ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/277/22 Справа № 742/631/22 Категорія: ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження № 0001303 за апеляційною скаргою прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 березня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлове Білгородської області РФ, українця, особу без громадянства, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 1 ст. 185 КК України на 1 (один) рік обмеження волі;

- ч. 2 ст. 121 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_7 призначено за сукупністю злочинів, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з моменту затримання, тобто з 17.12.2021.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :
За даним вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він у ніч з 15.12.2021 на 16.12.2021, точного часу не встановлено, за адресою АДРЕСА_1 , у ході сварки, що відбулася на грунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, пов`язаних із заподіянням тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 наніс останньому не менше двох ударів правою рукою в область шиї, після чого схопив його рукою за шию та повалив на підлогу, здавив його грудну клітку. У подальшому, перебуваючи на АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 не менше чотирьох ударів ногами в нижню частину тіла.

Після чого, знаходячись поблизу ставу на вулиці Лесі Українки в с. Стасівщина Прилуцького району Чернігівської області, ОСОБА_7 наніс не менше п`яти ударів кулаком правої руки в область голови та не менше п`яти ударів в область тулубу ОСОБА_9 , а шкіряним ременем не менше чотирьох ударів по голові останнього.

Такими діями ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження внаслідок яких він помер.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 359, при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма субдуральний крововилив (крововилив під тверду мозкову оболонку), субарахноїдальні крововиливи (крововиливи під м`які мозкові оболонки), забійні рани, синці та садна голови, що підтверджується наявністю забійної рани нижньої губи зліва, забійної рани лобної ділянки справа, синців обох губ, підборіддя, верхніх та нижніх повік обох очей, саден носа, ділянки лівої скроневої ямки з переходом на лобну ділянку, лобної ділянки справа, крововиливів на внутрішній поверхні м`яких тканин голови, згортку крові під твердою мозковою оболонкою по випуклій поверхні лівої півкулі головного мозку з переходом на базальну, не зв`язаного з останньою, крововиливів під м`яку мозкову оболонку обох півкуль головного мозку та мозочка; а також численні синці та садна грудної клітки, сідниці, передньої черевної стінки та кінцівок (подряпини тильної поверхні лівої кисті, два садна в проекції правої лопатки, садно правої сідниці, три синця по задній поверхні середньої третини лівого плеча, синець внутрішньої поверхні нижньої третини лівого плеча, по синцю передньої поверхні верхньої третини та середньої третини лівого плеча, три синця по передній поверхні верхньої третини правого плеча, синець на зовнішній поверхні верхньої третини правого плеча, синець по зовнішній поверхні верхньої третини правого плеча, 5-ть синців по передній поверхні нижньої третини правого плеча, синець передньої поверхні верхньої третини лівої гомілки, крововилив в підшкірно-жирову клітковину передньої черевної стінки).

Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми субдурального, субарахноїдальних крововиливів, забійних ран, синців та саден голови відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Тілесні ушкодження у вигляді численних синців та саден грудної клітки, правої сідниці, передньої черевної стінки та кінцівок відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та не перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Крім того, в нічний час з 15.12.2021 на 16.12.2021, перебуваючи неподалік ставу по вулиці Лесі Українки в с. Стасівщина Прилуцького району Чернігівської області, ОСОБА_7 , переслідуючи мету на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у вигляді матеріальної шкоди, з метою особистого збагачення, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно шляхом вільного доступу викрав чоловічу утеплену куртку чорного кольору фірми Remain артикул 7756, належну ОСОБА_9 .

Згідно з висновком експерта судово-товарознавчої експертизи № 586 від 09.02.2021, вартість чоловічої утепленої куртки чорного кольору фірми Remain складає 1 337, 31 грн.

Сума збитків, завданих кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_10 становить 1 337, 31 грн.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.03.2022 через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України 1 рік обмеження волі; за ч. 2 ст. 121 КК України 8 років позбавлення волі, а остаточне покарання за сукупністю злочинів, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 8 років позбавлення волі.

Не заперечуючи правильності встановлених судом фактичних обставин провадження, доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кваліфікації його дій, посилаючись на положення ст.ст. 50, 65 КК України та роз`яснення Пленуму ВСУ, викладені у постанові № 9 від 30.09.1994, прокурор зазначає, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України та остаточне покарання за сукупністю злочинів, не відповідає небезпечності вчиненого, наслідкам що настали у виді смерті потерпілого та особі винного.

Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце апеляційного розгляду в судове засідання не з`явилась потерпіла ОСОБА_10 , що, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає судовому розгляду по суті заявлених апеляційних вимог.

В заяві від 12.05.2022, що надійшла на електронну адресу суду, потерпіла ОСОБА_10 просила апеляційний розгляд проводити за її відсутності та висловила власну позицію щодо апеляційної скарги прокурора, яку підтримала в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, думки прокурора в підтримку апеляційної скарги в повному обсязі з наведених в ній доводів, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 про достатність призначеного покарання і безпідставність апеляційних вимог прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не належить.

За змістом ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим, вмотивованим, ґрунтуватись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин провадження в їх сукупності, з дотриманням вимог щодо кримінального і кримінального процесуального закону.

Вказаним вимогам кримінального процесуального закону вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.03.2022 щодо ОСОБА_7 відповідає.

Зокрема, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений, відповідає фактичним обставинам провадження, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оцінених відповідно до вимог ст. 94 КПК України та учасниками судового провадження не оспорюється.

Кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого та за ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), колегія суддів визнає правильною.

Процедура розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України судом першої інстанції дотримана.

Вирішуючі по суті апеляційні вимоги сторони обвинувачення щодо невідповідності призначеного ОСОБА_7 покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів виходить з того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Покарання, як про це зазначено в положеннях ст. 65 КК України, призначається з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Статтею 414 КПК України передбачено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Як зазначив Конституційний суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004, покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, на виконання загальних засад його призначення та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.03 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком (ч. 1 ст. 185 КК України) та тяжким злочином (ч. 2 ст. 121 КК України), дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в якості обставин, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, при відсутності обставин, що його обтяжують, і обгрунтовано призначив покарання в межах санкцій частин статтей КК України за кожне кримінальне правопорушення окремо, а остаточне покарання за їх сукупністю, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, на виконання положень ч. 1 ст. 70 КК України.

Вид та розмір призначеного судом ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі прокурором в апеляційній скарзі не оскаржується.

Доводи прокурора про недостатність призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України та остаточного покарання за сукупністю злочинів, колегія суддів визнає необгрунтованими, з огляду на встановлені судом фактичні обставини провадження та дані про особу обвинуваченого і звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції в частині погіршення становища особи по відношенню до ухваленого судового рішення, діє виключно в межах апеляційної скарги, а викладені прокурором в апеляційній скарзі доводи є формальними, містять виключно посилання на норми закону та роз`яснення Пленуму ВС, без прив`язки до кримінального провадження в якому обвинувачується ОСОБА_7 і обгрунтування необхідності призначення йому більш суворого покарання.

З огляду на викладене, встановлені судом фактичні обставини провадження та дані, що характеризують особу обвинуваченого не вказують на необхідність призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання за вчиненні ним кримінальні правопорушення та остаточного покарання за їх сукупністю, оскільки на переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання є справедливим, таким, що відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також таким, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 121 КК України, в тому числі із застосуванням положень ст. 69 КК України, колегією суддів не встановлено і з матеріалів кримінального провадження не вбачається. Дані про те, що за станом здоров`я обвинувачений позбавлений можливості відбувати покарання у виді позбавлення волі, відсутні.

Оскільки переконливих доводів, які б не були враховані судом першої інстанції та спростовували його висновки у частині достатності призначеного ОСОБА_7 покарання, прокурором в апеляційній скарзі не наведено, враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання та те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари - як мети покарання, колегія суддів дійшла висновку про наявність обґрунтованих підстав стверджувати, що призначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону судом першої інстанції з апеляційної скарги прокурора не вбачається і колегією суддів не встановлено.

Провівши апеляційний розгляд в межах заявлених апеляційних вимог, колегія суддів визнає вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.03.2022 щодо ОСОБА_7 законним та обґрунтованим і не вбачає підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для його скасування чи зміни.

Керуючись ст. 404, п. 1 ч. 1 ст. 407, ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 березня 2022 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк, з моменту отримання її копії.

Головуючий

Судді