ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області в складі:
судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000102 від 09 липня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Біличин Барського району Вінницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судомого, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків - НОМЕР_1 , у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,
УСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 в лютому місяці 2022 року, точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, вирішив придбати підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія. Реалізовуючи свій умисел, направлений на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія, ОСОБА_3 , скориставшись всесвітньою мережею "Інтернет" в соціальній мережі "Фейсбук" знайшов оголошення про виготовлення водійських посвідчень. Зателефонував на вказаний в оголошенні номер невстановленій досудовим розслідуванням особі, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження. Обвинувачений ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, надіслав за допомогою мобільного додатку "Месенджер" на вимогу невстановленої особи на невстановлений абонентський номер, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, особисті персональні дані, особисту фотокартку з метою внесення їх до підробленого посвідчення водія, та здійснив оплату на невідомий банківський рахунок грошових коштів в розмірі 10000 грн. Обвинувачений ОСОБА_3 отримав від невстановленої особи підроблене посвідчення водія, серії НОМЕР_2 , від 04 січня 2022 року, видано ТСЦ 2141 на ім`я ОСОБА_3 , скориставшись послугами поштового зв`язку Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта", почав зберігати при собі з метою подальшого використання.
Відповідно до ч. 2 "Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511), посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Пунктом 16 вищевказаного положення передбачено, що посвідчення водія видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому Міністерством охорони здоров`я, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у територіальному сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ. Пунктом 21 "Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511) передбачено, що посвідчення водія видається після складення особою у територіальному сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ іспитів, передбачених пунктом 18 Положення. Також, пунктом 23 "Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 511) передбачено, що посвідчення водія видається особисто під підпис після пред`явлення паспорта громадянина України або тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано додатковий захист та оригіналу медичної довідки встановленого зразка, дійсної на дату подання заяви, щодо обміну посвідчення водія або отимання його після втрати чи викрадення.
Обвинувачений ОСОБА_3 , маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, усвідомлюючи протиправність своїх дій, 08 липня 2022 року біля 08 год. 20 хв., керував транспортним засобом, марки "ВАЗ 21013", державний номерний знак НОМЕР_3 , був зупинений працівниками СРПП Відділеня поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області на підставі п. 2 ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію". Під час перевірки працівниками СРПП Відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області документів у ОСОБА_3 , останній достовірно знаючи про те, що наявне у нього посвідчення водія є підробленим, діючи умисно, пред`явив для перевірки працівнику поліції посвідчення водія, серії НОМЕР_2 , видане 04 січня 2022 року на ім`я ОСОБА_3 , таким чином використавши підроблений документ.
Відповідно до висновку експертизи технічного дослідження документів № СЕ-19/102-22/10057-ДД від 27 липня 2022 року бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_2 , заповнено на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що видано ТСЦ 2141 04 січня 2022 року, не відповідає встановленим зразкам аналогічних бланків посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території України. В бланку посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , заповнено на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що видано ТСЦ 2141 04 січня 2022 року, фонові графічні зображення (захисна сітка, мікротекст) бланковий текст, серія та номер бланка, вихідні дані підприємства-виробника нанесено за допомогою термосублімаційного друку.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто пособництво у підробленні посвідчення, з метою використання його іншою особою, та використання завідомо підробленого документа.
Згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_3 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинувачений визнав свою вину у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, тобто пособництво у підробленні посвідчення, з метою використання його іншою особою, та використання завідомо підробленого документа.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Таким чином, дослідивши зібрані досудовим розслідуванням докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КПК України, тобто пособництво у підробленні посвідчення, з метою використання його іншою особою, та використання завідомо підробленого документа, повністю доведена.
Відповідно до ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд ураховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України кваліфікуються як кримінальні проступки, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не судимий, що підтверджується даними вимоги ІЦ, відповідно до даних довідки-характеристики, видано Ялтушківським старостинським округом Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області № 537 від 08 липня 2022 року, компроментуючі матеріали стосовно нього відсутні, під наглядом у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, що підтверджується довідкою, видано 08 липня 2022 року КНП "Барська міська лікарня" Барської міської ради.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.
Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкцій ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, з урахуванням правил, передбачених ч. 1 ст. 70 КК України.
Суд вважає, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Згідно з пунктами 12-14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.
Встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 11 липня 2022 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: на посвідчення водія, серії НОМЕР_2 , видано ТСЦ 2141 04 січня 2022 року, на ім`я ОСОБА_3 .
З урахуванням, зазначеного вище, суд дійшов висновку про те, що потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження щодо арешту майна, відпала, тому арешт слід скасувати.
Питання про речові докази вирішити згідно з ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судової експертизи у розмірі 3775 грн 60 коп.
На підставі статей 65-67, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, керуючись ст. 100, ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ст. 370, частинами 1, 2 ст. 371, ст. 374, частинами 1, 3, 6, 7 ст. 376, статтями 381, 382, п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 4 ст. 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Скасувати арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 11 липня 2022 року на тимчасово вилучене майно, а саме: на посвідчення водія, серії НОМЕР_2 , видано ТСЦ 2141 04 січня 2022 року, на ім`я ОСОБА_3 .
Речовий доказ: посвідчення водія, серії НОМЕР_2 , видано ТСЦ 2141 04 січня 2022 року, на ім`я ОСОБА_3 , залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.
Стягнути на користь держави з ОСОБА_3 витрати на залучення експертів для проведення судової експертизи у розмірі 3775 (три тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн 60 коп.
Вирок може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення вироку судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінальних проступків не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1