ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8766/22
провадження № 1-кп/753/1522/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001759 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, працюючого столяром, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2014 р.н., а також дитину 2010 р.н. (дитина дружини від першого шлюбу, проживають разом), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, крім того Указом Президента України» від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, крім того Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

ОСОБА_4 , 22.06.2022 року близько 19 год. 50 хв., умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи в торгівельному залі магазину «Сільпо», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 33-А, де свою господарську діяльність здійснює ТОВ «Сільпо-Фуд» (ідентифікаційний код 40720198), вирішив таємно викрасти чуже майно.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , перебуваючи в торговельному залі магазину ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», розташованого за вищевказаною адресою, діючи умисно, переконавшись і вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв з торговельних полиць товар, який належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», а саме: пиво Оболонь світле в кількості в кількості 1 шт., вартістю 57 грн. 50 коп. (без ПДВ), вафлі Світоч Артек з какао та молоком в кількості 1 шт., вартістю 10 грн. 66 коп. (без ПДВ), вафлі Світоч Артек горіхові в кількості 1 шт., вартістю 10 грн. 66 коп. (без ПДВ), пиво Tuborg Green з/б в кількості 2 шт., загальною вартістю 48 грн. 32 коп. (без ПДВ), сир Новгород-Сіверський СЗ Біфідосир 45%, вагою 0,194 кг, вартістю 54 грн. 80 коп. (без ПДВ), папір туалетний Обухів в кількості 1 шт., вартістю 7 грн. 41 коп. (без ПДВ), вафлі Премія з какао в кількості 1 шт., вартістю 25 грн. 49 коп. (без ПДВ), батончик з висівками в кількості 1 шт., вартістю 6 грн. 49 коп., а всього майна на загальну суму 402 грн. 83 коп. (без ПДВ).

В цей час охоронець магазину ОСОБА_5 , побачивши, що ОСОБА_4 покидає магазин з неоплаченим товаром, почав кричати до останнього, щоб він зупинився. Проте ОСОБА_4 чітко усвідомлюючи факт свого викриття охоронцем магазину ОСОБА_5 , розуміючи, що його дії розпочаті як таємне викрадення майна переросли у відкрите, не реагуючи на вимоги зупинитись почав тікати з місця вчинення злочину, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки він був зупинений працівником охорони.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та суду показав, що дійсно він, при обставинах, встановлених у мотивувальній частині вироку, 22.06.2022 року близько 19 год. 50 хв. дня, перебуваючи у магазині «Сільпо», вирішив викрасти продукти. Намагаючись вийти з магазину він зрозумів, що був викритий охороною, проте зупинився тоді, коли його наздогнали. Просив врахувати, що у нього був важкий матеріальний стан, але на даний час він працевлаштувався, на утриманні фактично має двох малолітніх дітей. Вибачався за свій вчинок, просив врахувати, що він ніколи не притягувався до відповідальності і немає нічого спільного зі злочинністю. Запевняв, що зробив належні висновки.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану, оскільки він виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд виходить з положень ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях зазначив, що ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним» («Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року). У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті.

Так, ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, а також активно сприяв в розкритті злочину, оскільки він самостійно та добровільно розповів про обставини вчиненого, і саме вказана позиція обвинуваченого забезпечила виконання таких завдань кримінального провадження як швидке, повне та неупереджене розслідування і судовий розгляд. Також обвинувачений, який є особою молодого віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, фактично має на утриманні двох малолітніх дітей, що визнається судом обставинами, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При цьому, хоча вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, проте наявність п`яти обставин, що пом`якшують покарання, які оцінюються судом як такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також дані про особу обвинуваченого, який на даний час працює, раніше ні в чому осудному помічений не був, думку сторони обвинувачення та представника потерпілого щодо необхідної міри покарання, приводить суд до висновку про можливість на підставі положень ч. 1 ст. 69 КК України призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції частини статті, оскільки саме таким покаранням буде досягнуто мету, передбачену ч. 2 ст. 50 КК України - виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

При цьому, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого, фактичних обставини справи та характеру злочинного діяння - а саме те, що шкода не спричинена, а вчинений злочин має лише одну кваліфікуючу ознаку, при цьому вартість майна, яке намагався викрасти ОСОБА_4 не є значною, з огляду на особу винного, який працює, на спеціальних обліках не перебуває, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який просив вибачення за скоєне, піддав свій вчинок суворому осуду та обіцяв в подальшому не допускати протиправної поведінки, з урахуванням думки сторони обвинувачення, позицію якої підтримав представник потерпілого у поданій заяві, наявності по справі обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 зможе довести своє виправлення без реального відбування покарання, і тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку ближче до максимальних меж та покладенням певних обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік 8 місяців.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі, а саме: пиво Оболонь світле в кількості в кількості 1 шт., вафлі Світоч Артек з какао та молоком в кількості 1 шт., вартістю 10 грн. 66 коп., вафлі Світоч Артек горіхові в кількості 1 шт., пиво Tuborg Green з/б в кількості 2 шт., сир Новгород-Сіверський СЗ Біфідосир 45%, вагою 0,194 кг, папір туалетний Обухів в кількості 1 шт., вафлі Премія з какао в кількості 1 шт., батончик з висівками в кількості 1 шт., які передано на відповідальне зберігання представнику потерпілого ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» - залишити у власності ТОВ «СІЛЬПО-ФУД»;

- оптичний носій DVD диск з відеозаписом зберігати при матеріалах кримінального провадження Дарницької окружної прокуратури м. Києва.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя