Справа № 517/536/22
Провадження 1-кп/517/48/2022
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 року Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 при секретареві ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Захарівка Одеської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000047 від 14.08.2022 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосамарка Красноокнянського району Одеської області, українця, гр. України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;

за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2022 року біля 17 години 00 хвилин ОСОБА_3 знаходячись на АДРЕСА_1 , де в цей час також знаходився місцевий мешканець, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, між ними виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . В подальшому ОСОБА_3 реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, на грунті раніше виниклих неприязних відносин, ОСОБА_3 , наблизився до ОСОБА_5 та наніс один удар рукою йому по обличчю. Вказаними діями ОСОБА_3 спричинив тілесні ушкодження потерпілому, ОСОБА_5 , у вигляді садна лівої половини обличчя. Вказані тілесні ушкодження не є небезпечними для життя, мають незначні швидкоплинні наслідки не більше 6 днів, та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив дії, передбачені ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав в повному обсязі і показав суду, що 13 серпня 2022 рокудійсно спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 . У вчиненому щиро розкаявся і просив суд суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що йому дійсно було нанесено тілесні ушкодження лиця ОСОБА_3 . Претензії морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має та просить його покарати у відповідності до чинного законодавства України.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що окрім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, його вина була повністю встановлена в ході судового розгляду наданими суду матеріалами, дослідженими письмовими і речовими доказами, які суд, керуючись законом, оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

На підставі досліджених в судовому засіданні письмових доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, а також такими які в своїй сукупності між собою встановлюють провину обвинуваченого, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_3 і кваліфікує його дії як вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо.

При призначенні виду і міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, обставини які пом`якшують покарання.

Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття.

Відповідно до ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.2003 року «Про практику призначення судами покарання» під час призначення покарання по кожному конкретному випадку суд має суворо додержуватися вимог норм закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через це реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За викладених обставин суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання щодо речових доказів, слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п?ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: