Справа № 304/849/18 Провадження № 1-в/304/4/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника органу пробації ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Ужгородського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_4 про скасування іспитового строку та направлення засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Порошково, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, перебуває у цивільному шлюбі, дітей на утриманні не має, тимчасово непрацюючий, раніше судимий,

для відбування призначеного йому покарання у виді обмеження волі за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

Начальник Ужгородського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням про направлення звільненого від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 для відбування призначеного йому за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 січня 2021 року покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

Подання мотивує тим, що вказаний вирок відносно ОСОБА_5 надійшов на виконання до Ужгородського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області 06 лютого 2021 року. 10 березня 2021 року засудженого ОСОБА_5 було поставлено на облік та ознайомлено з умовами відбування покарання, з наслідками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, отримано підписку про те, що у разі систематичного порушення громадського порядку чи порушення умов відбування покарання, звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути скасовано судом, а його направлено для відбування призначеного покарання, а також згідно зі ст. 13 КВК України засудженому ОСОБА_5 було винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію другий понеділок кожного місяця, за що він особисто розписався. Однак, під час перебування на обліку ОСОБА_5 зарекомендував себе з негативної сторони. Так, 11 травня 2021 року засуджений не з`явився на реєстрацію до Ужгородського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, проте мати засудженого в телефонному режимі повідомила, що ОСОБА_5 захворів та надасть підтверджуючу довідку до 14 червня 2021 року, тобто в день наступної реєстрації. 14 червня 2021 року ОСОБА_5 знову не з`явився на реєстрацію, однак зателефонував до органу пробації та повідомив, що не з`явився у зв`язку з хворобою. При цьому, 09 липня 2021 року засуджений з`явився до органу пробації та надав пояснення, що він не з`явився на реєстрацію 11 травня 2021 року так як перебував на заробітках у м. Чернівці, проте жодного підтверджуючого документу не надав, а тому йому було винесено застереження у вигляді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та проведено профілактичну бесіду щодо недопущення порушення умов реєстрації. Засуджений запевняв, що 14 червня 2021 року він дійсно хворів, а довідку не надав у зв`язку з відпусткою сімейного лікаря, однак зобов`язався надати таку до 30 липня 2021 року. В подальшому, будучи попередженим про наслідки порушення обов`язку покладеного на нього судом, ОСОБА_5 знову допустив порушення, а саме 12 липня 2021 року не з`явився для реєстрації, проте 14 липня 2021 року надав пояснення, що не з`явився на реєстрацію оскільки забув про таку. У зв`язку з неявкою на реєстрацію без поважної причини йому винесено застереження у вигляді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та проведено профілактичну бесіду щодо недопущення порушення умов реєстрації.

Начальник Ужгородського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області також зазначає, що оскільки ОСОБА_5 довідку на підтвердження звернення до лікаря 14 червня 2021 року так і не надав, тому працівником органу пробації було направлено запит до КНП «Перечинська лікарня» Перечинської міської ради № 39/8/1510-21 від 13 липня 2021 року та відповідно до відповіді № 1535/2021 від 15 липня 2021 року ОСОБА_5 за медичною допомогою в період з 11 травня 2021 року і по теперішній час не звертався.

Крім цього зазначає, що під час іспитового строку засуджений ОСОБА_5 працівниками СРПП відділення поліції № 1 Ужгородського РУП три рази притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Оскільки засуджений ухиляється від виконання покладених на нього судом обов`язків, не бажає стати на шлях виправлення, що унеможливлює подальше виконання вироку без ізоляції такого від суспільства, тому просить подання задовольнити.

У судовому засіданні начальник Ужгородського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області пояснила, що ОСОБА_5 під час перебування на обліку не дотримувався виконання покладених на нього обов`язків, а саме без поважних на те причин не з`являвся на реєстрацію до органу пробації та три рази притягався до адміністративної відповідальності. Підтримала подання та просила його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні підтримав позицію начальника органу пробації та просив подання задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення цього подання заперечив, при цьому пояснив, що він не з`являвся на реєстрацію у зв`язку з тим, що одного разу він їздив у м. Чернівці на заробітки, іншого разу через хворобу, однак до лікаря він не звертався, та ще один раз у зв`язку з тим, що забув про таку реєстрацію. Також вказав, що він фактично з`являвся для реєстрації через декілька днів після тих коли повинен був з`явитися. Повідомив, що не мав наміру ухилятися від реєстрації.

У судовому засіданні захисник засудженого ОСОБА_6 проти задоволення подання також заперечив, при цьому звернув увагу суду на те, що допущені ОСОБА_5 неявки до органу з питань пробації на реєстрацію не містять систематичного характеру, нових злочинів він не вчинив, на момент вирішення питання судом іспитовий строк для ОСОБА_5 вже закінчився, що свідчить про відсутність ознак ухилення засудженим від відбування покарання.

Суд, заслухавши думку представника органу пробації і прокурора, обміркувавши пояснення засудженого та його захисника, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 січня 2021 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, і призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

10 березня 2021 року ОСОБА_5 був ознайомлений з порядком і умовами відбування покарання, що підтверджено відповідною підпискою.

Постановою від 10 березня 2021 року засудженому було встановлено дні явки на реєстрацію.

11 травня, 14 червня та 12 липня 2021 року засуджений не з`явився на реєстрацію, що підтверджується листком реєстрації.

Щодо неявки засудженого ОСОБА_5 на реєстрацію 11 травня 2021 року, то з пояснень ОСОБА_5 встановлено, що останній перебував у місті Чернівці на заробітках.

Стосовно неявки на реєстрацію 14 червня 2021 року засуджений пояснив, що хворів, проте не звертався до лікаря.

Разом із цим, ОСОБА_5 09 липня 2021 року прибув до органу пробації щоб надати пояснення про причини неявки на реєстрацію 11 травня та 14 червня 2021 року (вказані пояснення містяться в матеріалах особової справи), що свідчить про відсутність наміру ухилятися від обов`язку періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Щодо неявки на реєстрацію 12 липня 2021 року засуджений пояснив, що забув про реєстрацію, проте з`явився для реєстрації через один день після тої коли повинен був з`явитися, про що надав відповідні письмові пояснення, що також свідчить про відсутність наміру ухилятися від обов`язку періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до характеристики, що видана старостою сіл Порошково, Маюрки, Мокра, ОСОБА_5 охарактеризований посередньо, спокійний за характером, проживає з матір`ю і сестрою, в громадському житті села участі не приймає, за час проживання на території сільської ради скарг на його поведінку з боку сусідів та жителів села не поступало, виконкомом Тур`є-Реметівської сільської ради до адміністративної відповідальності не притягався.

Також, під час судового розгляду подання встановлено, що час іспитового строку, призначеного засудженому ОСОБА_5 вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 січня 2021 року, закінчився, під час іспитового строку ОСОБА_5 громадський порядок не порушував, нового злочину не вчинив.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

А згідно із частиною першою статті 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням КК України пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових злочинів.

Відповідно до положень частини другої статті 78 КК, статті 166 Кримінального-виконавчого кодексу України (далі КВК) та статті 537 КПК, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених статтею 76 КК.

У свою чергу, виходячи із змісту статті 166 КВК підставою для відповідальності осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням є наявність таких самостійних порушень з боку засудженого, як: 1) ситуація, коли засуджений не виконує покладені на нього обов`язки; 2) ситуація, коли засуджений систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

У такому випадку суд враховує, що звертаючись до суду з поданням про скасування іспитового строку, орган пробації повинен довести, що засуджений без поважних причин не виконує покладені на нього вироком суду обов`язки, і що саме неявка останнього для реєстрації та вчинення адміністративних правопорушень свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, а не покладати на засудженого доведення зворотного.

У ситуації, що розглядається, засуджений допустив неявку (11 травня 2021 року) яка, з його слів, була пов`язана із поїздкою до Чернівців для заробітку грошей, а також неявку (14 червня 2021 року), яка, з його слів, була пов`язана із станом його здоров`я, наміру ухилятися не мав.

У правовідносинах, що склалися, суд враховує, що справедливість є однією з основних засад права та складовою принципу верховенства права, вона є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Вона розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Тому, при вирішені питання про можливість скасування іспитового строку судом беруться до уваги індивідуальні особливості засудженого, поведінка в цьому конкретному випадку, те, що окремим виявом справедливості є питання відповідності самого скасування іспитового строку діям вчиненим засудженим, де категорія справедливості передбачає, що таке скасування іспитового строку повинно бути співмірним поведінці засудженого, яка в цьому випадку за своїм характером не свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Саме справедливе застосування норм права це передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачені законом підстави для скасування іспитового строку та правові наслідки його скасування відповідатимуть один одному, а й те, що в цьому випадку повинно бути справедливе співвідношення із тяжкістю наслідків та підставами, які покладені в основу для скасування іспитового строку.

Отже, з урахуванням принципу верховенства права, що вимагає втілення у правозастосовну діяльність ідей соціальної справедливості, в задоволенні подання необхідно відмовити.

При цьому, обираючи такий підхід, суд звертає увагу, що в такому випадку суд реалізує свої повноваження, як частину дискреційних функцій і він вправі обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення спірних правових питань, спираючись на засади судочинства та обставини справи, на чому наголошував і Верховний Суд у постанові від 1 лютого 2018 року у справі № 634/609/15-к.

Отже, суд дійшов висновку, що наявність неявок на реєстрацію ОСОБА_5 за відсутності інших суттєвих обставин не може бути свідченням небажання останнього ставати на шлях виправлення та бути достатньою для висновку про доцільність його подальшого перевиховання в місцях обмеження волі. Більше того, неявки ОСОБА_5 не є систематичними, а їх обставини не є такими, які дають можливість безумовно дійти висновку про намір засудженого ухилятися від реєстрації в органі пробації.

Таким чином, суд дійшов висновку, що подання є необґрунтованим, а обставини наведені в ньому такими, що не мають достатніх підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_5 для відбування призначеного судом покарання, а тому, за вказаних обставин, у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 50, ст. 78 КК України, ст. ст. 5, 166 КВК України, ст. 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання начальника Ужгородського РС № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_4 про скасування іспитового строку та направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 січня 2021 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали складено 03 жовтня 2022 року о 15 годині 00 хвилин.

Головуюча: ОСОБА_1