Справа № 727/5879/22
Провадження № 1-кп/727/328/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2022 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого-судді: ОСОБА_1
За участю секретаря: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000026 від 11.02.2022 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця, учасника бойових дій, раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисний злочин проти встановленого порядку несення військової служби при наступних обставинах:
Так, 15.07.2020 ОСОБА_4 відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/200, уклав з командиром військової частини НОМЕР_1 контракт про проходження військової служби строком на 3 роки.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.07.2020 № 146 старший солдат військової служби за контрактом ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 15.07.2020 року № 54-РС на посаду стрільця-помічника гранатометника 1 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .

01.03.2021 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №42 старший солдат військової служби за контрактом ОСОБА_4 призначений на посаду водія 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до положень п.3 ч.9 ст.1, п.2 ч.1 ст.24 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Отже, з моменту прийняття на військову службу за контрактом старшого солдата ОСОБА_4 у військову частину НОМЕР_1 він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Водій 3 десантно-штурмового відділення 1 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 старший солдат військової служби за контрактом ОСОБА_4 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір назавжди ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_1 , 17.01.2022 року біля 08 год. 00 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та вибув до місця свого постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні дезертирства визнав повністю і суду пояснив, що дійсно при вказаних в обвинуваченні обставинах ухилився від несення військової служби. У вчиненому щиро кається.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд вважає, що орган досудового розслідування правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.408 ч. 3 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення те, що даний злочин відноситься до категорії тяжких, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, є учасником бойових дій, за місцем проживання характеризується позитивно, перебуває на обліку в Чернівецькому обласному наркологічному диспансері.

Суд враховує, що ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаявся.

Наведену обставину суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлені.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про можливість обрання обвинуваченому мінімального покарання в межах санкції статті обвинувачення.
При цьому суд враховує положення п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких: «Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом».
У справі «Гарькавий проти України» (рішення від 18.02.2010) Європейський суд з прав людини зазначив, «що, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Це право є найважливішим у демократичному суспільстві у розумінні Конвенції. Суд нагадує, що коли йдеться про позбавлення свободи, надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Отже, неодмінна вимога полягає в тому, що умови, за яких має здійснюватися позбавлення свободи, мають бути чітко сформульовані в національному законі і що застосування самого цього закону має бути передбачуваним і відповідати в цьому відношенні нормі «законності», яку встановлює Конвенція».
Тому, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, застосувавши відносно нього ст.ст. 75, 76 КК України та звільнивши від призначеного покарання з випробуванням.

Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_4 за вчинене протиправне діяння, а й для його виправлення.
Крім цього, враховуючи вищенаведені обставини; той факт, що обвинувачений є учасником бойових дій в АТО; є обмежено придатним до військової служби, суд не вбачає підстав для застосування до нього вимог ст. 54 КК України та позбавлення його військового звання. Суд зауважує, що санкцією ст. 408 КК України, така міра покарання не передбачена.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 484 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 ч. 3 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від призначеного йому покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1