оскільки оголошена ОСОБА_5 підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення не відповідає обставинам справи та складена виключно на припущеннях органу досудового слідства. Зазначені начебто порушення п.1.5 та 2.3 (б,д) Правил дорожнього руху носять виключно загальний та декларативний характер. Зазначене порушення п.12.3 ПДР жодного свого експертного підтвердження не має, а обставини об`єктивності спроможності виявити небезпеку з боку ОСОБА_5 взагалі не досліджені. Зазначені порушення п.18.1 та 18.4 ПДР України спростовуються показами свідків події ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з пояснень яких можна встановити, що діти вийшли втрьох на пішохідний перехід та на середині правої смуги руху двоє зупинились, а ОСОБА_7 прискорив рух та побіг вперед. Органом досудового слідства не з`ясовано де знаходився ОСОБА_5 та коли він почав зменшувати швидкість руху
Окрім того, в порушення вимог законодавства про надання копій матеріалів, не надано копії схеми дорожньо-транспортної пригоди.
Вказав, що в матеріалах справи взагалі не надана оцінка діям ОСОБА_7 , а саме: наявність в його діях порушень вимог п.4.4, 4.10, 4.14 (а,б) ПДР.
Щодо зазначених в клопотанні слідчого ризиків, передбачених ст. 177 КПК України захисник вказав, що в матеріалах справи та клопотанні про застосування запобіжного заходу серед зазначених ризиків згідно ст. 1 77 КПК України вказано лише на той факт, що наявність кордонів з європейськими державами, зможе спонукати ОСОБА_12 до переховування від органів досудового слідства. Жодного іншого доводу та доказів в наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України в клопотанні не зазначено. Відносно п.3 ч.1 ст.194 КПК України в матеріалах справи та клопотанні про застосування запобіжного заходу не зазначено про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Відповідно до п.4,5,6,7 ч.1 ст. 178 КПК України не висвітлені питання, що стосуються особи ОСОБА_5 а саме те, що з червня 2021 року ОСОБА_5 разом з своїм неповнолітнім братом ОСОБА_13 , 2017 року народження, являється сиротою. Станом на теперішній час неповнолітній ОСОБА_14 проживає та знаходиться на повному утриманні ОСОБА_5 , а також те, що ОСОБА_5 відповідно до характеристик з місця роботи та місця проживання характеризується виключно з позитивного боку.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 не має на меті жодним чином ухилятися від дізнання, слідства або суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність.
Просив також врахувати, що ОСОБА_5 є сіротою, його батько загинув у дорожньо-транспортній пригоді в 2016 році, а мати померла в 2021 році. Під опікою ОСОБА_5 перебуває його молодший брат, якому п`ять років.
На основі вищевикладеного, просив обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: особисту поруку.
В судове засідання з`явився начальник Управління патрульної поліції в Закарпатській області ОСОБА_15 , який подав заяву про взяття на особисту поруку підозрюваного ОСОБА_5 . Зазначив, що підозрюваний з квітня 2021 року призначений на посаду поліцейського Управління патрульної поліції в Закарпатській області та станом на теперішній час знаходиться в його особистому підпорядкуванні. За своїми функціональними обов`язками та особливо у період воєнного стану він виконує функції по захисту держави та охороні безпеки громадян України. За період служби характеризується виключно з позитивного боку, як відповідальний працівник, не притягався до дисциплінарної відповідальності, серед колег та керівництва характеризується виключно з позитивної сторони. Зазначив, що ОСОБА_5 є сиротою та безпосередньо здійснює одноосібну опіку за неповнолітнім братом ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Підозрюваний та його захисник підтримали заяву про взяття на поруки.
Прокурор заперечувала проти задоволення даної заяви.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Шостим слідчим відділом (з дислокацією в м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Львові проводиться досудове у кримінальному провадженні відомості про яке внесено 16.10.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000204 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі КК України).
17 жовтня 2022 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином. Санкція статті передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, суду, незаконний вплив на потерпілих, свідків, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя, враховує дані, що характеризують особу підозрюваного, той факт, що вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає за доцільне, з урахуванням виключних обставин, клопотання слідчого задовольнити.
Щодо твердження захисника обвинуваченого, що ОСОБА_5 є опікуном малолітнього ОСОБА_13 , то такі не підтверджені належними доказами, надана на підтвердження медична довідка про те, що ОСОБА_5 за станом здоров`я може вести догляд за ОСОБА_5 не свідчить про призначення його опікуном. Крім того, як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_5 фактично проживає в м. Ужгород, окремо від малолітнього ОСОБА_13 .
Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при обранні запобіжного заходу, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.
Щодо поданої заяви ОСОБА_15 про застосування запобіжного заходу в вигляді особистої поруки відносно ОСОБА_5 , слідчий суддя зазначає наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Так, зважаючи на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_5 та його суспільну небезпеку, слідчий суддя вважає, що на даний час запобіжний захід у виді особистої поруки є неспівмірним з ризиками, передбаченими ст.177 КПК України, а також особою, яка звернулась із заявою не додано будь-яких доказів аналізуючи з яких, слідчий суддя міг би зробити висновок, що вказана особа дійсно може позитивно впливати на поведінку обвинуваченого, а також зможе ефективно виконати свої зобов`язання, як поручителя.
Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в:
Клопотання задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою обчислювати ОСОБА_5 з 23 год. 50 хв. 16 жовтня 2022 року по 14 грудня 2022 року включно.
Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
У задоволенні заяви начальника Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_15 про взяття підозрюваного ОСОБА_5 на особисту поруку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 19 жовтня 2022 року об 11 год. 45 хв.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1