Справа № 761/3829/22
Провадження № 1-кс/761/2445/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська, -

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська у кримінальному провадженні №0000200, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 , якою подано клопотання до суду, на виклики суду в судове засідання не з`явилася, про час та дату розгляду клопотання повідомлялася завчасно та належним чином, клопотань про відкладенні розгляду справи не надіслала.
Уповноважений слідчий чи прокурор у кримінальному провадженні №0000200 в судове засідання на виклики не з`явилися, про розгляд клопотання повідомлялися завчасно та належним чином. Додаткових пояснень, заяв та клопотань до суду не направляли.
Враховуючи передбачені ч.2 ст. 174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності вказаних осіб.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього документи, приходить до наступного висновку.
Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Разом з тим, особою, яка звернулась із клопотанням, до матеріалів клопотання не долучено ухвали слідчого судді про накладення арешту, або будь-яких інших доказів накладення такого арешту. Не долучено також жодних доказів того, що на сьогодні відпала потреба у накладенні арешту на нерухоме майно.
Так, надані копії документів не відповідають вимогам ст. 99 КПК України, не є документами в розумінні ст. 99 КПК України, а також не є їх дублікатами, належним чином засвідченими, що перешкоджає суду пересвідчитися в тому, що на вказане майно накладений арешт.
Враховуючи вказане, що до матеріалів клопотання не долучено належним чином засвідченої копії ухвали про накладення арешту, інших доказів накладення такого арешту та доказів того, що відпала потреба у застосуванні арешту (якщо він накладався), слідчий суддя позбавлений можливості перевірити, чи накладався арешт на вилучене майно, підстави накладення арешту, право заявника бути суб`єктом звернення з таким клопотанням, як і те, що відпала потреба у застосуванні арешті.
Слідчий суддя звертає увагу, що не оцінивши доказів того, що досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні триває і всі необхідні слідчі дії здійснено, не можна зробити висновок, за яких обставин та з яких підстав слідчим суддею прийнято рішення про арешт майна, чим слідчий/прокурор та слідчий суддя обґрунтували таку необхідність, з яких даних виходили, та чи на сьогодні відпала потреба у застосуванні цього заходу.
При цьому відповідно до вимог абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України обов`язок доведення, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.
Слідчим суддею вживалися усі розумні заходи з метою перевірки тверджень заявника, однак ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася та не навела переконливих даних щодо того, що арешт дійсно накладено на квартиру, яка на праві власності належить їй , а також те, що арешт накладено необґрунтовано чи необхідність в такому арешті майна на даний час відпала.
За правилами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Таким чином, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного, прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, в рамках кримінального провадження №0000200.
Керуючись ст.ст. 22, 174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалами слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1