Справа № 147/197/22
Провадження № 1-кп/147/49/22
У Х В А Л А

06 травня 2022 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
із секретарем ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду кримінальне провадження за №0000274 від 08.04.2021 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
В С Т А Н О В И В :
23 лютого 2022 року до Тростянецького районного суду Вінницької області з Офісу Генерального прокурора надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою суду від 25 лютого 2022 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

18 квітня 2022 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України. Зазначене клопотання обґрунтоване тим, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 був затриманий відповідно до ст.208 КПК України, 22.04.2021 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КПК України. Тобто двомісячний строк передбачений п.4 ч.3 ст.219 КПК України, почав обліковуватися з моменту затримання ОСОБА_4 , а саме з 22.04.2021. Постановою заступника керівника Офісу Генерального прокурора продовжено строк досудового розслідування у вказаному провадженні до трьох місяців, тобто до 22.07.2021. В подальшому, орган досудового розслідування звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку досудового розслідування у вказаному провадженні до 5 місяців, тобто до 22.09.2021. Після чого строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не продовжувався. Зазначає, що Київський апеляційний суд ухвалою від 04.11.2021 по справі №757/56174/21 визнав, що орган досудового розслідування звертався з клопотаннями до Печерського районного суду м. Києва з порушенням правил підсудності, то ухвала слідчої судді Печерського районного суду м. Києва від 21.09.2021, на думку захисника є очевидно незаконною. Дана практика є непоодинокою, що дає підстави вважати, що ухвала про продовження строку досудового розслідування винесена Печерським районним судом м. Києва із порушенням підсудності. Зазначають, що Державне бюро розслідувань в цілому та орган досудового розслідування центрального апарату ДБР - Головне слідче управління ДБР знаходяться та здійснює свою діяльність за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15 (Шевченківський адміністративний район м. Києва). Вищенаведене беззаперечно свідчить про те, що відповідно до вимог КПК України, враховуючи місцезнаходження Головного слідчого управління Центрального апарату ДБР (м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15 (Шевченківський район), судовий контроль за досудовим розслідуванням, що здійснюють слідчі Центрального апарату ДБР, покладено саме на Шевченківській районний суд м. Києва, відповідно до його територіальної підсудності.

Внаслідок порушення територіальної підсудності, розгляд клопотання про продовження строку досудового розслідування було здійснено судом, не встановленим законом, що є порушенням права ОСОБА_4 , гарантованого ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та права на повноважений суд (ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Захисники в поданому клопотанні вказують і на порушення визначення слідчого судді ОСОБА_7 здійснено із порушенням норм КПК України, зокрема, з порушенням автоматизованого розподілу при визначенні слідчого судді для розгляду конкретного провадження - клопотання від 12.07.2021 про продовження строку досудового розслідування, а саме: принципу випадковості визначення слідчого судді серед дев`яти суддів, які мали поточну спеціалізацію на дату подання згаданого клопотання про продовження строку досудового розслідування, не розприділялося клопотання раніше визначеному судді, яка була на робочому місці, авторозподіл здійснювався не уповноваженою особою, а помічником судді.

Зважаючи на викладене сторона захисту глибоко переконана у тому, що строк досудового розслідування, у зв`язку з незаконністю ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.07.2021 сплив, адже слідчими суддями Шевченківського районного суду м. Києва у порядку ст.295-1 КПК України строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000274 від 08.04.2021 не продовжувався.

Крім того, захисник вказує, що 30.09.2021 відбулося процесуальне повідомлення сторони захисту, в порядку ст.290 КПК України, про завершення досудового розслідування. А саме, слідчий ГСУ ДБР ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_5 про завершення досудового розслідування та про можливість надання доступу до матеріалів даного провадження не раніше 04.10.2021, хоча строк досудового розслідування закінчився о 24 год. 00 хв. 22.09.2021. З наведеного вбачається, що стороною обвинувачення порушено порядок повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів кримінального провадження. Водночас, адвокат ОСОБА_5 стверджує, що сторона захисту не приступала до ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у зв`язку з тим, що не була повідомлена про його завершення в межах строку визначеного ст.219 КПК України, підтвердженням чого є ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження від 03.02.2022. Таким чином, на думку захисника, вимоги ч.5 ст.219 КПК України не підлягають застосуванню. Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 складений та затверджений 15 лютого 2022 року, до суду він надійшов 23 лютого 2022 року, що на думку ОСОБА_5 , свідчить про очевидне порушення прокурором вимог кримінального процесуального законодавства України. За викладених обставин, враховуючи, що злочин, який інкримінується ОСОБА_4 не відноситься до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, тому підлягають застосуванню приписи п. 10 ч.1 ст. 284 КПК України. Крім того, з посиланням на положення статтей 2, 28, 42, 110 КПК України, захисник зазначає, що ОСОБА_4 слід вважати таким, що не набув процесуального статусу обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження та скасування ухвали від 21.07.2021 та зазначив, що клопотання є безпідставним та надуманим. Всі вимоги Кримінального процесуального кодексу України при проведенні досудового розслідування стороною обвинувачення було дотримано, ОСОБА_4 та його захисники неодноразово зловживали своїми процесуальними правами, ухилялися від ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, що призвело до затягування цієї стадії. Стосовно доводів сторони захисту про постановлення слідчим суддею ухвали від 21.07.2021 із порушенням правил територіальної підсудності прокурор зазначив, що органом досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні визначено Головне слідче управління Державного бюро розслідувань, юридичною адресою якого значиться вул. Панаса Мирного, буд. 28, м. Київ, 01011, який знаходиться в Печерському районі міста Києва, тобто вказане клопотання мало бути і було розглянуто слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва. Також прокурор звернув увагу суду на проблеми трактування питання підсудності щодо такого органу досудового розслідування, як Головне слідче управління Державного бюро розслідувань та вказав на різну практику щодо такого трактування різними складами колегій Київського апеляційного суду. Зазначив також, про практику звернення сторін до суду апеляційної інстанції з клопотаннями про визначення підсудності, однак, на думку прокурора, наведені обставини не свідчать про незаконність ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва.

Також прокурор зазначив, що він особисто здійснив виїзд за адресою вказаною ОСОБА_4 , як адреса проживання, з метою вручення обвинувального акту з додатками, однак за цими адресами як ОСОБА_4 , так і члени його сім`ї були відсутні. Зазначає, що з поштового відділення поверталися конверти адресовані ОСОБА_4 та його захисникам (за адресами наявними на їхніх офіційних бланках) із відміткою, що ОСОБА_4 , як і його захисники відсутні за вказаними адресами. Однак, попри всі зволікання обвинувальний акт направлено до суду вчасно, він відповідає вимогам КПК України .

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання подане його захисником адвокатом ОСОБА_5 , та просив його задоволити.

Захисник ОСОБА_5 підтримав своє клопотання керуючись доводами наведеними у ньому. Зазначив, що вбачає всі підстави для закриття кримінального провадження, додатково зазначив про доповнення клопотання вимогою про скасування ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.07.2021. Захисник, наголосив на тому, що ухвалою Київського апеляційного суду від 04.11.2021, яка є чинною і законність якої у сторонни обвинувачення не виникає сумнівів, визначено територіальну підсудність для цього кримінального провадження, а саме Шевченківський районний суд міста Києва, про що свідчать також і ухвали постановлені після 04.11.2021 Шевченківським районним судом міста Києва, а не Печерським районним судом міста Києва.

Захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання адвоката ОСОБА_5 та зазначив, що прокурором грубо порушено вимоги законодавства в частині продовження строку досудового розслідування, повідомлення підозрюваного та захисників про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, що слугує підставою для закриття кримінального провадження і скасування ухвали слідчого судді від 21.07.2021.

Як зазначає сторона захисту, ухвала слідчого судді Печерського районного суду міста Києва була постановлена незаконним складом суду, що є безумовною підставою для її скасування відповідно до приписів п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК України.

Сторона захисту звертає увагу на ту обставину, що за встановленою КПК України процедурою єдиним процесуальним документом, в якому зафіксовано вручення повідомлення про надання доступу до матеріалів досудового розслідування є протокол процесуальної дії. Однак протокол процесуальної дії, як випливає зі змісту реєстру матеріалів досудового розслідування з 04.02.2022 по 14.02.2022, та раніше протоколів надання доступу до матеріалів досудового розслідування реєстр не містить, що свідчить про те, що раніше, як 04 лютого 2022 року такого доступу не було надано.

Відповідно, як вважає захист, є всі підстави для задоволення заявленого захисником ОСОБА_4 ОСОБА_5 клопотання.

Заслухавши доводи учасників розгляду, дослідивши подане клопотання та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Відповідно до положень ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину (п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України).

Згідно з ч.3 ст. 294 КПК України, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу:

1) до трьох місяців - керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора;

2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора;

3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками.

Положеннями ст. 109 КПК України, визначено, що реєстр матеріалів досудових розслідувань має містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування. Тому, суд вважає, що кримінальне провадження не підлягає закриттю на підставі даних зазначених в реєстрі.

Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до Розділу XVII КК України відноситься до кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності та професійної діяльності пов`язаної з наданням публічних послуг. Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, 22.04.2021 ОСОБА_4 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, а 23.04.2021 повідомлення про підозру було вручено ОСОБА_4 , отже строк досудового розслідування закінчувався б 22.06.2021 (а. с. 16-21).

17 червня 2021 року постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 було продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000274 від 08.04.2021, до трьох місяців, тобто до 22.07.2022.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.07.2022 задоволено клопотання слідчого та продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до п`яти місяців, тобто до 22.09.2021.

Щодо доводів сторони захисту про винесення ухвали слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва із порушенням правил підсудності та її очевидної незаконності, суд зазначає наступне.

Захисник ОСОБА_5 вказує як підставу свого клопотання про закриття кримінального провадження те, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва винесена із порушенням правил підсудності, є очевидно незаконною, а відтак строк досудового розслідування не продовжувався та закінчився 22.07.2021.

З такими твердженнями суд не погоджується, оскільки, попри те, що такі рішення слідчого судді не підлягають оскарженню, стороною захисту подавалася апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді винесену 21.07.2022. Київським апеляційним судом 04.08.2021 відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань та продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000274 від 08.04.2021 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, до п`яти місяців, тобто до 22.09.2021.

Також, 13.12.2021 Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №757/37873/21-к, відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 04 серпня 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування не службових осіб - слідчих цих органів досудового розслідування, - а відповідні державні установи - слідчі підрозділи та підрозділи детективів.

Статтею 1 КПК передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Частиною 6 ст. 9 КПК визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуютьсязагальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Тому, слідчий суддя, слідчий та прокурор мають керуватися виключно положеннями КПК та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.

Відповідно до вимог ст. 218 КПК досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.38 КПК органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і судове слідство) є, окрім інших, слідчі підрозділи органів Державного бюро розслідувань.

Такий висновок узгоджується й з позиціями Верховного Суду, викладеними в ухвалах від 22.04.2020 року у справі №487/7605/19 (№ 51-1901впс20) та від 13.05.2020 року у справі № 643/7208/20 (№ 51-2272впс20).

Питання пов`язані із продовженням строків регулюються Розділом ІІІ Досудове розслідування Глава 24 Закінчення досудового розслідування, а продовження строку досудового розслідування, статтями 294-295-1 КПК України.

Питання щодо територіальної підсудності подібних клопотань норми чинного КПК України чітко не регулюють, а тому стверджувати про незаконність прийнятих слідчими суддями Печерського районного суду міста Києва рішень на даний час неможливо.

Суд критично оцінює посилання ОСОБА_5 про те, що ухвалою Київського апеляційного суду від 04.10.2021 у справі №757/56174/21-к визнано, що орган досудового розслідування звертався з клопотаннями до Печерського районного суду м. Києва з порушенням правил підсудності, оскільки вказане рішення стосується виключно визначення підсудності клопотання слідчого Головного управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Крім того, ухвалою Київського апеляційного суду у справі №757/37873/21-к від 26.07.2021, клопотання захисника ОСОБА_10 про передачу клопотання слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідування про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000274 від 08.04.2021, з Печерського районного суду м. Києва до Шевченківського районного суду м. Києва, залишено без задоволення. Тобто, апеляційний суд не вказав на наявність порушення територіальної підсудності розгляду клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування.

Посилання захисників наведені в обґрунтування заявленого клопотання про те, що було порушено порядок автоматизованого розподілу судових справ для розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування, не свідчать про порушення вимог ч. 3 ст. 35 КПК України та порядку визначення слідчого судді щодо розгляду клопотання у межах цього кримінального провадження.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до положень п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченого цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадження.

За приписами ч.3 ст. 35 КПК України, визначення судді (запасного судді, слідчого судді), а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретного провадження здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом випадковості та в хронологічному порядку з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, заборони брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядженням, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або судді-доповідача для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, крім випадків, установлених законом.

Стороною захисту в підтвердження своїх доводів не надано жодного доказу, що свідчить про порушення вимог ч. 3 ст. 35 КПК України при визначенні слідчого судді для розгляду клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування.

Щодо посилання сторони захисту на порушення правил щодо відводу слідчого судді та гарантоване законодавством право на справедливий суд, суд зазначає таке.

Приписами ст.ст. 75-79 КПК України унормовано підстави для відподу слідчого судді, судді, присяжного, прокурора, слідчого, дізнавача, захисника, представника, експерта, представника персоналу органу пробації, спеціаліста, перекладача, секретаря судового засідання.

В силу вимог ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду. Разом з тим, приписами п. 4 цієї статті, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

На стадії підготовчого провадження суд першої інстанції суд позбавлений можливості досліджувати докази кримінального провадження, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду, відтак встановити обставини щодо розгляду слідчим суддею заяви про відвід та дотримання при такому розгляді норм КПК не вбачається можливим.

Враховуючи, що захисники ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_10 були присутні під час розгляду клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування, а ОСОБА_4 повідомлявся про час та місце розгляду клопотання належним чином, розгляд клопотання у відсутність підозрюваного, не може вважатися істотним порушенням норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Враховуючи викладене, на думку суду, винесена 21.07.2021 ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва про продовження строку досудового розслідування, яка не скасована та набрала законної сили, що підтверджується відкритими та загальнодоступними відомостями з ЄДРСР не є незаконною, а таке заперечення захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на цю ухвалу судом оцінюється критично.

Відтак, строк досудового розслідування було продовжено до 22.09.2021.

Приписами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 290 КПК України унормовано, що визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Відповідно до норми частини 7 ст. 290 КПК України, про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів прокурор або слідчий за його дорученням повідомляє потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, після чого останній має право ознайомитися з ними за правилами, викладеними в цій статті.

Частиною 9 статті 290 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Тобто законодавцем закріплено імперативну норму щодо підтвердження факту надання доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 13.09.2021 слідчим Головного управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 було повідомлено стороні захисту про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

З наданої стороною захисту копії повідомлення встановлено, що на виконання вимог ст. 290 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено, що ознайомитися з матеріалами кримінального провадження №0000274 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КПК України, в якому завершено досудове розслідування та надано йому доступ до матеріалів досудового розслідування, який він має можливість реалізувати 04.10.2021 о 10.00 год у приміщенні кабінету №522 Державного бюро розслідувань за адресою м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15. Вказане повідомлення отримано ОСОБА_5 30.09.2021 о 14.50 год. (а.с.83).

Суд критично оцінює доводи захисника ОСОБА_5 про те, що таке повідомлення ним отримано після закінчення строку досудового розслідування, оскільки направлення такого повідомлення було здійснено 13.09.2021.

Також, суд не бере до уваги твердження ОСОБА_5 , що згідно цього повідомлення він міг ознайомитися з матеріалами досудового розслідування «не раніше» 04.10.2021, оскільки сам текст повідомлення не містить застереження про неможливість здійснення такого ознайомлення до вказаної дати, крім того, отримання повідомлення 30.09.2021 ніяк не перешкоджало захиснику 04.10.2021 ознайомитися з матеріалами досудового розслідування.

Водночас ч. 6 ст. 28 КПК України містить спеціальну норму, за якою підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Ця норма кореспондує із положеннями частин 1, 2 ст. 114 КПК України, які передбачають, що для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Отже, передбачений ч. 2 ст. 28 КПК України обов`язок слідчого судді стежити за дотриманням розумного строку при розгляді питань, віднесених до його компетенції, не виключає можливості розгляду ним клопотань, поданих на підставі ч. 6 ст. 28 КПК України, та встановлення для сторін кримінального провадження процесуальних строків відповідно до положень ст. 114 КПК України.

Стороною захисту не надано доказів в підтвердження звернення до прокурора чи слідчого судді з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення окремих процесуальних дій у даному кримінальному провадженні у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Відповідно до положено ч. 10 ст. 290 КПК України сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ. У разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів. Клопотання розглядається слідчим суддею місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду, не пізніше п`яти днів з дня його надходження до суду з повідомленням сторін кримінального провадження. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час проведення судового засідання, не перешкоджає розглядові клопотання.

З матеріалів справи вбачається, що виконання вимог ст.290 КПК України під час досудового розслідування тривало з 13.09.2021 по 14.02.2022.

Зокрема, 03.02.2022 слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва у справі №757/56174/21-к було постановлено ухвалу, якою клопотання слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0000274 від 08.04.2021, про встановлення процесуального строку для ознайомлення із матеріалами досудового розслідування задоволено частково та встановлено стороні захисту строк для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000274 від 08.04.2021, до 14.02.2022.

Під час розгляду клопотання слідчого про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження слідчим суддею було встановлено, що підозрюваному ОСОБА_4 та його захисникам - адвокатам ОСОБА_5 та ОСОБА_10 в порядку, передбаченому ст. ст. 111, 135, 136, 290 КПК України, 13.09.2021 повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування починаючи з 18 год. 20 хв. 13.09.2021. Також, слідчим суддею констатовано вжиття стороною обвинувачення належних, достатніх та таких, що передбачені законом заходів для інформування сторони захисту про завершення досудового розслідування та надання матеріалів провадження для ознайомлення. Ознайомитись з моменту такого повідомлення з цими матеріалами та речовими доказами було цілком можливо, але сторона захисту не ознайомилась ні з одним томом. Зворотнього в судовому засіданні не було доведено.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу.

Відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу не включається у строки передбачені цією статтею.

Таким чином, строк до 14.02.2022 не включався у строки досудового розслідування.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 складено та затверджено 15.02.2022, направлено до суду 16.02.2022 (вих. №31/1/3-39203-21), а надійшов до суду він 23.03.2022 (вх. №994/22) тобто в межах строку, визначеного ст. 219 КПК України. (а.с. 1, 2).

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі №752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі №676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі №676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі №991/6516/20).

Твердження захисника ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_4 не набув процесуального статусу обвинуваченого, повністю спростовуються наступним: поняття обвинуваченого як учасника кримінального провадження КПК України пов`язує з наявністю обвинувального акта, складеного слідчим і затвердженого прокурором або складеного самим прокурором. У ньому, зокрема, містяться анкетні відомості про самого обвинуваченого і формулювання обвинувачення (ч. 2 ст. 291 КПК України). Проте момент складення чи затвердження обвинувального акта прокурором не засвідчує момент появи у кримінальному провадженні обвинуваченого, щодо якого і складено обвинувальний акт. Статусу обвинуваченого особа набуває після того, як обвинувальний акт прокурором передано до суду з відповідною його реєстрацією в суді. Як уже зазначалось, обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 перебуває в провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області від 23 лютого 2022 року.

Згідно зі ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам до змісту та форми передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Відповідно до глави 27 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття судових рішень, передбачених ч.3 ст. 314 КПК України, вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. При цьому завданням цього провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду, тобто суд позбавлений можливості досліджувати докази кримінального провадження, оскільки це прерогатива суду під час судового розгляду.

Зокрема, на стадії підготовчого судового засідання суд перевіряє обвинувальний акт на відповідність вимогам ст. 291 КПК України. Вказана стаття містить конкретний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, та не підлягає розширеному тлумаченню.

Таким чином, суд не може виходити за межі предмету розгляду у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдаватися до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.

Статтею 315 КПК України визначені ті питання, які вирішує суд з метою підготовки до судового розгляду. Зокрема: 1) визначає дату та місце проведення судового розгляду; 2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; 3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді; 4) розглядає клопотання учасників судового провадження про: здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту; витребування певних речей чи документів; здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні; 5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження - кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що підготовче судове засідання в судовому провадженні є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі наданого обвинувального акта. При цьому судом у підготовчому судовому засіданні не надається оцінка обставинам кримінального провадження та законності проведених в ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень.

У цьому зв`язку, варто звернути увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України стороні обвинувачення фактично забороняється надання суду до початку судового розгляду інших документів ніж обвинувальний акт та додатки до нього.

За таких обставин, оцінка судом під час підготовчого судового засідання законності проведених у ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень слідчого (детектива) чи прокурора виключно на підставі доказів, наданих стороною захисту, порушить засаду змагальності, згідно з якою сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з чим подане клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 8, 110, 113, 134, 219, 283, 284, 290, 291, 295-1, 309, 314, 315, 316, 369, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України та скасування ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.
Повний текст ухвали суду виготовлено та проголошено о 10 год. 00 хв. 09 травня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1