ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 675/1749/21

Провадження № 11-кп/4820/572/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції, апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 червня 2022 року,-

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 червня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про усунення сумнівів і протиріч в частині призначення покарання у виді довічного позбавлення волі, констатацію факту, що виник під час відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд мотивував своє рішення тим, що на час розгляду даного клопотання, система перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, Верховною Радою України не реформована, зміни до законодавства не внесені, в національному законодавстві України відсутній механізм перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, на даний час в Україні існує тільки інститут Президентського помилування, передбачений ст.87 КК України, згідно якого актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком не менше 25 років.

Крім того, поведінка засудженого ОСОБА_7 свідчить про те, що він не довів, що став на шлях виправлення, а тому відсутні підстави та встановлена національним законодавством процесуальна процедура для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання щодо усунення сумнівів і протиріч в частині призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі.

Вказує, що такий вид покарання як довічне позбавлення волі є несумісним з вимогами Конституції України, через відсутність у нормах КК України реалістичної перспективи звільнення від довічного позбавлення волі та її гарантії у розумінні ЄСПЛ, Конвенції та Конституції України.

Захисник ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою замінити ОСОБА_7 довічне позбавлення волі на певний строк, оскільки зникли обґрунтовані пенологічні підстави для його подальшого тримання в установі виконання покарань.
Вказує, що враховуючи пряму дію норм Конституції, на підставі ст.28, ОСОБА_7 має право на зменшуваність його довічного покарання та на реалістичну перспективу звільнення в окресленому вище розумінні, а також право знати на яких критеріях та коли саме такий перегляд може бути здійснений.

Зазначає, що інститут помилування не задовольняє вимог ст.3 Європейської конвенції, в частині вимоги існування реалістичної перспективи звільнення від довічного.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Висновок суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зміну призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк є законним та обґрунтованим.

Згідно матеріалів судового провадження, ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 07 вересня 2006 року за ст. ст. 115 ч. 2 п. п. 6, 12, 28 ч. 3, 115 ч. 2 п. п. 6, 12, 13, 152 ч. 3, 28 ч. 3, 152 ч. 3, 153 ч. 2, 185 ч. 3, 185 ч. 5, 187 ч. 4, 28 ч. 3, 304, 70, 71 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 27 лютого 2007 року вирок Апеляційного суду Хмельницької області залишено без змін.
Вказаний вирок набрав законної сили 27 лютого 2007 року і звернений до виконання відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили від 12 квітня 2007 року № 1-3/06.
У відповідності до ст.152 КВК України, підставою звільнення від відбування покарання є відбуття строку покарання, призначеного вироком суду.

Покарання у виді довічного позбавлення волі має початок його обрахунку, але не має кінцевого терміну відбуття покарання.

Питання умовно-дострокового звільнення та заміни покарання більш м`яким врегульовані ст.ст.81, 82 КК України.

Так, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відповідно до ч.1 ст.81 КК України та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст.82 КК України можуть застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Проте заміна невідбутої частини покарання більш м`яким до засуджених до довічного позбавлення волі законодавством України не передбачена, в національному законодавстві України відсутній механізм перегляду довічних вироків, на даний час в України існує тільки інститут Президентського помилування.
Механізмом захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі передбачений ст. 87 КК України, ст. 151 КВК України, Положенням «Про порядок здійснення помилування» затвердженого Указом Президента України від 21.04.2015 р. №223/2015.

Відповідно до ч.2 ст.87 КК України актом помилування Президента України може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше 25 років.

Засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття ним не менше 20 років призначеного покарання (ч.7 ст.151 КВК України).

Частиною 1 ст.87 КК України встановлено право здійснення Президентом України помилування стосовно індивідуально визначеної особи.

Згідно до ч.2 ст.87 КК України актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менш двадцяти п`яти років.

Відповідно до аналізу практики Європейського суду з прав людини вбачається, що в рішеннях вказаного органу є посилання на те, що довічне позбавлення волі засудженого без гарантування йому права перегляду вироку в частині скорочення строку відбування такого покарання та перспективи можливого звільнення суперечить ст.3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Так, для вирішення цієї проблеми держава повинна буде вжити заходи загального характеру: реформувати систему перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, так, щоби гарантувати у кожному конкретному випадку дослідження того, чи ґрунтується їх тривале ув`язнення на законних пенологічних підставах, а також, щоби дати можливість цим засудженим з певною мірою визначеності передбачити, що вони мають зробити для того, аби питання про їхнє звільнення було розглянуте, та за яких саме умов відповідно до стандартів, вироблених у практиці Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів зазначає, що на даний час відсутні передбачені законодавством України підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому до довічного позбавлення волі.

Наразі чинним законодавством України передбачено тільки можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням лише шляхом помилування засудженого, відповідно до приписів ст.87 КК України.

Таким чином, підстав для заміни засудженому ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, немає.

Доводи засудженого ОСОБА_7 та його захисника зазначені у апеляційних скаргах досліджені та перевірені апеляційним судом, однак є непереконливими.

Вказані засудженим та захисником обставини не ґрунтуються на нормах чинного Законодавства та не можуть братись до уваги.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду, колегією суддів не вбачається.

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали місцевого суду, та задоволення апеляційних скарг засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 .

Враховуючи наведені обставини, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 червня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про усунення сумнівів і протиріч в частині призначення покарання у виді довічного позбавлення волі, констатацію факту, що виник під час відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк залишити без змін, а апеляційній скарги засудженого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3