Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1444/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олевську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 28.07.2020 року стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербівка, Лугинського району, Житомирської області, громадянина України, українця, освіта середня, фізичної особи- підприємця, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не інваліда, не депутата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
26 липня 2020 року у другій половині дня , в період з 18.00 по 20.00 годину, на стадіоні селища міського типу Нові Білокоровичі Олевського району Житомирської області відбувався футбольний матч між командами ФК «Явір», с. Білокоровичі та «Штурм», м. Олевськ. По закінченню футбольного матчу, приблизно о 20 годині, група невстановлених осіб з числа вболівальників та гравців футбольної команди ФК «Явір», серед яких перебував ОСОБА_4 , який безпричинно, з хуліганських спонукань, виражаючи своє невдоволення рішенням головного судді потерпілого ОСОБА_5 , підбігли до нього та ігноруючи встановлені в суспільстві норми та правила поведінки, почали обзивати його нецензурними словами.
В цей же день та час ОСОБА_4 , користуючись тим, що він знаходиться серед своїх односельчан та сподіваючись на їхню підтримку, усвідомлюючи кількісну перевагу перед арбітрами матчу, футболістами та вболівальниками команди ФК «Штурм», діючи зверхньо, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, застосовуючи фізичну силу, умисно наніс ОСОБА_5 один удар правою ногою по обличчю, в результаті чого згідно висновку експерта № 88 від 28.07.2020 року, ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на лобі, практично посередині, на спинці носа, на верхній губі зліва, які могли утворитись не менш як від одноразової дії тупого предмету та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України повністю доведена матеріалами кримінального провадження. У зв`язку з наведеним прокурор просить суд визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Також прокурор вважає, що обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність обвинуваченого відсутні. Крім того, прокурор зазначив, що процесуальні витрати та речові докази у даному випадку відсутні.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку не визнав та суду показав, що на стадіоні смт. Нові Білокоровичі Олевського району Житомирської області після закінчення футбольного матчу між командами ФК «Явір» та «Штурм», він під час ходьби зачепив ногою потерпілого ОСОБА_5 , який перебував на полі. Стверджує, що подія відбулася біля футбольних воріт, він не мав наміру вдарити потерпілого, при цьому не заперечує, що він був незадоволений суддівством потерпілого під час футбольного матчу, який на його думку, засуджував команду обвинуваченого.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 26 липня 2020 року на стадіоні смт. Нові Білокоровичі Олевського району Житомирської області відбувався футбольний матч між командами ФК «Явір» та «Штурм», де він був головним суддею. Під час матчу обвинувачений висловлював свою обуреність відносно дій потерпілого як арбітра матчу. Після матчу, у якому програла команда обвинуваченого, вболівальники незадоволені результатом матчу, почали лаятися, погрожувати йому, потім обвинувачений прямо на футбольному полі завдав йому удар ногою в обличчя, травма трималась близько тижня, лікувався мазями самостійно. Відносно даної події потерпілий наступного дня звернувся в поліцію. Після інциденту потерпілий відмовився від суддівства, більше матчі не обслуговує, оскільки триває судовий розгляд. Потерпілий підтримує міру покарання обвинуваченому, яку просить призначити прокурор.
Представник потерпілого ОСОБА_6 підтримав думку прокурора стосовно призначення покарання обвинуваченому.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні інкримінованого кримінального проступку повністю та об`єктивно стверджується іншими зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_5 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.07.2020 року, з якої вбачається, що 26.07.2020 року близько 20.00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на стадіоні в смт. Нові Білокоровичі, застосував фізичне насильство, яке виразилось в нанесенні удару ногою в обличчя ОСОБА_5 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.08.2020 року з фототаблицею з якого слідує, що потерпілий ОСОБА_5 показав як 26.07.2020 року обвинувачений ОСОБА_4 наносив потерпілому один удар правою ногою по обличчю;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.08.2020 року з фототаблицею з якого слідує, що свідок ОСОБА_8 показав як 26.07.2020 року обвинувачений ОСОБА_4 наносив один удар правою ногою по обличчю гр. ОСОБА_5 ;
- висновком експерта № 88 від 28.07.2020 року з якого слідує, що у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна на лобі, практично посередині, на спинці носа, на верхній губі зліва, які могли утворитись не менш як від одноразової дії тупого (тупих) предмету (предметів), можливо при обставинах (при нанесенні удару взутою ногою) та в термін, вказаних обстежуваним при проведенні експертизи і в постанові начальника сектору дізнання та по ступеню тяжкості вони відносяться до легких тілесних ушкоджень;
- протоколом № 4 від 23.07.2020 року про призначення арбітрів на матчі 4-го туру відкритої Першості Олевської ОТГ з футболу, що мала відбутися 24-26 липня 2020 року, з якого вбачається, що ОСОБА_5 був призначений арбітром футбольного матчу між командами «Явір» (с. Білокоровичі) та «Штурм» ( м. Олевськ), який мав відбутися 26.07.2020 року о 18.00 год.
- показами свідка ОСОБА_9 , який суду показав, що зазначена подія відбулась 26.07.2020 року у вечірній час. Стверджує, що потерпілий обвинуваченого не провокував, при цьому обвинувачений погрожував потерпілому, першим розпочав бійку та наніс потерпілому один чи два удари. При цьому обвинувачений наносив удари потерпілому, який перебував в лежачому положенні;
- показами свідка ОСОБА_8 , який суду показав, що він бачив як обвинувачений ОСОБА_4 вдарив один раз ногою потерпілого ОСОБА_5 по обличчю.
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію правопорушення, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст. 91 КПК України, вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України; обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання доказів недопустимими відсутні.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Розглядаючи кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення, безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З урахуванням зазначених обставин, суд вважає дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Відповідно до ст. 12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 цього Кодексу, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 321-ХІ від 03.12.2019 року, який набрав чинності 01 липня 2020 року, віднесене до кримінальних проступків.
Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" і виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно з якими досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При призначенні покарання суд бере до уваги положення ст. 50 КК України,якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, положення ст. 65 КК України, згідно з якою, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує обставини скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину не визнав, у вчиненому не розкаявся, характеризується по місцю проживання позитивно, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст.ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати в межах санкції статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, так як така міра покарання буде достатньою для його перевиховання та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Стосовно заявленого цивільного позову, слід зазначити, що ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 26.10.2021 року відмовлено у прийнятті до розгляду у кримінальному провадженні № 0000011 стосовно ОСОБА_4 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочину.
Арешт на майно обвинуваченого не накладався, процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 50, 65, 66, 67, ч. 1 ст. 296 КК України, ст. ст. 349, 367-371, 373-374, 376, 394 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень.
Вирок суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення через Олевський районний суд Житомирської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1