КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1371/2022 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Справа № 758/833/22 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, студента Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України,
в с т а н о в и л а:
Покладено на підозрюваного наступні обов`язки:
- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду у визначений час;
- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора та суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- не залишати місце проживання, а саме адресу: АДРЕСА_1 , з 19 год. 00 хв. до 07 год.00 хв.
- заборонено спілкуватись з потерпілими та свідками по кримінальному провадженню без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Звільнено ОСОБА_7 негайно з під-варти із зали суду.
Строк дії ухвали встановлено до 20 березня 2022 року, в межах строку досудового розслідування.
Термін дії покладених обов`язків, а також термін дії ухвали визначено, до 20 березня 2022 року.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 та обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Києва, громадянину України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, РНОКПП - НОМЕР_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в ДУ «Київський слідчий ізолятор» з можливістю внесення застави у розмірі не менше ніж 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Апелянт вказує на те, що обраний запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати місце свого проживання, в певний період доби, застосований до підозрюваного ОСОБА_7 може призвести до продовження його злочинної діяльності, надасть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та негативно впливати на розслідування кримінального провадження.
Фактична відсутність жодного процесуального контролю за підозрюваним у більшу частину доби створює реальні умови для вчинення вищезазначених дій.
Таким чином, запобіжний захід у виді домашнього арешту не співмірний з ризиками, що існують у кримінальному провадженні.
Тому, відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, та які обґрунтовано вказують на те, що підозрюваний може:
- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;
- вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних.
Прокурор, підозрюваний та його захисник в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у їх відсутність у відповідності до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України.
Також колегія суддів бере до уваги те, що станом на дату апеляційного розгляду строк дії оскаржуваної ухвали сплинув, сторона обвинувачення в призначені раніше дати судових засідань до суду не з`являлась, про причини неявки суд не повідомляла, хоча була належним чином повідомлена.
В даному випадку апеляційний суд приймає до уваги також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Під час досудового розслідування в порядку ст. 208 КПК України о 14 год. 00 хв. 18.01.2022 ОСОБА_7 затримано та 19.01.2022 повідомлено про підозру.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи з корисливих мотивів, маючи на меті отримання значних прибутків на постійній основі, шляхом вчинення злочинів, вирішив створити організовану злочину групу з метою заволодіння грошима громадян, шляхом обману, до складу якої в різний час увійшли ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та невстановлені слідством особи.
Вищевказані особи попередньо, умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, зорганізувалися в стійке злочинне об`єднання для вчинення злочинів, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, відомий всім учасникам, з розподілом функцій кожного учасника групи, спрямованих на реалізацію цього плану, підкорюючись під час злочинної діяльності ОСОБА_9 , як керівнику організованої групи, свідомо виконуючи всі його вказівки.
Для досягнення кінцевої мети злочинної діяльності - особистого збагачення, ОСОБА_9 , маючи умисел на заволодіння чужим майном на свою користь, на користь співучасників та третіх осіб, на постійній основі, володіючи організаторськими здібностями, розробив план готування і вчинення злочинів.
Загальний план злочинної діяльності полягав у шахрайському заволодінні чужим майном шляхом залучення грошових коштів громадян України (інвесторів/вкладників), шляхом введення їх в оману, зокрема повідомлення останнім неправдивої інформації про гарантовану можливість отримання надприбутків на ринку віртуальних активів (криптовалюти), а саме її купівлі та подальшого продажу за ціною вищою від закупівельної та арбітраж трафіку, який є різновидом онлайн-бізнесу, суть якого також полягає в покупці і подальшому перепродажі раніше купленого трафіку на більш вигідних умовах.
Фактично, після одержання грошових коштів від громадян на певні електронні гаманці та банківські рахунки підконтрольні учасникам організованої групи, ніякі послуги інвесторам/вкладникам не надаються, а грошові кошти розподіляються між членами організованої групи.
Крім цього, ОСОБА_9 запровадив другий етап шахрайства, який полягав у оплаті комісії для виведення грошових коштів інвестору, після надходження, яких будь-які послуги не надавались, а грошові кошти розподіляються між членами організованої групи.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 діючи в складі організованої групи, шляхом обману заволодів на свою користь, користь співучасників, грошовими коштами ОСОБА_15 в сумі 400 000 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану вище суму.
Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненні організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.
На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що у відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 190 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання від 5 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення є зібрані в кримінальному провадженні докази. Крім цього, під час досудового розслідування проводились негласні слідчі (розшукові) дії, якими зафіксовано злочинні дії підозрюваних. На даний вказані докази підлягають розсекреченню та долученню до матеріалів кримінального провадження.
Сторона обвинувачення вважала, що з метою забезпечення нормальної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання процесуальних рішень у справі, необхідно застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
20.01.2022 року ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва залишено без задоволення вказане клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, з забороною залишати місце свого проживання, за адресою АДРЕСА_1 , з 19 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв., із покладенням на нього обов`язків, які визначено даною ухвалою строкомдо 20 березня 2022 року, в межах строку досудового розслідування.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора, захисника та потерпілих, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 ,у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, прокурором зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні, зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 ,. з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 , до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що прокурором достатньо не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому враховуючи у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 , інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в певний період доби.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд відмовив у задоволенні клопотання слідчого, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий у клопотанні та прокурор в суді першої інстанції в повному обсязі не довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 , на свободу, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
При здійсненні вибору між залишенням під вартою та звільненням презумпція залишається за звільненням (Bykov v. Russiaп. 61).
З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_7 , під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею. За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає.
Посилання прокурора на тяжкість злочину та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки сама по собі тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для застосування виключного запобіжного заходу, при цьому слідчим суддею було враховано наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного в межах їх доведеності з урахуванням даних про особу підозрюваного.
Сама по собі тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, не може бути підставою для обґрунтованого твердження про можливу втечу цієї особи (Piruzyan v. Armenia п. 95).
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому заслухав пояснення, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту та навів в ухвалі мотиви прийнятого рішення.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
На підставі викладеного, рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора - задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 20 січня 2022 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3