Номер провадження: 11-сс/813/548/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України, у кримінальному провадження № 0000757, внесеному до ЄРДР 07.12.2021 року,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою було задоволено.
Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до підозрюваного ОСОБА_8 в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», до 60 днів в межах строку досудового розслідування, до 15.04.2022 року.
Рішення суду мотивоване тим, що на даному етапі досудового розслідування докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочинами, ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлені в ухвалі про обрання підозрюваному запобіжного заходу продовжують існувати, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, зокрема, захисник стверджує, що:
-у доданих до клопотання матеріалах немає жодного доказу, який би свідчив про існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків;
- слідчим суддею не було враховано, що раніше встановлені ризики значно змінились;
- прокурором не доведено неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу;
- ОСОБА_8 раніше не судим, має постійне місце мешкання, позитивні характеристики, фактично має на утриманні дружину та малолітню дитину (яка має інвалідність другої групи), співпрацює зі слідством, не має наміру переховуватись від слідства та суду;
- слідчим суддею було постановлено оскаржуване судове рішення за наявності суперечливих доказів, без належного обґрунтування прийняття до уваги одних та відхилення інших.
Посилаючись на викладене, захисник просить скасувати оскаржену ухвалу.

Позиції учасників судового розгляду.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України, один з яких, відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів. Окрім того, з матеріалів клопотання слідчого вбачається, що поведінка підозрюваного під час інкримінованих йому злочинів супроводжувалась застосовуванням фізичної сили до потерпілих.
Апеляційний суд вважає, що, розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК, які регламентують продовження строку дії запобіжного заходу.
Прийняте рішення суд мотивував тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, а також наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може здійснити спроби переховування від суду та незаконного впливу на потерпілих та свідків.
Посилання захисника на недоведеність заявлених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та їх відсутність, апеляційний суд відхиляє як безпідставні та звертає увагу на наступне.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Перевіряючи обґрунтування суду першої інстанції щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, апеляційний суд встановив його належність в оскаржуваній ухвалі.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ризики, які були заявлені у клопотанні слідчого та були підставою обрання підозрюваному запобіжного заходу, не зменшились та виправдовують подальше тримання його під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод підозрюваного, оскільки слідчий суддя дотримався при розгляді клопотання прокурора приписів ст. 331 КПК України та розглянув питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, з урахуванням положень глави 18 КПК України.
Відтак, враховуючи з вищенаведеного, апеляційний суд відхиляє як безпідставні посилання захисника на те, що слідчим суддею було постановлено оскаржувану ухвалу за наявності суперечливих доказів, без належного обґрунтування прийняття до уваги одних та відхилення інших.
На думку апеляційного суду, висновок слідчого судді про те, що встановлені у попередніх ухвалах ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, існують та не зменшились відповідає фактичним обставинам справи, при розгляді апеляційної скарги не спростован, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту ані слідчому суддя, ані апеляційному суду не надано, відтак апеляційний суд відхиляє і доводи захисника підозрюваного про неврахування слідчим суддею зменшення раніше встановлених ризиків.
Апеляційний суд вважає, що тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також існування ризиків переховування останнього від суду та здійснення незаконного впливу на потерпілого та свідків виправдовують продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного та дають апеляційному суду можливість дійти висновку про обґрунтованість ухвалу слідчого судді.
Таким чином, апеляційний суд констатує безпідставність доводів сторони захисту про відсутність підтвердження існування ризиків, оскільки ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.
При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.
Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.
Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
Поряд з цим, апеляційний суд вважає слушними та приймає до уваги, доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні наступним:
- останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України, та розуміючи, що за вчинення інкримінованих злочинів йому може бути призначене покарання на строк від 5 до 8 років позбавлення волі, ОСОБА_8 перебуваючи на волі, буде мати можливість переховуватись від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, після інкримінованих підозрюваному подій він перестав проживати за місцем свого постійного проживання та переховувався від правоохоронних органів та його місце перебування було встановлено лише за наслідком проведення розшукових дій;
- поведінка підозрюваного під час злочинів, в яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , супроводжувалась застосовуванням фізичної сили до потерпілих, що свідчить про існування обґрунтованого ризику здійснення певного впливу на потерпілих та свідків з боку підозрюваного.
Окрім того, щодо зауважень апелянта про наявність у підозрюваного постійного місця проживання та позитивних характеристик апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки, на переконання апеляційного суду, такі обставини не є достатньо переконливими, щоб нівелювати ризики, встановлені слідчим суддею.
Обставина ж щодо перебування у підозрюваного на утриманні дитини та дружини належними доказами стороною захисту підтверджена не була, сам по собі факт наявності у особи дітей не підтверджує прийняття активної участі у їх вихованні та перебуванні на утриманні. Так, само і перебування особи у шлюбних відносинах не презюмує факту утримані другого з подружжя.

Крім того, стороною захисту не надано будь-яких документів на підтвердження доводів щодо його працевлаштування, джерел його доходів, а відтак і здатності утримувати будь-яких осіб.
Жодних розумних гарантій добросовісної поведінки ОСОБА_8 , пори твердження щодо наміру останнього співпрацювати зі слідством, на вказаній стадії кримінального процесу ані слідчому судді, ані апеляційному суду надано не було. Твердженнч підозрюваного, на думку апеляційного суду, є не настільки переконливими обставинами, що могли б знизити встановлені ризики до маловірогідних чи до їх виключення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Згідно з п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись статями 177, 178, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 15 березня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України, у кримінальному провадження № 0000757, внесеному до ЄРДР 07.12.2021 року, - залишити без мін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4