№ 207/785/21
№ 1-кп/207/124/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представників потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000097 від 14.08.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянки України, яка має вищу освіту, розлученої, працюючої ТОВ «Діджитал контакт» на посаді начальника розрахункового відділу, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20.05.2020 року, приблизно о 22.00 год. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи навмисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, схопила ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 за ліву руку та почала шкрябати, в результаті своїх неправомірних дій ОСОБА_8 завдала потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді ушкодження у вигляді двох саден на лівій верхній кінцівці - відносяться до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки.

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, тобто в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження.

Захисником ОСОБА_7 було подано клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності, в якому вона просила звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закрити кримінальне провадження, оскільки інкримінований ОСОБА_8 злочин є проступком, вчинений нею 20 травня 2020 року, з моменту його вчинення минуло понад два роки, тобто минули строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, від слідства вона не ухилялась, нових злочинів не вчинила.

Обвинувачена ОСОБА_8 в судовому засіданні клопотання свого захисника підтримала, не заперечувала проти закриття кримінального провадження щодо неї на підставі ст.49 КК України в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Зазначила, що не визнає себе винною у вчинені кримінального проступку за ч.1 ст.125 КК України. Злочин щодо ОСОБА_4 не вчиняла. Правові наслідки закриття кримінального провадження і звільнення її від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав їй роз`яснені судом і зрозумілі. Наполягає на закритті кримінального провадження.

Прокурор не заперечував щодо звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, у зв`язку зі спливом строку давності, на підставі ст.49 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представники заперечень не заявляли.

Вислухавши думки учасників кримінального провадження, суд вважає клопотання захисника та обвинуваченої таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, регламентовано параграфом 2 глави 24 КПК України.

Згідно з п.1 ч.2, ч.8 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

За змістом ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа №462/2762/14, провадження №51-1241км18), що за змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Статтею 44 КК України визначено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

За п.1 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно з ч.2, ч.3 ст.49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності.

З матеріалів кримінального провадження слідує, що кримінальний проступок за ч.1 ст.125 КК України скоєно обвинуваченою ОСОБА_8 20 травня 2020 року, а з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності захисник обвинуваченої звернулась до суду 22.09.2022 року, тобто після спливу двох років з дня вчинення злочину.

Відповідно до ч.2 ст.12 КК України, злочин за ч.1 ст.125 КК України є проступком.

За вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

У судовому засіданні не встановлено наявності підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2-3 ст.49 КК України. Обвинувачена ОСОБА_8 зазначила, що їй відомі наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав та вона наполягає на задоволенні заявленого її захисником клопотання.

Отже, зважаючи на те, що з дня вчинення ОСОБА_8 злочину за ч.1 ст.125 КК України, яке є проступком, минуло більше ніж два роки, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся і не переривався, а також те, що обвинувачена надала згоду на звільнення від кримінальної відповідальності, суд вважає можливим звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження щодо неї.

Окрім цього, думка учасників судового провадження щодо звільнення від кримінальної відповідальності особи, яка не заперечує проти такого звільнення, не може вплинути на прийняття рішення про звільнення її від кримінальної відповідальності, оскільки прийняття такого рішення є не правом суду, а є його обов`язком. Такі рекомендації судам надано постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», зокрема її п.8.

Стосовно заявленого потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст.129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження, як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченої ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_8 моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає потерпілому пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК.

Відповідно до висновку викладеного у постанові від 17.06.2020 року Великої Палати Верховного Суду справа №598/1781/17, потерпілий від кримінального правопорушення має право клопотати перед судом про визначення грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути йому компенсовані. Таке право залишається у потерпілого незалежно від того, чи розгляд кримінального провадження завершено винесенням обвинувального вироку або ж ухвали про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.124, ч.1 ст.126 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Це питання може вирішити відповідно до положень ч.5 ст.534 КПК України, суд, який виніс рішення без вирішення питання про розподіл процесуальних витрат.

Отже, потерпілий не позбавлений права звернутись до суду із клопотанням про розподіл судових витрат після постановлення ухвали про закриття кримінального провадження.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує згідно до положень ст.100 КПК України.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що під час судового засідання встановлено наявність законних підстав для закриття кримінального провадження зі звільненням обвинуваченої ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 49 КК України, ст.ст. 284-286, 370, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст.125 КК України по закінченню строків давності та закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000097 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2020 року, відносно ОСОБА_8 про притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 залишити без розгляду.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду на протязі семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1