УХВАЛА

31 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 183/2258/22

провадження № 51-3329 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року про відмову у відкритті провадження,

встановив:

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської областівід 29 липня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та задоволено клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року, на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на вказану ухвалу суду першої інстанції.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що апеляційний суд, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження порушив, передбачене п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК України, право на апеляційне оскарження судового рішення.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучену до неї копію судового рішення, колегія суддів вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів наведених у скарзі не вбачається, з огляду на таке.

Згідно ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому, за змістом ч. 2 ст. 392 КПК України до ухвалення судового рішення по суті підлягають апеляційному оскарженню лише ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції.

Як убачається із приєднаної до скарги копії оскаржуваного судового рішення, не погоджуючись з ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2022 року, якою відмовлено прокурору у задоволенні його клопотання про продовженні строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_1 у виді тримання під вартою та задоволено клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжного заходу на особисте зобов`язання, прокурор подав апеляційну скаргу.

Отримавши зазначену апеляційну скаргуна вказану ухвалу суду першої інстанції, суддя Дніпровського апеляційного суду встановив, що апеляційна скарга прокурора подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку та керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України постановив рішення про відмову у відкритті провадження.

Мотивуючи своє рішення суддя апеляційного суду зазначив, що оскаржена прокурором ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою не підлягає апеляційному оскарженню, оскільки не входить до переліку судових рішень, передбачених ст. 392 КПК України, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Колегія суддів касаційного суду вважає, що суддя апеляційного суду, відмовляючи у відкриття провадження, обґрунтовано дійшов висновку, що ухвала Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської областівід 29 липня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 392 КПК України, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуюче зазначене, суддя апеляційного суду прийняв на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення, тому підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора відсутні.

Крім того, посилання прокурора у скарзі на постанови Верховного Суду від 11 листопада 2020 року (справа № 757/22075/20-к) та 24 червня 2020 року (справа № 521/15791/19) є безпідставними, оскільки предметом оскарження в зазначених судових рішеннях були ухвали про відмову у відкритті апеляційних проваджень на рішення постановлені слідчими суддями, що не передбачені кримінальними процесуальними нормами.

На підставі викладеного та керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року про відмову у відкритті провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4