ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 679/76/22

Провадження № 11-кп/4820/693/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

доповідача судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 червня 2022 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Херсон, непрацюючу, із середньою освітою, неодружену, громадянку України, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму:

- 07 лютого 1996 року Комсомольським районним судом м. Херсон за ч. 1 ст. 229-6 КК України (1960 року) до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України (1960 року) відстрочено відбуття вироку на 2 роки;
- 12 вересня 1997 року Ярмолинецьким районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 229-6, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з конфіскацією 1/2 частини майна;
- 08 червня 2000 року Хмельницьким міським судом за ч. 2 ст. 229-6, ч. 2 ст. 140, ст. 42, ст. 43 КК України (1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;
- 17 серпня 2004 року Хмельницьким міськрайонним судом за ст. 395, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців;
- 24 лютого 2006 року Комсомольським районним судом м. Херсон за ст. 395, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців;
- 28 березня 2011 року Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- 04 липня 2012 року Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;
- 05 жовтня 2015 року Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту строком на 3 місяці;
- 18 квітня 2016 року Хмельницьким міськрайонним судом за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді арешту строком на 6 місяців;
- 19 січня 2017 року Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць;
- 29 листопада 2017 року Острозьким районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 2 місяці;
- 19 жовтня 2018 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком терміном 1 рік;
- 28 лютого 2019 року Нетішинським міським судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 5 місяців;
- 15 червня 2020 Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців,
визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України, і призначено їй покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі на 6 (шість) років.
Запобіжний захід ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, залишено попередній - тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 21 червня 2022 року.
Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_6 період попереднього ув`язнення з 27 квітня 2022 року по 21 червня 2022 року включно.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 3604 (три тисячі шістсот чотири) гривні 02 копійки процесуальних витрат на проведення експертиз.
Питання речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.

За вироком місцевого суду, 08 грудня 2021 року о 13 годині 54 хвилини, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщені магазину «Культ», що по вул. Лісова, 1Б, в м. Нетішин. помітила на прилавку сумку - месенджер марки «Radiocat», сірого кольору, де в неї виник умисел на викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрала з вищевказаного прилавку сумку - месенджер марки «Radiocat», сірого кольору, вартістю 650 гривень яку сховала у власну сумку та в подальшому викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, а саме продала сумку - месенджер для свого знайомого ОСОБА_8 , за грошові кошти в сумі 200 гривень, чим спричинила потерпілій ОСОБА_9 , матеріальної шкоди на загальну суму 650 гривень 00 копійок.
Крім того, 28 січня 2022 року о близько о 18 годин 16 хвилин. ОСОБА_6 , перебуваючи в торгівельному залі ТОВ «АТБ маркет» магазин «Продукти 1206», який розташований за адресою м. Нетішин. вул. Михайлова, 20-22, розуміючи суспільну небезпеку своїх дій, переслідуючи корисливу мету незаконного збагачення, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, почала брати продукти харчування з прилавків магазину, спочатку підійшла до ряду з цукерками звідки почала складати цукерки до поліетиленового кулька, а саме 248 грам цукерок « ІНФОРМАЦІЯ_2 » вартістю 31 гривня 00 копійок, 316 грам ірису «Рошен Joizy жувальний з желейними начинками» вартістю 27 гривень 80 копійок, 46 грам цукерок «Suvorov Пломбірні глазуровані зі збивним корпусом» вартістю 67 гривень 52 копійок, 154 грами цукерок «Житомирські ласощі ВОN ВLISS» вартістю 24 гривні 48 копійок, 208 грам цукерок «Жако Пташка-Мармелашка глазуровані зі смаком вишні» вартістю 27 гривень 16 копійок, 16 грам цукерок «АВК Труфалье» вартістю 22 гривень 72 копійок, далі кульок з цукерками поклала у сумку.
Продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення крадіжки, ОСОБА_6 , підійшла до торгового ряду, поблизу кас для розрахунку, звідки дістала стартовий пакет «Київстар РР/4С/ТYРЕ 33» вартістю 100 гривень 00 копійок та два стартових пакета «Vodafone Pro Special» вартістю в загальному 208 гривні 26 копійок, які сховала собі у сумку.
Крім того, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення крадіжки ОСОБА_6 , підійшла до торгового ряду з засобами гігієни звідки з верхньої полички дістала шампунь «Неаd&Sholders» проти лупи основний догляд об`ємом 400 мл., вартістю 71 гривня 17 копійок, гель для душу «Ахе (Darк Тempation) об`ємом 250 мл. вартістю 63 гривні 33 копійок, гель для душу. «Nivea Men» заряд чистоти, об`ємом 250 мл., вартістю 60 гривень 30 копійок, гель для душу «Оld Sрісе Whitewater» об`ємом 250 мл., вартістю 55 гривень 27 копійок, гель для душу 2 в 1 марки «Nivea Men», об`ємом 250 мл., вартістю 58 гривень 11 копійок, та сховала засоби гігієни до сумки. Далі ОСОБА_6 , утримуючи викрадені товари у сумці, пройшла через касову зону для розрахунку та не розрахувалася, а вказаним майном розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ТОВ «АТБ маркет» магазин «Продукти - 1206», матеріальної шкоди на загальну суму 814 гривень 12 копійок.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, ОСОБА_6 , вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім того, 17 квітня 2022 року о 12 годині 20 хвилини ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщені торгівельного залу магазину «Єва», що по пр. Незалежності, 11, в м. Нетішин, помітила на прилавку крем марки «L`OREAL REVITALIFT», де в неї виник умисел на викрадення чужого майна
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи в цей же день, час та місці, в умовах воєнного стану, що введений Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із змінами внесеними Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, з метою викрадення чужого майна, та особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, повторно, викрала з вищевказаного прилавку крем марки «L`OREAL REVITALIFT», (восстанавливающий уход ночной), об`ємом 50 мл., вартістю 318 гривень 43 копійки, який сховала у власну сумку та в подальшому викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ТОВ «РУШ» матеріальної шкоди на загальну суму 318 гривень 43 копійки.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок суду частково скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Обвинувачена не погоджується з вироком, в частині визнання її винуватою за ч. 4 ст. 185 КК України та призначення їй за цією статтею покарання. В частині визнання винуватою за ч. 2 ст. 185 КК України та призначеного покарання погоджується і не оскаржує. Апелянтка вказує, що відсутні належні докази вчинення нею крадіжки, а саме крему в магазині Єва, оскільки при перегляді відеозапису з камер відеоспостереження дослідженого в судовому засіданні було виявлено, що невідома особа зайшла в магазин та таємно викрала крем, вийшовши з нього. Прокурор в суді першої інстанції під час судового засідання вказав на неї, як на особу, яка схожа за статурою на ту, що була зображена на відео та яка здійснювала крадіжку. Зазначає, що з витягу з ЄРДР слідує, що саме невідома особи вчинила крадіжку крему марки «L`OREAL REVITALIFT» в магазині Єва під час дії на території України воєнного стану. Вказані судом докази не можуть бути допустимими, так як представник потерпілого ОСОБА_10 під час судового засідання вказав на неї як на особу, яка вчинила крадіжку косметичного крему, і що інших осіб, які б обвинувачувались в скоєнні кримінального правопорушення в залі суду не було. Крім того, ОСОБА_10 показав на неї, як на особу яка схожа на особу, яка вчинила крадіжку, але що це була вона він невпевнений. Посилається на те, що працівниками поліції обшук в її оселі не проводився, відбитки пальців не знімали, жоден із свідків не був викликаний до суду, чим позбавлено її можливості права задавати свої питання для покращення свого становища. Судом першої інстанції не було досліджено відеозапис з камер відеоспостереження. Окрім того, обвинувачена звертає увагу, що захисника їй було надано лише на останньому судовому засіданні, який не міг, в повному обсязі, ознайомитися з матеріалами кримінального провадження та здійснювати її належний захист. Переконує, що прокурор здійснювала тиск на потерпілих та на неї задля визнання вини в повному обсязі. При цьому посилається на те, що її утримували незаконно у відділку поліції протягом доби без обрання міри запобіжного заходу, тиснули морально з метою підпису всіх документів. Вважає, що докази наведені у вироку є недостатніми, які б підтверджували її участь у вчиненні крадіжки від 17.04.2022 року в магазині Єва м. Нетішина.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 185 КК України та відповідність призначеного покарання вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, за цей злочин, в апеляційному порядку не оскаржуються, тому апеляційною інстанцією, в цій частині, не переглядаються.

Разом з тим, твердження обвинуваченої ОСОБА_6 про непричетність її до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, колегія суддів уважає необґрунтованими, оскільки висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості

ОСОБА_6 , у вчиненні цього злочину, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і підтверджуються наведеними у вироку доказами.
За положеннями ст.91 КПК України у кримінальному провадженні, зокрема, підлягають доказуванню : 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Згідно із ст.94 КПК України суд, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку дотримано.
Визнаючи ОСОБА_6 винуватою у вчиненні злочину, пердбаченого ч.4 ст.185 КК України, місцевий суд проаналізував зібрані у кримінальному провадженні докази для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.
Обставини, встановлені у вироку, ґрунтуються на повному, всебічному та неупередженому дослідженні доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку.
Так, обвинувачена ОСОБА_6 у суді першої інстанції, вину у вчиненні цього злочину визнала, в порядку ст. 63 Конституції України, від дачі пояснень відмовилась.
Крім того, її винуватість у вчиненні цього злочину підтверджується наступними доказами.
Так, показань представника потерпілого ОСОБА_10 , слідує, що про крадіжку крему марки «L`OREAL REVITALIFT», в магазині «Єва», вартістю 300 грн. йому стало відомо від керуючої магазином. При перегляді ним відео з камер відеоспостереження по магазину було виявлено, що невідома особа зайшла в магазин та таємно викрала крем та вийшла з магазину, не заплативши за нього. В судовому засідання вказав на ОСОБА_6 , як на особу схожу на ту, що була зображена на відео та яка здійснила крадіжку в магазині «Єва». На даний час будь-які претензії, в тому числі матеріальні, до ОСОБА_6 відсутні, при виборі міри покарання поклався на думку суду.

Об`єктивно винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 , за цим епізодом, підтверджується даними:
- витягу з ЄРДР з якого вбачається, що 17.04.2022 близько 12:20 год. невідома особа, перебуваючи в приміщенні магазину «Єва», під час дії на території України воєнного стану таємно, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку крема «L`OREAL REVITALIFT»;
- протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 21.04.2022 та довідки №18845 від 21.04.2022 з яких слідує, що невідома особа жіночої статі вчинила крадіжку крема «L`OREAL REVITALIFT» з магазину ТОВ «Єва» на суму 299,40 грн.;
- висновку експерта №СЕ-19/123-22/3496-ТВ від 25.04.2022, з якого вбачається, що ринкова вартість крема «L`OREAL REVITALIFT»об`ємом 50мл.., станом на 17.04.2022, могла становити 318,43 грн.;
- заяви від 21.04.2022 та протоколу огляду від 21.04.2022 з фототаблицямиз якого вбачається, що наданий представником потерпілого диск з камер відеоспостережень містить відео файли на яких зафіксовано факт вчинення ОСОБА_6 крадіжки з магазину «Єва» в м.Нетішині;
- заяви ОСОБА_11 від 26.04.2022 та протоколу огляду від 26.04.2022 з фото таблицями, з якого вбачається, що остання добровільно видала працівникам поліції крем «L`OREAL REVITALIFT», який вона придбала 17.04.2022 у маловідомої жінки за грошові кошти в сумі 135 грн.;
При цьому, апеляційний суд вважає, що вищевказані докази були отримані в законний спосіб, тобто у порядку, передбаченому чинним законодавством.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано поклав вищевказані письмові та інші докази, які на думку апеляційного суду у їх більшості є послідовними та узгоджуються між собою, а також містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню, в основу вироку, як такі, що у своїй сукупності відтворюють картину подій, яка мала місце 17 квітня 2022 року в приміщені торгівельного залу магазину «Єва», в м. Нетішин, за участі обвинуваченої навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення.
В процесі апеляційного розгляду, на клопотання обвинуваченої, в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України, було досліджено відеозапис наявний в матеріалах справи із торгівельного залу магазину «Єва» м. Нетішин, по пр. Незалежності, 11, з якого вбачається, що на ньому відображена обвинувачена ОСОБА_6 , згідно її статури, зачіски та рис обличчя, яка підходить до вітрини з розташованими на ній кремами, бере в руки крем піднімає сумку до рівня грудей та кладе в неї крем, згодом обертається, де і зафіксовано її обличчя, прямуючи до каси проходить повз неї, не розрахувавшись покидає приміщення магазину.
Щодо посилань обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції не дослідив даний відеозапис, то колегія суддів звертає увагу, на те, що по вказаному епізоду ОСОБА_6 вину визнала, в судовому засіданні було досліджено протокол огляду від 21 квітня 2022 року з фототаблицями оптичного диску із записами з камер відеоспостереження магазину «Єва», будь-яких заперечень з приводу того, що на фото відображена не вона не висловлювала, клопотань про виклик та допит свідків не заявляла, на перегляді відеозапису не наполягала.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази, в їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто - у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненої в умовах воєнного стану, повністю доведена в ході судового розгляду, і підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.85, 86 КПК України.
Кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_6 , за даним епізодом, є правильною.
Підстав проведення обшуку у помешканні обвинуваченої, на що є посилання в апеляційній скарзі, у органів досудового розслідування не було, оскільки свідок ОСОБА_11 добровільно видала даний крем працівникам поліції, що підтверджується протоколом та заявою про добровільну видачу від 26 квітня 2022 року (т.3 а.с. 89-90), ОСОБА_6 визнавала свою вину у вчиненні цього злочину.

Доводи апелянтки про те, що захисника їй було надано лише на останньому судовому засіданні, який не міг, в повному обсязі, ознайомитися з матеріалами кримінального провадження та здійснювати її належний захист, колегія суддів відхиляє, так як сторона захисту мала можливість скористатись правом на звернення з відповідним клопотанням, однак таких клопотань заявлено не було. Крім того, клопотання про призначення захисника ОСОБА_6 заявила безпосередньо у судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження.

Факт вчинення морального тиску на ОСОБА_6 з боку працівників поліції, не знайшов свого підтвердження в суді першої та апеляційної інстанції, оскільки заяв про неправомірні дії поліцейських в правоохоронні органи ОСОБА_6 не подавала, тому доводи апеляційної скарги, в цій частині, не заслуговують на увагу.
В апеляційних скаргах містяться також інші аргументи обвинуваченої ОСОБА_6 , які не потребують детального аналізу суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому колегія суддів виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).
На думку колегії суддів, у цьому провадженні надані відповіді на всі вагомі аргументи поданої апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, суд першої інстанції врахував їх ступінь тяжкості, пом`якшуючі та обтяжуючу покарання обставину - рецидив злочинів, та те, що вона не працює, неодружена, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, має незадовільний стан здоров`я, має не зняті і непогашені судимості, за місцем проживання характеризується негативно, будучи раніше неодноразово судимою за злочини проти власності знову вчинила аналогічні злочини, що свідчить про її небажання стати на шлях виправлення.
Крім того, місцевим судом враховано дані досудової доповіді, згідно якої ризик вчинення ОСОБА_6 повторного злочину оцінюється як дуже високий, ризик небезпеки для суспільства - високий, виправлення обвинуваченої можливий за умови постійного нагляду та контролю, а також інтенсивного застосування виховних заходів в умовах ізоляції від суспільства.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни призначеного обвинуваченій ОСОБА_6 остаточного покарання, призначеного у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, з огляду на її повне визнання вини за епізодом ч. 2 ст. 185 КК України, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також незначну суму викраденого майна, по епізоду крадіжки за ч. 4 ст. 185 КК України, і вважає необхідним застосувати, за цією нормою закону, при призначенні остаточного покарання, за сукупністю злочинів, принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.
Згідно з п.1 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково, вирок суду в частині призначеного покарання, змінити. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, призначити їй покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, таким чином пом`якшивши його.

За наведених обставин, апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 червня 2022 року щодо ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання, змінити.

За ч. 2 ст. 185 КК України призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 ( два) роки.

За ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_6 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на 5 ( п`ять) років.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3