Справа № 299/1633/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

06.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання, яке подав прокурор Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про поновлення строку на апеляційне оскарження,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23 червня 2022 року виправлено описку у вироку Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27.05.2022, щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а саме: у резолютивній частині Вироку Виноградівського районного суду від 27.05.2022, відносно неповнолітнього ОСОБА_7 , зазначено:

"Визнати неповнолітнього ОСОБА_7 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_7 , від відбування призначеного покарання, у виді позбавлення волі, з випробуванням з визначенням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 , протягом визначеного іспитового строку, такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Початок іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 27.05.2022 року."

Виключити із мотивувальної частини Вироку Виноградівського районного суду від 27.05.2022 року по справі №299/1633/22 текст такого змісту:

«При застосуванні виду примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховує роз`яснення, викладені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15 травня 2006 року, згідно яких - в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 105 КК України, суд має право звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов: а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним; б) неповнолітній щиро розкаявся; в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття; г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 цієї ж статті, суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

У відповідності до роз`яснень, викладених в абз. 4 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" № 2 від 15 травня 2006 року, строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього ОСОБА_7 . Як свідчить практика, цей примусовий захід виховного характеру має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього під нагляд матері.

При цьому, суд враховує, що вид примусового заходу виховного характеру у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_7 під нагляд матері, сприятиме виправленню неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 та буде більш дієвим та ефективним способом впливу на нього, який, як визнано судом, на даний час не потребує застосування покарання за ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ, викладених в листі від 16 січня 2017 року № 223 - 66/0/4-17 "Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх" пунктом 16 визначено, що суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.».

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження прокурор вказує на те, що строк на апеляційне оскарження судового рішення пропущено через поважні причини. Посилається на те, що у порушення вимог ч. 2 ст. 379 КПК України прокурора не було повідомлено про час та місце судового засідання і таке проведено без його участі. Просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Заслухавши доповідь судді про суть клопотання щодо поновлення строку апеляційного оскарження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення із урахуванням наведених у ньому обставин, які підтверджені матеріалами кримінального провадження, підлягає задоволенню.
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження розглядається за відсутності сторони захисту та потерпілої сторони, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. При цьому береться до уваги, що: сторона захисту та потерпіла сторона належним чином повідомлені про час та місце розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження; заяв про відкладення розгляду клопотання на інший день не подавали; апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки сторони захисту та потерпілої сторони у судове засідання.

Частиною 1 статті 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 2 цієї статті гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується, прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на інші ухвали суду першої інстанції подається протягом семи днів із дня їх оголошення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений судом за клопотанням заінтересованої особи.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що такі не містять відомостей про те, що прокурор був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, у якому вирішувалось питання про виправлення описки, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 379 КПК України.

При цьому, матеріали кримінального провадження не містять відомостей і про вручення чи направлення прокурору копії оскаржуваної ухвали від 23.06.2022.

Відповідно до викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18 (провадження № 51-6470 кмо 18) висновку, за клопотанням заінтересованих осіб їхню необізнаність із мотивами прийнятого слідчим суддею рішення може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.

Тому, беручи до уваги наведене вище, суд апеляційної інстанції визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

З огляду на вищевикладені обставини та норми Кримінального процесуального кодексу України, беручи до уваги положення ст. 21 КПК України в частині доступу до правосуддя та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, - апеляційний суд поновлює пропущений строк із метою недопущення порушення права прокурора на доступ до правосуддя, а також на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, у даному випадку на перегляд ухвали суду першої інстанції про виправлення описки.

За таких обставин, подане прокурором ОСОБА_6 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали від 23.06.2022 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 395, 399, 405, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23 червня 2022 року про виправлення описки у резолютивній частині вироку Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27.05.2022 щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_7 .

Судді-доповідачу, відповідно до ст. 398 КПК України, перевірити подану прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , апеляційну скаргу на відповідність вимогам ст. 396 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: