Провадження по справі № 1-кс/522/5516/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження №0001067 від 21.02.2018 року, у справі № 522/10508/18,

ВСТАНОВИВ:
В провадження судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшла заява ОСОБА_3 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження № 0001067 від 21.02.2018 року, у справі № 522/10508/18.
В обґрунтування вимог заявник послався на те, що в провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження №0001067 від 21.02.2018 року стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3, 4 ст. 358 КК України. Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 від 21.06.2022 року у справі №522/4157/17, в рамках кримінального провадження №009562 від 22.12.2016 року за ч. 2 ст. 191 КК України, було вирішено клопотання про скасування арешту на майно третьої особи. В мотивувальній частині ухвали зазначено, що слідчим суддею було досліджено матеріали кримінального провадження №009562 від 22.12.2016 року, які були надані слідчим СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , з яких вбачається наступне: «Згідно заяви Голови правління Кредитної спілки «Промислово-фінансова спілка» (далі КС «ПФС») ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_3 , будучи заступником КС «ПФС», не маючи на те повноважень, здійснив продаж ряду об`єктів нерухомості, серед яких було приміщення по АДРЕСА_1 ».
Згідно наданих до суду матеріалів кримінального провадження №009562 від 22.12.2016 року, саме у третьому томі матеріалів кримінального провадження №0009567 наявні: пам`ятка про права та обов`язки потерпілого, видана ОСОБА_3 слідчим ОСОБА_7 ще 21.05.2019 року та протокол допиту потерпілого ОСОБА_3 від 21.05.2019 року, вбачається про статус ОСОБА_3 як потерпілого.
Враховуючи вищевикладене, заявник вважає, що у судді ОСОБА_4 при дослідженні матеріалів кримінального провадження №0009567 вже сформувалась особиста думка щодо ОСОБА_3 у негативну для нього сторону, що підтверджується в мотивувальній частині вищезазначеної ухвали, де суддя ОСОБА_4 : фактично визнав винним ОСОБА_3 та визнав відсутність у ОСОБА_3 повноважень щодо представництва кредитної спілки; помилково проігнорував наявність у ОСОБА_3 статусу потерпілого, що є недопустимим та викликає сумнів у неупередженості судді. До того ж, зазначене вище клопотання про скасування арешту на третьої особи рішенням судді ОСОБА_4 було приєднано і розглядалось в матеріалах кримінального провадження №0003602.
У судове засідання, будучи належними чином повідомленими, заявник та прокурор не з`явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 380 КПК України, їх неприбуття не є перешкодою для розгляду поданої заяви.
Суддя ОСОБА_4 до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, давати пояснення не забажав.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, дослідивши обставини по справі, приходить до таких висновків.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 75 КПК України, відвід може бути заявлений лише тому судді, який розглядає кримінальне провадження.
Статтею 75 КПК України визначено перелік обставин, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні.
Так, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Згідно ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Відповідно до Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільним від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 у справі «Білуга проти України» від 28.10.1998 у справі «Ветштайн проти Швейцарії», тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду.
У чинному кримінальному процесуальному законі закріплено інститут відводу (самовідводу) судді, який, по суті, є єдиним способом вирішення конфлікту інтересів в їхній професійній діяльності, прямо передбаченим законом. При цьому, інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.
Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки судді, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання своїх обов`язків.
Як встановлено судом, доводи заявника щодо упередженості судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 є необґрунтованими та документально не підтвердженими з огляду на наступне.
При розгляді заявленого відводу судом не встановлено взаємозв`язку між матеріалами кримінального провадження № 0001067 від 21.02.2018 року та №009562 від 22.12.2016 року, тому суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого відводу судді ОСОБА_4 від розгляду вказаного провадження.
Щодо посилання заявника про визнання суддею ОСОБА_4 винним ОСОБА_3 та відсутність у останнього повноважень щодо представництва кредитної спілки у кримінальному провадженні №009562 від 22.12.2016 року, суд зазначає, що як вбачається з ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 від 21.06.2022 року, суддя не визнавав винним ОСОБА_3 та не вказував на відсутність у нього повноважень, а лише послався на обґрунтування заяви Голови правління КС «ПФС» ОСОБА_6 , в якій це було зазначено.
Таким чином, відсутні підстави для задоволення заявленого відводу судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 .
Приймаючи до уваги наведене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження №0001067 від 21.02.2018 року, у справі № 522/10508/18.

Керуючись ст. 75, 80, 81, 372, 376 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження №0001067 від 21.02.2018 року, у справі № 522/10508/18.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського районного суду
м. Одеси ОСОБА_1