справа № 336/6214/22
провадження № 1-кп/336/646/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2022 Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу по кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

У підготовчому судовому засіданні 30.09.2022 за клопотанням прокурора продовжено ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з 30.09.2022 року до 28.11. 2022 (включно).

Вказане клопотання розглянуто за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_7 , яка 30.09.2022 була призначена регіональним центром з надання безоплатної вторинної допомоги у Донецькій і Запорізькій областях для надання безоплатної вторинної правової допомоги під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6

04.10.2022 захисником обвинуваченого - адвокатом ОСОБА_4 подано клопотання про зміну запобіжного заходу.

В обґрунтування клопотання захисник вказала, що у судове засідання призначене на 30.09.2022 року вона не змогла прибути, про вказане судове засідання, що мало відбутися 30.09.2022 о 10-00, її повідомлено всього за декілька годин до цього дня - 30.09.2022.

За такий короткий час вона не мала реальної можливості дістатися суду з міста Оріхів, де ведуться активні бойові дії та ускладнено рух транспорту, оформити відносини з клієнтом у вигляді укладення договору, підготувати та подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу з усіма необхідними додатками, забезпечити явку поручителів.

Окрім іншого вказала, що саме з вини прокурора справа несвоєчасно надійшла до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя, а відтак сторона захисту була істотно обмежена в процесуальних правах та позбавлена реальної можливості довести необхідність зміни запобіжного заходу.

Щодо ризиків передбачених ст. 177 КПК України та які були встановлені судом при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою 30.09.2022 року, вказала наступне.

Так, у клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу зазначено, що ОСОБА_8 , підозрюючи ОСОБА_5 у диверсійній діяльності, не маючи при цьому жодних повноважень на його затримання, вчинив дії, направлені на це. Він ( ОСОБА_8 ), рухаючись на автомобілі, зупинився біля ОСОБА_5 , що йшов тротуаром, завдав удару в обличчя, заштовхнув на заднє сидіння автомобіля та утримував там. Таким чином, не маючи будь-яких повноважень на затримання, не повідомивши відповідні компетентні органи та не являючись представником правоохоронного органу, ОСОБА_8 вчинив протиправні дії щодо ОСОБА_5 шляхом завдання йому тілесних ушкоджень та позбавлення волі. Саме в автомобілі потерпілого на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_5 побачив ніж, який використав для захисту свого життя. При цьому, він усвідомлював, що відносно нього вчиняє напад психічно хвора особа, із якою у нього склалися неприязні стосунки, ця особа має судимість за вчинення умисного вбивства.

Єдиним можливим способом зупинити протиправні дії ОСОБА_8 і залишитися живим було застосування до нього насильства, яке б зупинило такі дії.

ОСОБА_5 був вимушений захищатися від суспільно небезпечного діяння іншої особи щодо себе і йому нічого не залишалось робити, як завдати нападнику шкоди, необхідної для негайного відвернення посягання.

За таких обставин, на думку захисника ОСОБА_4 ризик переховування від суду не підтверджується.

Відносно доводів прокурора, які також були враховані судом під час розгляду клопотання 30.09.2020, а саме те, що ОСОБА_5 ніде офіційно не працює, не має джерела доходу, не має стійких соціальний зв`язків, тривалий час мешкав на території іншої держави, тому безперешкодно може перетнути кордон, вказала наступне.

Доводи щодо не працевлаштування та відсутності доходу у обвинуваченого, спростовуються даними про довічну інвалідність останнього. ОСОБА_5 не працював через інвалідність, оскільки може працювати лише у спеціально створених умовах, та має право на отримання пенсії, яка і є законним джерелом його доходу. Має доньку ОСОБА_9 , 2003 року народження. Підзахисний тривалий час працював на території іншої держави, оскільки за місцем проживання належних умов праці йому як інваліду створено не було. Довід про можливість перетину кордону повністю спростовується положенням законодавства у військовий час, який нині діє на території України.

Ризик впливу на свідків та потерпілого (п.2 ч.1 ст. 177 КПК України) є лише необґрунтованим припущенням, оскільки жодного факту тиску на них слідчим чи прокурором під час досудового розслідування не виявлено.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення також на думку захисника не підтверджується.

Також звертала увагу суду на погіршення стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 12.01.2012 року його прооперовано та видалено 2 грижі поперекового відділу хребта. У квітні 2012 року йому встановлено 2 групу інвалідності, що неодноразово подовжувалася. У 2015 році інвалідність встановлено довічно. У довідці до акта огляду МСЕК серії АВ №0299893 від 05.05.2015 року зазначено про необхідність ОСОБА_10 -обліку та лікування у невролога, у неврологічному відділенні за показаннями, у нейрохірургічному відділенні, консультації нейрохірурга, МРТ-дослдіження та інше.

23.08.2022 року лікарем медичної частини СІЗО у ОСОБА_5 діагностовано вертеброгенну люмбоішиалгію зліва, загострення, стійкий больовий синдром, стан після видалення двох кил ПВХ. 30.08.2022 року та 01.09.2022 року встановлено такий діагноз: ДДІІХ, ПКВХ, Кила Л4, радикулопатія Л5 зліва, СПО дискектомія Л4 зліва, вертеброгенна люмбоішиалгія зліва, хронічний рецидивуючий перебіг, загострення, помірний больовий синдром. В умовах СІЗО її підзахисному не може бути надано лікування нейрохірурга та проведено дослідження, про які зазначено у довідці СМЕК. Таке лікування може бути проведено у відповідній профільній лікарні.

За таких обставин просила суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а саме особиста порука. У судовому засіданні уточнила клопотання та просила обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Також вказала, що є громадяни, які готові виступити особистими поручителями ОСОБА_5 . Це ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

ОСОБА_11 пенсіонер за віком, виключно позитивно характеризується за місцем постійного проживання.

ОСОБА_12 - колишній працівник міліції та органів прокуратури (стаж служби становить більше 18 років), нині діючий адвокат. Ці громадяни заслуговують на довіру, тривалий час знають обвинуваченого, обізнані про права та обов`язки поручителів.

У судовому засіданні Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 клопотання підтримали у повному обсязі та просили змінити запобіжних захід на більш м`який.

Прокурор заперечував проти зміни запобіжного заходу, вказав, що за станом здоров`я ОСОБА_5 може утримуватися в СІЗО. Щодо передачі на поруки обвинуваченого громадянину ОСОБА_11 вказав, що жодних доказів стороною захисту про те, що вказана особа заслуговує на довіру суду не надано.

Потерпілий ОСОБА_6 підтримав позицію прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою ст. 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Відповідно до ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.
Враховуючи правову позицію, викладену в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Оцінюючи можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченому, суд виходить з вимог кримінального процесуального закону.
Суд погоджується з позицією сторони захисту, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені на момент обрання запобіжного заходу, продовження строку його дії щодо ОСОБА_5 на момент розгляду цього клопотання зменшились.
Так, щодо ризику вказаного прокурором, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, оскільки ніде не працює, не має постійного джерела доходу та стійких соціальних звязків, такі обставини спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, наданими стороною захисту. Так, ОСОБА_5 є інвалідом другою групи безстроково (а.с.124), з 2012 року отримує пенсію по інвалідності (а.с.129), отже має постійний дохід.
Щодо його міцних соціальних зв`язків, то під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, судом встановлено, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, громадяни ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які були присутні у судовому засіданні та опитані судом, готові за нього особисто поручитися, вказані особи на думку суду заслуговують на довіру. Окрім того, в матеріалах справи міститься нотаріальна заява громадянина ОСОБА_14 , який готовий надати ОСОБА_5 , належний йому на праві приватної власності будинок для проживання, оскільки в м. Оріхів, де раніше проживав ОСОБА_5 ведуться активні бойові дії. Житло для проживання обвинуваченому також готовий надати і ОСОБА_11 .
За таких обставин, суд вважає, що застосування виняткового запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні не є необхідним, оскільки зі зміною обставин, встановлених судом, зменшились ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
На підставі вищенаведених норм та встановлених обставин, враховуючи, що ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженні строку його дії - відпали частково, а тому суд приходить до висновку, що на даному етапі судового розгляду кримінального провадження є доцільною зміна запобіжного заходу із тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на домашній арешт у нічний час доби.
Під час зміни запобіжного заходу, судом враховано і стан здоровя ОСОБА_15 , у якого згідно медичної довідки Запорізької медичної частини встановлено загострення його хронічної хвороби, стійкий больовий синдром.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, передбаченими ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім цього, вивченням особи обвинуваченого встановлено, що останній раніше не судимий, житло для проживання йому мають намір надати двоє громадян, таке своє бажання, окрім громадянина ОСОБА_14 у судовому засіданні висловив громадянин ОСОБА_11 .
Враховуючи вказані обставини є всі підстави вважати, що існують ризики, що передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, але з урахуванням встановлених судром обставин, вони є мінімальними.
На думку суду, достатнім для запобігання вказаних ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України буде зміна запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час доби, оскільки саме цей запобіжний захід на думку суду забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків в повній мірі та його належну процесуальну поведінку.
Даний запобіжний захід сприятиме запобіганню спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, пройти необхідне лікування та є менш суворим ніж тримання під вартою, передбаченого у КПК України запобіжного заходу.
Суд звертає увагу, що згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Отже на думку суду, враховуючи вищевикладені обставини, прокурором не доведено недостатність застосування більш мякого запобіжного заходу для запобіганню ризикам зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Окрім цього, застосовуючи, щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
На підставі викладеного та керуючись статтями 176, 177, 178, 181, 183, 194, 196, 201, 206, 331, 372, 392, 395 КПК України-,

Встановив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати відносноОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 днів, а саме з 19.10.2022 року по 17.12.2022 року, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у певний час доби, а саме з 19.00 години до 08.00 години.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:
1) прибувати в суд за першим викликом;
2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
3)не відлучатися за межі населеного пункту, в якому буде проживати, а саме Запорізька область, Запорізький район, с. Жовта Круча у визначений судом час, без дозволу суду;
4) утриматися від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню.
Звільнити негайно з-під варти ОСОБА_5 30.10.1970 року та зобов`язати його невідкладно прибути до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1
Роз`яснити обвинуваченому його обов`язки та наслідки їх невиконання.
Визначити строк дії цієї ухвали по 17.12.2021 року включно.
Цю ухвалу передати для виконання відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за місцем проживання обвинуваченого, зобов`язавши названий орган негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1