Справа № 137/285/22
Провадження №11-кп/801/613/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою зі змінами прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 16.05.2022 року, якою клопотання начальника Державної Установи «Літинська виправна колонія (№123)» ОСОБА_10 задоволено та засудженому ОСОБА_8 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке - у виді виправних робіт на строк 5 (п`ять) місяців 21 (двадцять один) день з утриманням в дохід держави з суми його заробітку 20 (двадцять) % щомісячно, -

встановив:

Оскаржуваною ухвалою клопотання начальника Державної Установи «Літинська виправна колонія (№123)» ОСОБА_10 задоволено та засудженому ОСОБА_8 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке - у виді виправних робіт на строк 5 (п`ять) місяців 21 (двадцять один) день з утриманням в дохід держави з суми його заробітку 20 (двадцять) % щомісячно.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 відбуває покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2015 року за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 315, ч.1 ст. 317, ч. 1 ст. 70 КК України у виді 6-ти років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Згідно ст. 12 КК України вказані злочини є злочинами нетяжким, тяжким та особливо тяжким, а тому засудженому необхідно відбути не менше 1/3 частини призначеного покарання.

Станом на час розгляду клопотання начальника Державної Установи «Літинська виправна колонія (№123)» ОСОБА_10 ОСОБА_8 відбув 2/3 частину строку покарання, працевлаштований різноробочим деревообробного цеху, характеризувався позитивно, має заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці по підсумкам роботи протягом 2018-2021 років, стягнень не мав.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання начальника Державної Установи «Літинська виправна колонія (№123)» про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Зазначає, що наявні матеріали справи не підтверджують позитивні зміни в особистості засудженого за весь період відбування покарання, а з особистої його характеристики вбачається, що останній не стає на шлях виправлення. При цьому судом не враховано, що ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 315, ч.1 ст. 317, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, вину визнав частково. не розкаявся, характеризується посередньо, його поведінка за весь час відбування покарання є нестабільною, оскільки у листопаді 2020 року допустив порушення режимних вимог. Комісією установи 25.11.2020 року відмовлено в застосуванні до ОСОБА_8 вимог ст. 82 КК України та 09.06.2021 відмовлено в застосуванні до нього вимог ст. 81 КК України, так як останній не став на шлях виправлення.

Крім того, не взято до уваги ухвалу Вінницького апеляційного суду від 29.02.2021 року, якою скасовано ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2020 року про заміну ОСОБА_8 невідбутої частини покарання на більш м`яке - у виді виправних робіт, а також ухвалу Вінницького апеляційного суду від 08.12.2021 року, якою скасовано ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 22.09.2021 року про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання.

Також вказує, що фізична особа-підприємець ОСОБА_12 , який мав намір працевлаштувати засудженого ОСОБА_8 оформлений як фізична особа-підприємець також працює адвокатом, на даний час підприємницькою діяльність тривалий час не займається і лише має намір відновити цю діяльність.

Прокурор звертає увагу, що ч. 1 ст. 57 КК України передбачено, що покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. У той час замінена ОСОБА_8 невідбута частина покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт на строк 5 місяців 21 день, є менше нижньої межі строку, визначеної ч. 1 т. 57 КК України, а тому виправні роботи до засудженого не можуть бути застосовані.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу зі змінами прокурора ОСОБА_9 та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання начальника Державної Установи «Літинська виправна колонія (№123)» про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_13 в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою, а в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити.

Апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В силу положень ч. 1, 3, 4 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила новий умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Таким чином з наведеної норми вбачається, що застосування невідбутої частини покарання більш мяким потребує для цього наявності двох підстав: матеріальної, яка полягає в тому, що засуджена особа, відбуваючи покарання, хоч ще не виправилася, однак уже стала на шлях виправлення, та формальної, яка означає, що для заміни первісно призначеного покарання особа має відбути його певну частину, що диференціюється залежно від ступеня тяжкості злочину, форми вини, належності злочину до категорії корупційних, наявності судимості, а також того факту, що особа раніше умовно-достроково звільнялась від відбування покарання.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року за № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким звернуто увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України. Головною умовою прийняття рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення. В судовому засіданні слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як встановлено судом першої інстанції, засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2015 року у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Згідно ст. 12 КК України вказані злочини, за якими засуджено ОСОБА_8 є злочинами нетяжким, тяжким та особливо тяжким, а тому засудженому необхідно відбути не менше 2/3 частини призначеного покарання, яку на час розгляду клопотання він відбув, працевлаштований, має заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки та вимог безпеки праці, що підтверджується характеристикою на нього, довідкою про заохочення та стягнення, матеріалами особової справи.

Разом з тим, суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29.02.2021 року вже було скасовано ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2020 року про заміну ОСОБА_8 невідбутої частини покарання на більш м`яке - у виді виправних робіт, а також ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 22.09.2021 року про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання, яку було скасовано ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08.12.2021 року.

Вказані вище обставини, в сукупності з іншими даними не можуть свідчити, що засуджений став на шлях виправлення, що також залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Крім того, адміністрація ДУ «Літинська ВК №123" клопотала про працевлаштування засудженого ОСОБА_8 на підприємство до ФОП ОСОБА_12 . Як було встановлено в судовому засіданні згідно відповіді ГУ ДПС у Вінницькій області на запит прокуратури, ОСОБА_12 дійсно оформлений як фізична особа-підприємець, працює адвокатом.

Також судом було допитано ОСОБА_12 в якості свідка, який пояснив, що являється фізичною особою-підприємцем, надає юридичні послуги, а також займається роздрібною торгівлею продуктами харчування та підакцизними товарами. Оскільки він сам не може поєднувати два види діяльності, відтак подав оголошення в газету на котре відгукнулись родичі ОСОБА_8 . Зобов`язався працевлаштувати ОСОБА_8 на посаду водія, здійснювати відповідне відрахування.

ОСОБА_12 фактично не здійснює підприємницьку діяльність, дозвільних документів на право продажу цигарок, алкогольних напоїв та інших підакцизних товарів в органах податкової служби він не отримував, а отже у нього відсутні виробничі потужності, де б можна було працевлаштувати засудженого ОСОБА_8 після звільнення.

Як зазначено в ч.1 ст.82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження, або позбавлення волі, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання.

Відтак, вимоги апелянта щодо незаконності заміни засудженому покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи, є обґрунтованими, оскільки відповідно до ч.1 ст.57 КК України виправні роботи встановлюються на строк від 6 місяців до 2 років, а судом першої інстанції замінена невідбута частина покарання у виді позбавлення волі на більш м"яке покарання у виді виправних робіт на строк 5 місяців 21 день, що є менше нижньої межі строку, визначеної ч. 1 т. 57 КК України.

Враховуючи, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд вважає, що в даному випадку його застосування є передчасним.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляційної скарги прокурора та наявність підстав для її задоволення, а ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України.

Керуючись ст.399, ст. 405, ст. 419 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_9 , -задовольнити

Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 16.05.2022 року, якою клопотання начальника Державної Установи «Літинська виправна колонія (№123)» ОСОБА_10 задоволено та засудженому ОСОБА_8 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке - у виді виправних робіт на строк 5 (п`ять) місяців 21 (двадцять один) день з утриманням в дохід держави з суми його заробітку 20 (двадцять) % щомісячно, - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Відмовити в задоволенні клопотання начальника Державної Установи «Літинська виправна колонія (№123)» ОСОБА_10 про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4