Дата документу 06.06.2022 Справа № 320/5019/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/5019/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/349/22 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 серпня 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Мелітополя Запорізької області, громадянин України, маючий середню спеціальну освіту, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 3 грудня 2018 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та виправданий у зв`язку з не доведенням того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України, та виправданий у зв`язку з не доведенням того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

7 червня 2019 року, приблизно о 12.00 годині, ОСОБА_8 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , який на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить сестрі обвинуваченого ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення майна, керуючись корисливими мотивами, діючи повторно, шляхом вільного доступу, через вікно проник до гаражу, звідки таємно викрав майно, яке належало його сестрі, а саме: електричний лобзик, марки «Z&F», модель 55ММ, потужністю 350-1500 W, вартістю 500 гривень, електричну дриль, марки «Z&F», модель Z1J-13, потужністю 750 W, вартістю 400 гривень, кутову шліфувальну машинку марки «Z&F Angle Grinder», моделі WAG-125 L, в корпусі синього кольору, вартістю 500 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1400 гривень.

Такі дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В апеляційній скарзі прокурор вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції однобічно та упереджено підійшов до дослідження доказів, на яких ґрунтується обвинувачення.

Так, суд взагалі не прийняв до уваги показання потерпілої ОСОБА_9 про те, що обвинувачений не мав доступу до приміщення гаражу, у нього не було ключів, а вікна у гаражі були забиті дерев`яними дошками для того, щоб ОСОБА_8 не крав з нього речі, які належали потерпілій.

Факт того, що ОСОБА_8 неодноразово незаконно потрапляв у гаражне приміщення, підтверджується зверненнями ОСОБА_9 до органу поліції про здійснення крадіжок з її домоволодіння ОСОБА_8 , що підтверджується наявністю вироку щодо нього від 3 грудня 2018 року.

Крім того, суд не надав оцінки та не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_10 , яка бачила, як ОСОБА_8 незаконно знаходився у приміщенні гаражу та збирав якісь речі у пакет, причому потрапив він до приміщення гаражу шляхом вибиття вікна, що підтверджується протоколом огляду місця події.

Також поза увагою суду залишилась заява свідка ОСОБА_11 про добровільну видачу співробітникам поліції кутошліфувальної машинки, яку свідок раніше придбав у ОСОБА_8 .

Допитані в судовому засіданні співробітники поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили факт добровільної видачі ОСОБА_11 кутошліфувальної машинки, раніше придбаної у ОСОБА_8 .

Вважає хибною думку суду щодо вільного доступу ОСОБА_8 до майна, яке знаходилось у будинку та прибудинковій території, а також володіння, користування та розпорядження ними, у зв`язку з реєстрацією місця проживання за вказаною адресою, оскільки реєстрація місця проживання не є підтвердженням права власності на житло чи інше рухоме або нерухоме майно.

Звертає увагу, що повне право на володіння, користування та розпорядження майном, яке знаходиться на території домоволодіння, підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом.

Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на час його смерті, то при прийнятті спадщини, у власність ОСОБА_9 перейшли не тільки домоволодіння, а й усе інше майно, яке належало її батьку, у тому числі викрадені ОСОБА_8 інструменти з приміщення гаражу.

Просить виправдувальний вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Також в апеляційній скарзі викладено клопотання про повторний допит потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також про повторне дослідження заяви про добровільну видачу працівникам поліції свідком ОСОБА_11 кутошліфувальної машинки, яку останній придбав у ОСОБА_8 та протокол огляду предмету - кутошліфувальної машинки.

До початку розгляду апеляційної скарги по суті з відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на адресу Запорізького апеляційного суду надійшла копія свідоцтва про смерть № 275 від 28 січня 2022 року, згідно якої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

Пунктом 5 частини 1 статті 284 КПК України передбачено закриття кримінального провадження в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Згідно з ч. 7 ст. 284 КПК України у разі встановлення під час судового провадження обставин, передбачених п.п. 5-9, 9-1 ч. 1 цієї статті, а також у випадку, передбаченому п.п. 2, 3 ч. 2 цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть № 275 від 28 січня 2022 року, яке надійшло до Запорізького апеляційного суду, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Отже, статтею 417 КПК України передбачено скасування, за наявності певних обставин, лише обвинувального вироку.

За таких обставин, вирок відносно ОСОБА_8 в частині його виправдання, з урахуванням положень ст. 417 КПК України, скасуванню не підлягає.

Відсутність вимоги законодавця до скасування виправдувального вироку в разі смерті особи, яка притягувалась до кримінальної відповідальності, унеможливлює прийняття такого рішення, так як смерть обвинуваченого у більшості випадків робить апеляційне провадження безпредметним, оскільки застосування до особи, яка померла, кримінально-правових наслідків діяння є неможливим.

Припинення кримінального переслідування особи, яка померла, дозволяє уникнути надмірного витрачання ресурсів держави, адже продовження такого переслідування виключно заради формального визнання померлого винуватим у вчиненні злочину, як правило, не має жодного практичного сенсу.

Отже, вищенаведені положення кримінального процесуального закону та факт смерті ОСОБА_8 унеможливлюють здійснення розгляду кримінального провадження з перегляду в апеляційному порядку вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 серпня 2021 року, яким ОСОБА_8 був визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та виправданий у зв`язку з не доведенням того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, а тому його слід закрити, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові ЄУ № 761/24101/15-к (провадження 51-870км19) від 21 листопада 2019 року.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 серпня 2021 року, яким ОСОБА_8 визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та виправданий у зв`язку з не доведенням того, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4