ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000581 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 11 травня 2022 року,

встановила:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кременчук Полтавської області, українцю, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, одруженому, не працюючому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимому,
обвинуваченому за ч.2 ст. 307 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 09.07.2022 включно, із визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів для працездатних осіб в сумі 49620 грн та покладенням обов`язків.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, а саме: в умисних діях, які виразилися у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів, вчинених повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 протягом часу з грудня 2020 року по червень 2021 року, умисно, вступила у попередню змову з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 та на постійній основі налаштувала процес постачання наркотичного засобу до місця свого проживання, де ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 використовуючи надані матеріали та електронні ваги, розфасовували їх у відповідності до наданих ОСОБА_9 вказівок щодо дозування, та упаковували в поліетиленові пакети, які зберігали з метою збуту, а також незаконно збували наркотичні засоби.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд мотивував свою ухвалу наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, продовження на момент судового розгляду існування ризиків, передбачених п.1, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, тому вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

На ухвалу суду захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Свої апеляційні вимоги обґрунтувала тим, що прокурором у клопотанні та судом в ухвалі не наведено переконливих доказів про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а суворість покарання не може бути підставою для продовження найсуворішого запобіжного заходу.

Вважає, що суд не обґрунтував, чому більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

Стверджує, що суд не повно врахував дані щодо обвинуваченого, а саме: вік та стан здоров`я ОСОБА_8 , який потребує постійного лікування, міцність соціальних зв`язків, відсутність судимостей та не завдання майнової шкоди своїми діями.

Також зазначила, що ОСОБА_8 достатньо тривалий час перебуває під вартою.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0000581 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 307 КК України. В судовому засіданні 11 травня 2022 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 09.07.2022 включно із визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 49620 грн та покладенням обов`язків.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому, враховуючи тяжкість злочинів, інкримінованих ОСОБА_8 які є тяжкими та за які передбачено покарання у виді позбавлення волі від 6 до 10 років, те, що злочини вчинені у співучасті з іншими особами, даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, те, що судовий розгляд у даному провадженні не завершено, суд дійшов правильного висновку про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд правильно врахував наявність ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу, та на даний час не зменшилися. При цьому, суд обґрунтовано послався на можливе покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, оскільки відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Також, колегією суддів враховується тривалість та систематичність вчинення ОСОБА_8 протиправних дій у співучасті з іншими обвинуваченими.

Отже, вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та про те, що більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Доводи захисника про те, що обвинувачений має постійне місце проживання, родину, колегія суддів враховує, проте вказані обставини не зменшують наявність ризиків у кримінальному провадженні та не впливають на правильність прийнятого рішення.
Будь-яких доказів про наявність роботи в обвинуваченого, хоча б неофіційної, стороною захисту не надано.
Щодо доводів обвинуваченого та його захисника про те, що ОСОБА_8 потребує лікування необхідно зазначити, що на час розгляду питання про продовження строку запобіжного заходу в суді першої інстанції та перегляду судового рішення в суді апеляційної інстанції, матеріали провадження не містять переконливих доказів, які б вказували на неможливість утримання обвинуваченого в установі попереднього ув`язнення за станом здоров`я, а також про неможливість забезпечення належного лікування обвинуваченого ОСОБА_8 в умовах утримання слідчого ізолятора.

Тобто, захисник не навела переконливих підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який або доказів, які б вказували, що більш м`який запобіжний захід здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є неспроможними.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити.

Керуючись ст. 405, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 11 травня 2022 року у щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4