Справа № 303/5372/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

21.09.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/438/22, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 серпня 2022 року, частково задоволено погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 (далі - слідчий) у кримінальному провадженні № 0000315, внесеному 23 липня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачева, Закарпатської області, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, в силу ст. 89 КК України не судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт, строком до 09.10.2022 включно, з покладенням на нього таких процесуальних обов`язків: не відлучатися цілодобово із місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту та адреси, за якою він відбуває домашній арешт без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у справі.

З матеріалів клопотання убачається, що 10 серпня 2022 року, до слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із погодженим з прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 . Відповідно до клопотання, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке є тяжким злочином, у разі визнання ОСОБА_7 винуватим за його вчинення, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. Слідчий у клопотанні вказує на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а саме: існує ймовірність того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вказаний ризик обґрунтовується тим, що у ОСОБА_7 не має ані постійного місця роботи, ані офіційного джерела доходу, він не одружений, родини та утриманців також немає, що фактично свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків; також існує ризик того, що підозрюваний може знищити або сховати предмети кримінального правопорушення та докази, які підтверджують вчинення такого; також наявний ризик продовження злочинної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним поводженням зі зброєю та бойовими приписами. Слідчий у клопотанні звертає увагу і на те, що діяння, яке інкримінується ОСОБА_7 вчинене під час воєнного стану, тому, враховуючи вищенаведене, вважає, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного, - просив обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою з можливістю внесення застави.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке він може понести покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Слідчий суддя, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також те, що ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується посередньо, у силу ст. 89 КК України не судимий, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, прописаний та постійно мешкає у власному будинку, працював не офіційно, - вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України та доведених у судді, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом може спілкуватись особисто або телефоном із особами, які збули йому бойові припаси, які виготовлені промисловим способом, чим перешкодить кримінальному провадженню. Просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, постановити нову, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрати запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 днів із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторін захисту та обвинувачення, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних вище осіб береться до уваги те, що: вказані сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги; заяв чи клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день до апеляційного суду не надходило.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні старшого слідчого СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 знаходиться кримінальне провадження, внесене 23.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), за № 0000315, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь підозрюваний ОСОБА_7 та його захисниця адвокатка ОСОБА_9 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема копіями протоколів: огляду місця події від 09.08.2022, допиту свідка ОСОБА_10 від 10.08.2022, затримання ОСОБА_7 від 09.08.2022 та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких ОСОБА_7 повідомлено про підозру в скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Також апеляційний суд бере до уваги те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Поряд із цим, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність ризиків, необхідних для обрання щодо ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу. При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що жодних доказів у підтвердження таких ризиків не надано, і вважає, що наявність таких ризиків зведена до формалізму.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , як підозрюваного у кримінальному провадженні, зокрема й запобігти будь-яким із передбачених ст. 177 КПК України ризикам. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку відомостям про особу підозрюваного, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце проживання, за яким посередньо характеризується, працює неофіційно, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра. Разом із тим, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Тому, доводи слідчого та прокурора в цій частині апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду клопотання, так і в апеляційному суді під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки, зокрема й запобіганню будь-яким із передбачених ст. 177 КПК України ризикам.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б свідчили про те, що підозрюваний ОСОБА_7 не виконував, не виконує чи не виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна братись до уваги у сукупності разом з іншими обставинами.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім і необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги прокурора про наявність ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом може спілкуватись особисто або телефоном із особами, які збули йому бойові припаси, які виготовлені промисловим способом, чим перешкодить кримінальному провадженню, - апеляційний суд, з огляду на наведене вище, відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами, а відтак ґрунтуються виключно на припущеннях.

Тому, наведені прокурором в апеляційній скарзі доводи апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновків слідчого судді про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні за допомогою запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, і у свою чергу не свідчать про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 найбільш суворого за видом запобіжного заходу.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що лише за допомогою застосування щодо ОСОБА_7 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчинення ним кримінального правопорушення.

Тому, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 як підозрюваного у кримінальному провадженні.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з огляду на положення ч. 1 ст. 181 та ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. п. 1-4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а також відповідно до ч. 7 цієї статті визначено строк їхньої дії.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі прокурор не вказує в апеляційній скарзі, а не з`явившись на її розгляд позбавив себе можливості надати будь-які докази чи довести обставини у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 серпня 2022 року, якою частково задоволено погоджене з прокурором клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного за ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й обрано запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт строком до 09.10.2022 включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: