Справа № 134/991/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2022 року Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт Крижопіль матеріали кримінального провадження № №0000109, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 червня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м Синельникове, Синельниковського району Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, українця, повною середньою освітою, непрацюючого, не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 354 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Наприкінці травня - на початку червня 2022 року, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , переслідуючи мету здійснення незаконної порубки дерев для заготівлі на зиму лісоматеріалів (дров), побоюючись факту свого викриття, заздалегідь обдумавши свої дії та передбачаючи їх відповідні наслідки, діючи умисно, вирішив здійснити підкуп працівника Державного підприємства «Тульчинське лісомисливське господарство» , який, на його думку, не є службовою особою, шляхом висловлення пропозиції про надання неправомірної вигоди (підкупу), за невчинення останнім в його інтересах будь- яких дій, щодо можливої фіксації указаного факту, не повідомлення, у випадку його викриття, службових осіб даного підприємства та правоохоронних органів.
Виконуючи заздалегідь заплановані дії, 06.06.2022 в обідній час ОСОБА_4 , з метою підготовки для здійснення подальшої незаконної рубки дерев, підшуканню найбільш зручного для цього місця та можливого підкупу працівника лісового господарства прибув до кварталу №54 обходу №7 Заболотненського лісництва ДП «Тульчинське лісомисливське господарство», де перебуваючи у лісі побачив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , працюючого згідно наказу №136-к від 30.11.2021 по ДП «Тульчинське лісомисливське господарство», на посаді майстра лісу, який йому раніше знайомий не був, але в розмові з яким, ОСОБА_4 з`ясував, що він є працівником лісового господарства, що відповідає за охорону лісу на даній ділянці.
Відповідно, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що особа, з якою він зустрівся та спілкується у лісі, є представником підприємства та здійснює охорону лісових насаджень, вирішив здійснити його підкуп, шляхом висловлення пропозиції щодо надання незаконної грошової винагороди спрямованої на забезпечення здійснення незаконної рубки, у вигляді отримання інформації про можливий час та місце її проведення, щоб не бути викритим, а також, не повідомлення про даний факт компетентних на те органів та службових осіб, забезпечивши таким чином можливість укриття даного факту від правоохоронних органів та службових осіб ДП «Тульчинське лісомисливське господарство».
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на підкуп особи, яка працює на користь підприємства ОСОБА_4 , 06.06.2022 близько 13:30 перебуваючи на території кварталу №54 обходу №7 Заболотненського лісництва ДП «Тульчинське лісомисливське господарство», в розмові із ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що останній є працівником ДП «Тульчинське лісомисливське господарство», який забезпечує охорону лісових угідь та не є службовою особою, запропонував ОСОБА_6 , шляхом висловлення пропозиції, у власних інтересах, грошові кошти в сумі 3000 гривень, в якості неправомірної вигоди за сприяння у здійсненні незаконної порубки лісу та не вчинення ним будь-яких дій пов`язаних з використанням свого становища, яке він займає, вчинивши таким чином пропозицію працівнику підприємства щодо надання неправомірної вигоди.
В той же час, ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправність та незаконність дій ОСОБА_4 , про вказаний факт повідомив правоохоронні органи Тульчинського району Вінницької області, забезпечивши до їх приїзду знаходження ОСОБА_4 на місці вчинення кримінального правопорушення.
Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 354 КК України, тобто підкуп працівника підприємства, установи чи організації, а саме у пропозиції працівникові підприємства, який не є службовою особою та працює на користь підприємства, надання неправомірної вигоди за не вчинення ним будь-яких дій пов`язаних з використанням становища, яке він займає, в інтересах того, хто пропонує таку вигоду.
У даному кримінальному провадженні 20 липня 2022 року між процесуальним прокурором ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.
Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч. 1 ст. 354 КК України.
Згідно з угодою про визнання винуватості підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні; повністю виконати положення даної угоди.
Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 354 КК України - у виді штрафу.
Крім того, прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 354 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник ОСОБА_5 також просила затвердити угоду про визнання винуватості.
Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Судом з`ясовано, що будь-яких скарг обвинувачений ОСОБА_4 під час кримінального провадження не подавав.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 354 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, що в силу вимог ч. 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.
Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.
Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди про визнання винуватості є добровільним. Взяті обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою про визнання винуватості зобов`язання очевидно можливі для виконання.
З огляду на викладене, враховуючи пом`якшуючі обставини, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, а також те, що даним кримінальним правопорушенням не завдано шкоди правам та інтересам окремих осіб, воно не набуло значного суспільного резонансу, що суспільний інтерес виражається в зменшенні рівня злочинності, запобіганні, виявленні та припиненні кримінального правопорушення і забезпеченні швидкого досудового розслідування та судового розгляду, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 354 КК України, та затвердження угоди про визнання винуватості.
За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Судові витрати та речові докази відсутні.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 липня 2022 року, укладену між заступником Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 354 КК України призначивши узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 20 липня 2022 року у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ч.ч. 1 і 5 ст. 476 КПК України, що у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку; умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: