ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/175/22 Справа № 711/2232/22 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_1 Категорія: ст. 182 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря за участю прокурора підозрюваного захисника ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 травня 2022 року про часткове задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петровське, Краснолуцького району, Луганської області, громадянина України, який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління національної поліції в Черкаській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді із клопотання, за погодженням прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_5 , в якому просив застосувати відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 травня 2022 року клопотання старшого слідчого ОСОБА_8 задоволено частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 198480 грн.

Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_6 відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України протягом встановленого строку:

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду;

не відлучатися за межі Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, реєстрації та/чи роботи;

не спілкуватися без участі слідчого або прокурора з особами, що набули статусу експерта, свідків, підозрюваних у кримінальному провадженні;

здати на зберігання до Управління державної міграційної служби у Черкаській області протягом двох робочих днів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_6 покладені на нього судом процесуальні обов`язки.
Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що враховуючи особу підозрюваного та особливості події кримінального правопорушення (місце, спосіб, засоби вчинення, участь у його вчиненні, наслідки) особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної його процесуальної поведінки, оскільки його поведінка свідчить про нездатність самостійно додержуватись встановлених норм правопорядку та свідоме їх ігнорування.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.05.2022 року та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, без застосування обов`язку щодо здачі паспорту для виїзду за кордон та інших документів, що дають право на виїзд.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу на обґрунтування наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Зазначає, що прокурор не надав доказів того, що підозрюваний впливає або може впливати на свідків чи інших учасників процесу.
Також немає підстав вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. Факт перетину кордону у перші дні війни, не свідчить про наявність вказаного ризику, а навпаки свідчить про його відсутність, оскільки незважаючи на те, що ОСОБА_6 перебував за межами України, відразу повернувся в м. Черкаси. Коли минула небезпека вторгнення російський військ на територію Черкаської області.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000272, внесеного до ЄРДР 03.11.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.
ОСОБА_6 будучи особою відповідальною за здійснення технічного нагляду на об`єктах будівництва, замовником на яких виступав Департамент будівництва Черкаської обласної державної адміністрації, являючись в розумінні ст. 18 КК України службовою особою, тобто особою, що обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з начальником управління служби замовника та будівництва Департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації ОСОБА_9 , сприяв останньому у вчиненні розтрати грошових коштів державного бюджету шляхом зловживання своїм службовим становищем на користь ТОВ «Паритет 777» під час виконання робіт на об`єкті «капітальний ремонт і реставрація (Капітальний ремонт покрівлі та утеплення будівлі ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2 м. Тальне Черкаської області)» протягом жовтня-грудня 2020 року.
З урахуванням зібраних в ході досудового розслідування доказів ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у пособництві в розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненій в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191 КК України, а саме в пособництві в розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненій за попередньою змовою групою осіб, та ч. 1 ст. 366 КК України, а саме в складанні та видачі завідомо неправдивих офіційних документів.
За доводами прокурора причетність ОСОБА_6 до вчинення злочину підтверджується зібраними доказами та враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків вчинення злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді застави із покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми обрання запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006 року, ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Таким чином, норми Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінально процесуального законодавства мають узгоджуватися з нормами Конвенції та рішеннями ЄСПЛ.
Згідно з п.9 ч.2 ст.131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, які доведені сторонами кримінального провадження і які слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності з наявними ризиками, зазначеними у ст. 177 КПК України.
Відповідно до приписів ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Термін «обґрунтована підозра», згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Обґрунтованість оголошеної ОСОБА_6 підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Апеляційний суд зазначає, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд повинен враховувати вимоги п.п. 3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Слідчий суддя при розгляді клопотання прийшов до висновку, що задля виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігання, встановленим у судовому засідання ризикам, передбаченим п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є неможливим застосування до нього такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання чи порука (більш м`який запобіжний захід).
Враховуючи особу підозрюваного та особливості події кримінального правопорушення (місце, спосіб, засоби вчинення, участь у його вчиненні, наслідки) вбачається, що особисте зобов`язання не забезпечить достатніх гарантій належної його процесуальної поведінки, оскільки поведінка підозрюваного ОСОБА_6 свідчить про нездатність самостійно додержуватись встановлених норм правопорядку та свідоме їх ігнорування.
Крім того, слідчий суддя врахував і ту обставину, що відповідно до ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.01.2022р. (справа №712/544/22), за кримінальним провадженням №0000042 відносно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід особисте зобов`язання строком на 60 діб, а саме до 20.03.2022 року включно та покладені процесуальні обов`язки - прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися за межі Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; утримуватися від спілкування зі свідками.
Як встановлено під час вирішення даного клопотання в суді першої інстанції, протягом часу з 27.02.2022 року по 25.05.2022 року, зокрема і в період дії ухвали слідчого судді від 20.01.2022 року, ОСОБА_6 неодноразово перетинав державний кордон, здійснював виїзди у інші країни світу, що свідчить про те, що ним фактично не було виконано судове рішення від 20.01.2022 року в частині здачі до органів міграційної служби документів, які надають йому право виїзду з України та в`їзду в Україну.
Колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта про можливість обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а не застави, як просить сторона обвинувачення, не є переконливими, оскільки спростовуються як дослідженими доказами, так і не свідчать про те, що процесуальна поведінка підозрюваного буде належною та буде гарантувати дотримання ним вимог КПК України.
Особиста порука не може бути застосована до підозрюваного, оскільки ні до слідчого судді ні і суд апеляційної інстанції не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити її до органу досудового розслідування, чи в суд на першу про те вимогу.
Оцінюючи потреби досудового розслідування по даному кримінальному провадженню у контексті засад верховенства права та недопущення дискримінаційного поводження з особою, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочину та презумпцію невинуватості і забезпечення доведеності вини, з огляду на обставини кримінального провадження та ступінь обґрунтованості підозри, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави.
Колегія суддів враховує доводи як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.
Положення ст.179 КПК України регламентують, що особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Оскільки протягом апеляційного розгляду не було обґрунтовано підозрюваним ОСОБА_6 наявність виняткових обставин, які дають можливість для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, без застосування обов`язку щодо здачі паспорту для виїзду за кордон та інших документів, що дають право виїзду, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що забезпечити належну поведінку останнього можливо шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави.
Також, при обранні запобіжного заходу слідчий суддя вважав, що розмір застави 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 248100 грн. є явно завищеним, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що менший розмір застави не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. А тому слідчий суддя прийшов до висновку застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 198480 грн.
Такий запобіжний захід, на думку суду апеляційної інстанції, здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
За таких обставин, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких підозрюваний ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом не встановлено.
Тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді за викладених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає, а застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави, на думку суду апеляційної інстанції, відповідає нормам кримінального процесуального законодавства та позиції Європейського суду з прав людини.
Керуючись ст.ст. 182, 309, 405, 407, 419, 422 КПК України, Апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 травня 2022 року про часткове задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3