Справа № 133/1895/22
Ухвала
Іменем України
26 вересня 2022 року Калинівський районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Калинівка в режимі відеоконференції клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000201 від 19.08.2022 року, щодо неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, учня 7 класу КУ «Ліцей № 7 Козятинської міської ради Вінницької області», уродженця міста Козятин Вінницької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

за участі сторін кримінального провадження та учасників судового провадження:

прокурора Козятинського відділу

Хмільницької окружної прокуратури

Вінницької області ОСОБА_4 ,

особи стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_3 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника сектору превенції

ВП № 2 Хмільницького РВП ГУНП

у Вінницькій області ОСОБА_8 ,

представника служби у справах дітей

Козятинської міської ради ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:
19 серпня 2022 року близько 11:00 години, малолітній ОСОБА_3 достовірно знаючи про право особи на недоторканість житла, в порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла чи іншого володіння особи, перебуваючи по АДРЕСА_2 , зайшов на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_3 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та таким чином проник на вищеописану приватну територію, належну ОСОБА_7 .

В подальшому, перебуваючи у дворі домоволодіння, що належить ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 взяв у сховку ключа від вхідних дверей до будинку, який розташований на території даного домоволодіння. Діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та їх наслідків, не маючи на це законних підстав, всупереч волі власника, за допомогою ключа відчинив вхідні двері, зайшов до будинку та почав обстежувати кімнати. Інших дій ОСОБА_3 не вчинив, оскільки власник домоволодіння ОСОБА_7 повернувся додому і припинив незаконні дії ОСОБА_3 .

Таким чином, своїми умисним діями малолітній ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, - порушення недоторканності житла, тобто незаконне проникнення до житла.

Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні клопотання підтримала та просила застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 примусовий захід виховного характеру у виді застереження.

Особа, стосовно якої розглядається клопотання - ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння при наведених вище обставинах визнав повністю, щиро покаявся у скоєному. Проти задоволення клопотання заявленого прокурором не заперечує.

Законний представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 та захисник - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просили звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та застосувати до нього примусові заходи виховного характеру у виді застереження.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора не заперечував. Претензій матеріального та морального характеру до малолітнього ОСОБА_3 немає.

Представник служби у справах дітей Козятинської міської ради ОСОБА_9 та представник сектору превенції відділення поліції № 2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру.

Дослідивши матеріали справи, заявлене клопотання, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 КК України, суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до Кримінального кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КК України, кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Як вбачається з свідоцтва про народження НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто на час вчинення суспільно небезпечного діяння йому виповнилось 13 років, тому він не досяг віку, з якого наступає кримінальна відповідальність за ч.1 ст.162 КК України, а отже він не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

Згідно ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст. 97 КК України, неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 314 КПК України суд за результатами підготовчого судового засідання, крім іншого, має право закрити провадження у випадку встановлення, в тому числі, підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України. Дана норма передбачає право суду закрити кримінальне провадження, у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 2 статті 105 КК України передбачено, що до неповнолітнього можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у виді: застереження; обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років.

Вивчивши матеріали клопотання, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння. Крім того, судом встановлено, що вказане діяння дійсно мало місце, у зв`язку з чим, відносно ОСОБА_3 слід застосувати примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.

При визначенні виду примусових заходів виховного характеру малолітньому ОСОБА_3 , суд враховує його особу, а саме те, що він є сиротою, виховується опікунами, які забезпечують йому належні умови для проживання і навчання, вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального проступку, вчинив суспільно небезпечне діяння будучи малолітнім, щиро розкаюється у вчиненому, внаслідок вчиненого кримінального проступку не заподіяно шкоди життю, здоров`ю чи майну потерпілого, в лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебуває, на даний час є учнем 7 класу КЗ «Ліцей № 7 Козятинської міської ради Вінницької області», за місцем навчання характеризується посередньо, тому, беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_3 примусовий захід виховного характеру, передбачений п.1 ч. 2 ст. 105 КК України, у виді застереження, який сприятиме його виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення малолітнього та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» застереження (п. 1 ч. 2ст. 105 КК України), яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

У зв`язку з викладеним, неповнолітній ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, а кримінальне провадження що нього підлягає закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 284, 314, 369-372, 395, 497, 498, 501 КПК України, ст. ст. 18, 22, 97, 105 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.06.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», суд,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000201 від 19.08.2022 року, щодо неповнолітнього ОСОБА_3 , - задовольнити.

Неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України, як такого, що його виправлення можливе без застосування покарання.

Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , примусовий захід виховного характеру, передбачений п.1 ч.2 ст.105 КК України, у виді застереження.

Попередити неповнолітнього ОСОБА_3 про більш суворі правові наслідки, які можуть настати у разі вчинення нового злочину.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000201 від 19.08.2022 року, щодо неповнолітнього ОСОБА_3 за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, закритина підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду через Калинівський районний суд Вінницької області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

СУДДЯ ОСОБА_1