Номер провадження: 11-сс/813/439/22
Справа № 947/4143/22 1-кс/947/1645/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретарів с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000654 від 29 грудня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2022 року було задоволено клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку у приміщенні Південного міжрегіонального ГУ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні, що розташоване за адресою: м.Одеса, вул. Маршала Говорова, 7, а саме на:

- роздруківки справ щодо проходження карантинного та ветеринарного контролю харчових продуктів, що прибули на територію України у вантажних транспортних засобах з реєстраційними номерами НОМЕР_1 , 3СЕL64, KSS892, KSS886, загалом на 79 (семидесяти дев`яти) аркушах, які поміщено до сейф-пакету М1004546;

- мобільний телефон марки «Iphone 10 PRO MAX Gold», у чохлі бірюзового кольору ззовні без видимих пошкоджень, у робочому стані, з сім-картою з номером телефону ( НОМЕР_2 ), ІМЕІ НОМЕР_3 , який поміщено до сейф-пакету В2008344;

- мобільний телефон марки «Samsung A40, s/n НОМЕР_4 », ззовні без видимих пошкоджень, у робочому стані, у чохлі чорного кольору, з сім-картою з номером телефону ( НОМЕР_5 ), який поміщено до сейф-пакету В2008345.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді власник майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу в частині накладення арешту на його майно мобільний телефон марки «Iphone 10 PRO MAX Gold», з номером телефону ( НОМЕР_2 ), ІМЕІ НОМЕР_3 , та постановити нову ухвалу, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого в цій частині, зобов`язати слідчого повернути вказане майно.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що оскаржена ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт зазначає, що він не є учасником даного кримінального провадження, не має процесуального статусу, а в ухвалі про проведення обшуку не зазначалось про можливість вилучення особистих речей, зокрема, мобільного телефону ОСОБА_6 .

Також стверджує про те, що під час обшуку він добровільно надав співробітникам правоохоронного органу свій мобільний телефон на дві години, тобто на достатній час для ознайомлення з усією наявною на пристрої інформацією.

Крім того ОСОБА_6 вказує, що на його мобільному телефоні налаштовані застосунки «Дія» та інші, необхідні для отримання медичної допомоги та вільного переміщення.

Таким чином, апелянт вважає, що слідчий суддя жодним чином не обґрунтував необхідність такого арешту майна, оскільки його мобільний телефон не є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а клопотання слідчого не відповідає вимогам ст.171, 172 КПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді інший власник арештованого майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу в частині накладення арешту на його майно мобільний телефон марки «Samsung A40, s/n НОМЕР_4 », з номером телефону ( НОМЕР_5 ), та постановити нову ухвалу, яким відмовити у задоволенні клопотання слідчого в цій частині, зобов`язати слідчого повернути вказане майно.

Апеляційну скаргу обґрунтував доводами, які є аналогічними та тотожними доводами апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційні скарги ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , в яких зазначив про те, що на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а вилучені мобільні телефони можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того постановою слідчого від 02 лютого 2022 року вилучені під час проведення обшуку речі та документи були визнані речовими доказами у кримінальному проваджені.

За таких прокурор просив відмовити в задоволенні поданих апеляційних скарг.

Судове засідання просив проводити без його участі.

Власники арештованого майна ОСОБА_7 та ОСОБА_6 також не з`явились в судове засідання апеляційного суду.

Апеляційний суд намагався засобами телефонного зв`язку сповістити власників арештованого майна про дату, час та місце розгляду їх апеляційних скарг. Разом з цим за номером телефону, який апелянти залишити в апеляційних скаргах ніхто не відповідав.

Європейський суд з прав людини у п.35 рішення по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989 року, зазначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин, з огляду на вимоги ч.1 ст.172 та ч.4 ст.405 КПК України, а також враховуючи, що власники арештованого майна не цікавились ходом розгляду їх апеляційних скарг, апеляційний суд вважав за можливе розглянути подані апеляційні скарги без їх участі та без участі прокурора.

Дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в поданих апеляційних скаргах, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 зазначеної норми права встановлено, що метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Так, положеннями ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, пунктом 1) ч.3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, в тому числі, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Апеляційним судом встановлено, що на теперішній час Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000654 від 29 грудня 2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

У ході досудового розслідування, 02 лютого 2022 року головному спеціалісту відділу прикордонного інспекційного контролю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » управління державного контролю на кордоні Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні ОСОБА_10 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

За результатами проведення обшуку у приміщенні Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , у посадових осіб вказаного управління ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з метою встановлення їх причетності до вчинення кримінального правопорушення, вилучено засоби зв`язку, а саме: мобільний телефон марки Iphone 10 PRO MAX Gold, у чохлі бірюзового кольору з сім-картою з номером телефону ( НОМЕР_2 ), ІМЕІ: НОМЕР_3 та мобільний телефон марки «Samsung A40, s/n НОМЕР_4 », ззовні без видимих пошкоджень, у робочому стані, у чохлі чорного кольору, з сім-картою з номером телефону ( НОМЕР_5 ).

Згідно інформації отриманої від УСБУ в Одеській області, частину неправомірної вигоди ОСОБА_10 , міг передавати керівництву управління державного контролю на кордоні Південного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні, в тому числі начальнику відділу прикордонного інспекційного контролю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » вказаного управління ОСОБА_6 .

Вищевикладене підтверджується відповідями УСБУ в Одеській області на виконання доручення від 04.01.2022 року, 27.01.2022 року, 31.01.2022 року, а також іншими матеріалами, які були долучені до матеріалів клопотання слідчого про арешт майна.

Крім того, умови безперешкодного проходження ветеринарно-санітарного контролю вантажу - продуктів харчування між підозрюваним ОСОБА_10 та заявником ОСОБА_11 узгоджувались через систему обміну повідомлень WhatsApp.

Враховуючи той факт, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, вилучені мобільні телефони можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, вилучені мобільні телефони необхідні для проведення огляду за участю спеціалістів, з метою дослідження інформації, яка на них міститься, що підтверджується дорученням про проведення слідчих (розшукових) дій.

Крім того постановою старшого слідчого старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_8 вилучені мобільний телефон марки «Iphone 10 PRO MAX Gold та мобільний телефон марки «Samsung A40 були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000654.

За таких обставини апеляційний суд вважає, що арештовані мобільні телефони можуть містити відповідну доказову інформацію в рамках даного кримінального провадження, а тому існує ризик їх можливого знищення або псування, в цілях подальшого уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1, п.7) ч.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майно. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційних скарг власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стосовно незаконності ухвали слідчого судді є необґрунтованими і не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Пунктом 1) ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги власників майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 08 лютого 2022 року, якою було задоволено клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві, ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, вилучене 01 лютого 2022 року під час проведення обшуку у приміщенні Південного міжрегіонального ГУ Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на державному кордоні, що розташоване за адресою: м.Одеса, вул. Маршала Говорова, 7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4