Справа № 466/142/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/237/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 27 січня 2022 року, -

за участю прокурора ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_6

встановила:

ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 січня 2022 року відмовлено за безпідставністю у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, засудженого державної установи «Личаківської виправної колонії №30» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Мотивуючи своє рішення, суддя суду першої інстанції, зокрема, вказав, що з поданих матеріалів вбачається, що засуджений ОСОБА_6 , перебуваючи під вартою у СІЗО м. Львова з 01.04.2016 допустив 4 порушення вимог режиму утримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією установи не заохочувався. За час відбування покарання в установі ЛВК № 30, допустив 13 порушень вимог режиму відбування покарання, адміністрацією установи заохочувався один раз. Згідно характеристики засудженого, останній всупереч до ст. ст. 123, 127, 128 Кримінально-виконавчого кодексу України, не приймає особистої участі у організації виховних заходів, які проводяться у виправній колонії. Не відвідує богослужіння, релігійні обряди та бібліотеку установи. Відповідно до статті 123 КВК України, включений до програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», але до її реалізації не прагне. До виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Відповідально ставиться до робіт по благоустрою установи виконання покарань. Всупереч до ст.125 КВК України, засуджений не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, не завжди дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. За характером запальний, скритний. У відношенні до себе недостатньо вимогливий. В судовому засіданні вину в скоєному злочині визнав частково. Вказані обставини, на думку суду не свідчать про те, що засуджений довів своє виправлення, оскільки останній неодноразово судимий, за час відбування покарання допустив сімнадцять порушень режиму вимог режиму утримання і лише один раз заохочувався, а належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.
На дану ухвалу засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, застосувати до нього ст. 81 КК України та звільнити від подальшого відбування покарання. Вважає, що судом першої інстанції винесено незаконне рішення, порушено норми КПК та його права. Вказує, що відбуває покарання з 24.03.2016 р. і на даний час відбув 3/4.
Заслухавши доповідь судді, виступ засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора про безпідставність апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув певну частину призначеного строку покарання.
Верховний Суд України в постанові Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року вказує, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 засуджений 23.06.2016 Галицьким районним судом м. Львова за ст. 187 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 17.02.2017. Колегією суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області вирок від 23.06.2016 залишено без змін. На підставі ст.72 ч.5 КК України, йому зараховано строк перебування під вартою з 24.03.2016 по 17.02.2017 з розрахунком 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок терміну покарання: 24.03.2016 Кінець терміну покарання: 01.05.2022..
Перебуваючи під вартою у СІЗО м. Львова з 01.04.2016 допустив 4 порушення вимог режиму утримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією установи не заохочувався. За час відбування покарання в установі ЛВК № 30, допустив 13 порушень вимог режиму відбування покарання, адміністрацією установи заохочувався один раз. Згідно характеристики засудженого, останній всупереч до ст. ст. 123, 127, 128 Кримінально-виконавчого кодексу України, не приймає особистої участі у організації виховних заходів, які проводяться у виправній колонії. Не відвідує богослужіння, релігійні обряди та бібліотеку установи. Відповідно до статті 123 КВК України, включений до програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», але до її реалізації не прагне. До виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Відповідально ставиться до робіт по благоустрою установи виконання покарань. Всупереч до ст.125 КВК України, засуджений не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, не завжди дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. За характером запальний, скритний. У відношенні до себе недостатньо вимогливий.
При застосуванні умовно дострокового звільнення від відбування покарання враховується поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування потерпілій особі матеріальних збитків.
Частиною 1 ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення, так, наявність у засудженого за час відбування покарання заохочень та інші згадані вище характеристики, не свідчать про те, що засуджений довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, відтак в даному конкретному випадку недостатнім підтвердженням можливості продовження процесу виправлення за умови застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачає.
Водночас, колегія суддів, звертає увагу, що суд першої інстанції згідно мотивів наведених в ухвалі, клопотання розглянув в порядку визначеному ст. 81 КК України, відтак покликання в ухвалі суду першої інстанції на ст. 82 КК України слід вважати помилковим.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегіясуддів,

постановила:

апеляційну скаргу з доповненнями засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 27 січня 2022 року, якою відмовлено за безпідставністю у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, засудженого з державної установи «Личаківської виправної колонії №30» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4