ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1441/19
провадження № 1-кп/753/961/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , засудженого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування арешту з автомобіля,

ВСТАНОВИВ:
Від засудженого ОСОБА_3 надійшло клопотання про вирішення питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні №0000826 від 20.08.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки питання щодо речових доказів зазначених в ухвалі слідчого судді про арешт майна № 761/32166/18 від 26.08.2018 не вирішено під час судового розгляду та просив скасувати зазначений арешт майна, а саме з автомобіля марки «Mercedes-Benz vito», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_4 , згідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26.08.2018 року (справа №761/32166/18, провадження №1-кс/761/21903/18).
ОСОБА_3 в судовому засідання клопотання підтримав та просив задовольнити.
Прокурор в судове засідання не з`явився.
Суд дослідивши матеріали справи, вважає клопотання обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 23.09.2019 року вироком Дарницького районного суду м. Києва по справі №753/1441/19 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки та на підставі ст. 75 КК України встановлено іспитовий строк 2 роки.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.10.2021 року звільнено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 23.09.2019 року у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі по закінченню іспитового терміну.

Однак, на час прийняття вироку суду не було відомо про наявність ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26.08.2018 року (справа №761/32166/18, провадження №1-кс/761/21903/18), якою було накладено арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Mercedes-Benz vito», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_4 , тому при прийнятті вироку, судом не вирішено питання про зняття арешту з автомобіля.
У відповідності до ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.
У відповідності до вимог ст.ст.284, 369, 371-374 КПК України, судовими рішеннями якими закінчується кримінальне провадження і в яких підлягають відображення рішення щодо долі речових доказів виступають вироку суду, як обвинувальний так і виправдувальний, а також ухвала суду про закриття кримінального провадження.
Пунктом 14 ч. 1 ст. 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Згідно з ч. 9 ст. 539 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Відповідно до п.12) ч.1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, - 12) що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.
Відповідно до п.14) ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, - 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
За таких обставин, оскільки судом під час постановлення 23.09.2019 р. вироку суду не вирішено долю речового доказу, зазначеного в ухвалі слідчого судді про арешт майна №761/32166/18 від 26.08.2018, то на підставі ст.ст. 100, 174, 537, 539 КПК України суд визнає клопотання про скасування арешту майна обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
За змістом роз`яснення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків" N 11 від 21.12.90 зі змінами, суди крім іншого вправі вирішувати питання, про долю речових доказів, якщо її не вирішено вироком суду та про визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що майно на яке було накладено арешт підлягає поверненню, а арешт скасуванню.
Керуючись ст.ст. 100, 284, 369, 371-374, 357, 359 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Скасувати арешт майна, а саме з автомобіля марки «Mercedes-Benz vito», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_4 , що було накладено в рамках кримінального провадження №0000826 від 20.08.2018 року згідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26.08.2018 року (справа №761/32166/18, провадження №1-кс/761/21903/18).
Ухвала суду може бути оскаржена через Дарницький районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

СУДДЯ