УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2022 року
м. Київ
справа № 761/11819/2022
провадження № 51-2008впс22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження №0000233 від 22 березня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 199 Кримінального кодексу України (далі КК), а ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 цього Кодексу, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,
встановив:
До Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , про направлення кримінального провадження №0000233 від 22 березня 2022 року щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з Шевченківського районного суду міста Києва до Запорізького районного суду Запорізької області.
Клопотання мотивовано тим, що обвинувальний акт надійшов до Шевченківського районного суду міста Києва з порушенням правил підсудності, визначених ст. 32 КПК, оскільки діяння, які інкримінуються обвинуваченим, було вчинено на території Запорізького району Запорізької області.
В обґрунтування клопотання захисник також стверджує, що завершення досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні відбулось в межах територіальної юрисдикції Жовтневого районного суду м. Запоріжжя шляхом відкриття матеріалів в порядку ст. 290 КПК та врученням обвинувального акту разом із реєстром.
Крім того зазначає, що місцезнаходження свідків, заявлених стороною обвинувачення, знаходиться в Дніпропетровській та Запорізькій областях, більша частина речових доказів по справі знаходиться в Запорізькій області, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також їх захисник ОСОБА_4 зареєстровані в м. Запоріжжі, де знаходиться і адреса місцезнаходження офісу, а обвинувачений ОСОБА_7 зареєстрований та проживає в Дніпропетровській області.
Учасники судового провадження належним чином повідомлені про день і час розгляду клопотання, проте в судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду

не надійшло, що не перешкоджає розгляду даного клопотання.
Перевіривши наведені у клопотанні доводи та наявні в Суду матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку про відмову в задоволенні клопотання з огляду на таке.
Відповідно до ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Згідно з указаною статтею, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан на 30 діб, який на теперішній час продовжено до 23 серпня 2022 року.

Особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану врегульовано ст. 615 КПК, за змістом частини 9 якої під час дії воєнного стану обвинувальні акти скеровуються та розглядаються судами в межах територіальної юрисдикції яких закінчено досудове розслідування, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - найбільш територіально наближеним до нього судом, що може здійснювати правосуддя, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.
В аспекті застосування приписів ч. 9 ст. 615 КПК щодо встановлення місця закінчення досудового розслідування необхідно виходити із положень Глави 24 КПК які визначають поняття і форми закінчення досудового розслідування.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 283 КПК, якими визначаються загальні положення закінчення досудового розслідування, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Таким чином, як вбачається зі змісту наведеної норми, певну форму закінчення досудового розслідування законодавець пов`язує з дією, яку зобов`язаний вчинити саме прокурор, а тому місцем закінчення досудового розслідування слід вважати місце вчинення прокурором відповідної дії.
Отже безпідставними є твердження захисника про те, що завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні відбулось шляхом відкриття матеріалів в порядку ст. 290 КПК та врученням обвинувального акту разом із реєстром, а також про те, що підсудність вказаного провадження має визначатися за приписами ст. 32 цього Кодексу.
З наявних у Суду матеріалів вбачається, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000233 від 22 березня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був затверджений 28 червня 2022 року прокурором ОСОБА_8 у приміщенні Офісу Генерального прокурора, розташованому в м. Києві, і скерований до районного суду в межах юрисдикції Київського апеляційного суду.
За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 34 КПК до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).
Водночас, як убачається зі змісту обвинувального акта та матеріалів, наданих на запит Верховного Суду Шевченківським районним судом міста Києва, обвинувачений ОСОБА_7 зареєстрований і проживає у м. Жовті води Дніпропетровської області, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у м. Запоріжжі. Відомості про місце проживання свідків, як у змісті обвинувального акта, так і в клопотанні захисника ОСОБА_4 , не зазначені.
Захисник ОСОБА_4 в обґрунтування своїх вимог безпідставно посилається на місце реєстрації захисника, місцезнаходження офісу та речових доказів, оскільки вказані обставини не зазначені в абз. 2 ч. 1 ст. 34 КПК як такі, що приймаються до уваги з метою встановлення виняткових випадків до передачі кримінального провадження до іншого суду.
Колегія суддів зважає на те, що чинний КПК передбачає можливість проведення судового провадження в режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (ст. 336 КПК), а доводи захисника не містять переконливого обґрунтування до передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження.
З огляду на викладене вище, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих підстав до передачі кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.
Враховуючи викладене вище колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що у задоволенні клопотання захисника необхідно відмовити.
Керуючись статтями 34, 283, 615 КПК, Суд
постановив:
Клопотання захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження № 0000233 від 22 березня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 199 КК, а ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 цього Кодексу, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3