У Х В А Л А

іменем України

14.09.2022 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області
Слідчий суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, по кримінальному провадженню за № 0000062 від 26.02.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч.5 ст. 191 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
До Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Клопотання обґрунтоване тим, що слідчими (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000062 від 26.02.2014 року, за підозрою: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судове засідання прокурор не зявився, проте надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Суд, заслухавши учасників справи, оглянувши матеріали клопотання, встановив наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні№0000062 від 26.02.2014, зареєстрованого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 згідно з наказом МВС України № 118 о/с від 12.04.2010, призначено на посаду першого заступника начальника ГУМВС України в Запорізькій області.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про міліцію» (далі за текстом - Закон) міліція - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Згідно із ст. 2 Закону завданням поліції є забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону в своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно - правовими актами.

Статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» визначено, що органи міліції є правоохоронним органом.

Відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України, службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та п. 1 примітки до ст. 364 КК України ОСОБА_4 є службовою особою правоохоронного органу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.04.2016 співробітниками СУ ГУМВС України в Запорізькій області в рамках кримінального провадження (кримінальної справи) №3711001 проведено обшуки у приміщеннях квартир потерпілого ОСОБА_5 , розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , під час яких було вилучено 197 та 379 одиниць колекційної вогнепальна та холодної зброї відповідно (далі за текстом зброя), яка належать потерпілому ОСОБА_5 , про що в силу службового становища стало відомо ОСОБА_4 .

В подальшому, в ході досудового розслідування (досудового слідства) кримінального провадження (кримінальної справи) №3711001 слідчим з Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області 12.05.2010 та 09.06.2010 вказана зброя у кількості 190 одиниць вогнепальної та 323 одиниці холодної, направлена до НДЄКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області для проведення експертних досліджень.

Приблизно в квітні 2010 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння частиною вказаної зброї, шляхом використання свого службового становища.

З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_4 разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами розробили план, відповідно до якого ОСОБА_4 повинен був надати вказівки співробітникам ГУМВС України в Запорізькій області для транспортування зброї до міста Києва, де в свою чергу невстановлені особи заволодіють її частиною та в подальшому передадуть її ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння зброї, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, ОСОБА_4 надав усну вказівку співробітникам Запорізького НДЄКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області підготувати та направити зброю на адресу заступника Міністра внутрішніх справ України ОСОБА_6 до м. Києва достовірно знаючи, що в ході транспортування, частиною вказаної зброї, за його попередньою домовленістю заволодіють невстановлені в ході досудового розслідування особи.

В подальшому, 16.06.2010 з метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні ГУМВС України в Запорізькій області, розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. А. Матросова 29, підписав супровідний лист №1/18-111, відповідно до якого у супроводі співробітників ЗКР КЗ РМОП «Беркут» ГУМВС, за вказівкою ОСОБА_4 вищезазначена зброя була передана невстановленим досудовим розслідуванням особам на території міста Києва, більш точне місце в ході досудового розслідування не встановлено.

Надалі, приблизно в червні-липні 2016 знаходячись на території міста Києва, більш точну дату, час та місце досудовим розслідуванням не встановлено, невідомі особи, за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 заволоділи частиною зброї, а саме 113 одиницями вогнепальної та 59 одиницями холодної зброї, яка належить потерпілому ОСОБА_5 , загальна вартість якої складає 31 600 000 гривень (4 млн. доларів США за курсом НБУ станом на червень 2010 року).

Таким чином, ОСОБА_4 в період з червня по липень 2010 року знаходячись у м. Запоріжжя, більш точну дату, час та місце досудовим розслідуванням не встановлено, будучі службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою домовленістю з невстановленими в ході досудового розслідування особами, діючи в супереч інтересам служби, шляхом зловживання своїм службовим становищем заволодів зброєю потерпілого ОСОБА_5 , якою в подальшому розпорядився за власним бажанням, спричинивши останньому збитки на загальну суму 31 600 000 гривень (4 млн. доларів США за курсом НБУ станом на червень 2010 року), тобто в особливо великих розмірах.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення 12.01.2018 повідомлено обґрунтовану підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Половинне, Красноозерського району Новосибірської області Російської Федерації, громадянину України, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині повністю підтверджується зібраними у провадженні доказами.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання лише у вигляді реального позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

Аналізуючи поведінку підозрюваного та матеріали кримінального провадження сторона обвинувачення приходить до наступних висновків.

1. ОСОБА_4 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання у вигляді від 7 до 12 років реального позбавлення волі, у тому числи вимог статті 75 КК України, згідно якої звільнення від відбування покарання не можливе при засудженні особи за корупційний злочин, а також з урахування того, що ОСОБА_4 може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, - переховування від органів досудового розслідування та суду.

2. Підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може знищити або вжити заходів до знищення або переховування документів, речей та інших доказів по кримінальному провадженню, які можуть бути використані як докази його вини.

Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п.п.2 ч.1 ст.177 КПК України, - знищення, переховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

3. ОСОБА_4 перебуваючи на волі може впливати на свідків експертів, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.

Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, - незаконний вплив на свідків, експертів, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.

З урахуванням вищевикладеного стороною обвинувачення встановлено достатньо підстав вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 зможе незаконними засобами впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а саме примушувати їх до дачі неправдивих показів на його користь, що перешкодить встановленню істини під час досудового та судового слідства.

В разі подальшого перебування на волі ОСОБА_4 може продовжувати вчиняти злочинні дії, адже згідно матеріалів досудового розслідування, осатаній підозрюється у кількох кримінінальних правопорушеннях на території Харківської області.

У зв`язку з чим досудове розслідування приходить до висновку, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_4 матиме змогу продовжувати вчиняти подібні злочини.

Вказана обставина свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч.1 ст.177 КПК України - вчинити нове кримінальне правопорушення.

Таким чином, органом досудового слідства, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність обґрунтованих ризиків передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, експертів, у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити нове кримінальне правопорушення.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження є найбільш доцільним застосувати запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням підозрюваного ОСОБА_4 під вартою не зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, у зв`язку з тим, що лише повна ізоляція від суспільства підозрюваної забезпечить запобігання спробам ОСОБА_4 перешкоджати досудовому розслідуванню, а також гарантувати виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за. який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Разом з цим, частиною 3 зазначеної статті визначено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених, цим Кодексом, перелік обов`язків, визначених ст.194 КПК України та наслідки їх невиконання.

Згідно ч.ч. 4, 5 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи підозрюваної, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів мінімальної заробітної плати. У виключних випадках якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, при обранні альтернативного запобіжного заходу у виді застави, з урахуванням обставин, вчиненого ОСОБА_4 злочину, майнового та сімейного стану останньої, вважаю за можливе та доцільне визначити розмір застави, який буде дорівнювати 14649 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 32 068850 гри.

У даному випадку застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків та запобігати ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

24.01.2018 підозрюваному ОСОБА_7 вручено клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

10.06.2021 слідчим суддею Мелітопольського міськрайонного суду винесено ухвалу про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_8 строком 10.12.2021.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 2 ст. 188 КПК України це клопотання може бути подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, з метою забезпечення об`єктивності, всебічності розслідування у найкоротший термін є доцільним затримати ОСОБА_4 з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 177, 188, 189 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, по кримінальному провадженню за № 0000062 від 26.02.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених, ч.5 ст. 191 КК України задовольнити.
Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу до суду для участі в розгляді клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1