Провадження № 1-кс/761/9690/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_2 при секретарі ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 04 жовтня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000562, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 травня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, -

в с т а н о в и в:

29 серпня 2022 року ОСОБА_1 , посилаючись на положення ч. 1 ст. 303 КПК України, звернувся до суду зі скаргою, в якій просив слідчого суддю скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 04 жовтня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000562, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 травня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

У судове засідання ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився, однак, надав на адресу суду заяву від 27 вересня 2022 року, в якій просить слідчого суддю залишити скаргу без розгляду.

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у м. Києві ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Разом з тим, у відповідності до вимог ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів скарги, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000562, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 травня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Частиною 6 ст. 9 КПК України встановлено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, зокрема, принцип диспозитивності.

У свою чергу, згідно зі ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. При цьому, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Наведена норма спрямована на дотримання учасниками кримінального провадження засад змагальності та диспозитивності.

Відповідно до ст. 22 КПК України зміст змагальності у кримінальному провадженні полягає у самостійному обстоюванні сторонами їх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів передбаченими КПК засобами.

Диспозитивність, яка визначена ст. 26 КПК України, передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

Слідчий суддя, у свою чергу, відповідно до положення ч. 6 ст. 22 КПК України зобов`язаний, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У той же час, принцип змагальності, у силу ст. 22 КПК України, саме на особу, яка звернулася з клопотанням, покладає обов`язок обстоювання її правової позиції, доведення обставин, які вона вважає порушенням відповідних прав, свобод та законних інтересів.

Таким чином, слідчий суддя при вирішенні ініційованого питання зобов`язаний не лише дослідити надані йому матеріали, але й забезпечити особі право на безпосереднє відстоювання своєї позиції під час розгляду справи.

Так, враховуючи те, що ОСОБА_1 подано до суду заяву, в якій він просив залишити скаргу на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 04 жовтня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000562 від 12 травня 2017 року без розгляду, слідчий суддя, виходячи з того, що він наділений процесуальними повноваженнями вирішувати виключно ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 26, 110, 303, 306-307, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 04 жовтня 2021 року про закриття кримінального провадження № 0000562, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 травня 2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України - залишити без розгляду.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_2