Провадження № 1-кс/947/4357/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаїв) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000115 від 24.05.2022 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, українця, із середньою-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,
ВСТАНОВИВ:
1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.10.2020 року ОСОБА_5 укладено з Міністерством оборони України, в особі командира військової частини НОМЕР_1 , контракт про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України на посадах осіб солдатського складу, строком на три роки.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.10.2020 року № 142-РС солдата військової служби за контрактом ОСОБА_5 , зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення, визнано таким, що став на посаду, прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою, шпк «солдат».
У подальшому, 01.05.2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 105 солдата ОСОБА_7 призначено на посаду номер обслуги 1 гранатометного відділення протитанкового взводу 2 механізованого батальйону вказаної військової частини, ШПК солдат».
24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого наразі продовжено.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Згідно із вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Пункт 29 цього Статуту визначає, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.
Відповідно до п. 30 цього Статуту начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.
Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.
Начальниками для солдата ОСОБА_7 є командир військової частини НОМЕР_1 полковник ОСОБА_8 , командир 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_9 , заступник командира 2 механізованого батальйону з озброєння військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_10 , командир протитанкового взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_11 .
Положеннями ст. ст. 28-33, 35-37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що усні або письмові накази начальника обов`язкові для виконання підпорядкованими військовослужбовцями.
Сторона обвинувачення у клопотанні зазначає, що діючи всупереч встановлених вимог, 23.05.2022 року солдат ОСОБА_7 вчинив злочин за наступних обставин.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 56 від 13.03.2022 року солдата ОСОБА_5 направлено до населеного пункту Посад Покровське Херсонської області та 19.05.2022 року до Миколаївського авіаційного ремонтного підприємства ( АДРЕСА_2 ) для подальшого проходження служби.
З метою підтримання обороноздатності територій Миколаївської області та супротиву озброєної агресії з боку Російської Федерації, 12.04.2022 року командиром 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_9 надано наказ, який викладено у письмовій формі, щодо посилення підрозділів 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_3 та зайняття активних бойових позицій з метою підвищення обороноздатності відповідного підрозділу зі строком виконання до 18:00 год. 12.04.2022 року з подальшим виконанням заходів щодо всебічної підготовки батальйонного району оборони.
Вищезазначений наказ у письмовій та усній формі доведено до командирів підрозділів 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зокрема до командира протитанкового взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_11
23.05.2022 року в обідню пору доби, точного часу у ході проведення досудового розслідування не встановлено, знаходячись у населеному пункті АДРЕСА_3 , командир протитанкового взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 надав усну вказівку (розпорядження), солдату ОСОБА_5 , який проходить службу під його командуванням про необхідність останньому несення бойового чергування на спостережуваному посту у населеному пункті АДРЕСА_3 .
Однак, солдат ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що командир протитанкового взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_11 є для нього начальником та виконує обов`язки з військової служби, діючи умисно, всупереч вимог ст. ст. 6, 11, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи невдоволеними діями останнього, спрямованими на виконання обов`язків по військовій службі, повідомив сержанту ОСОБА_12 про відмову виконувати його наказ про необхідність останньому несення бойового чергування на спостережуваному посту у населеному пункті АДРЕСА_3 , мотивуючи відмову страхом за своє життя.
Продовжуючи свої злочинні дії 23.05.2022 року солдат ОСОБА_5 написав рапорт та пояснення про свою відмову виконання зазначеного наказу. Внаслідок вказаних противоправних дій, наказ командира протитанкового взводу 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_11 про необхідність останньому несення бойового чергування на спостережуваному посту у населеному пункті АДРЕСА_3 номером обслуги 1 гранатометного відділення протитанкового взводу 2 механізованого батальйону вказаної військової частини солдатом ОСОБА_7 виконаний не був.
Таким чином, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, тобто у непокорі, а саме: відкритій відмові виконати наказ начальника в умовах воєнного стану.
Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
2.Позиції учасників судового засідання.
Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Крім цього, просила визначити підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним обов`язків у розмірі 500000 грн., посилаючись на те, що військовослужбовець має гідну заробітну плату.
Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання. Зазначивши, що ОСОБА_13 має тяжкий стан здоров`я, був контужений, відмовився виконувати завдання у зв`язку із тяжким станом здоров`я, просила враховувати, що у нього на утриманні є мати, яка потребує його допомоги та відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення повністю та обрати відносно нього домашній арешт із перебуванням у військовій частині.
Підозрюваний у судовому засіданні підтримуючи думку захисника заперечував проти задоволення клопотання. При цьому пояснив, що відмовився від виконання наказу командира у зв`язку із тим, що у нього погіршився стан здоров`я та почалася панічна атака.
3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
4. Висновки слідчого судді.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.
4.1. Обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
Згідно матеріалів поданого клопотання, 27.05.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України підтверджується: протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та іншими матеріалами кримінального провадженні у сукупності.
Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.
4.2. Обставини, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
При розгляді клопотанні сторони обвинувачення, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.
Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.
Враховуючи також те, що підозрюваному при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження стануть відомі анкетні дані свідків, які в подальшому, будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу на свідків, схиляючи їх до надання неправдивих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
В частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення не обґрунтовано те, яким чином підозрюваний зможе перешкоджати кримінальному провадженню, а тому слідчий суддя приходить до переконання про формальність посилання сторони обвинувачення на існування такого ризику та про його фактичну відсутність.

4.3. Обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).
Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.
Посилання сторони захисту на те, що підозрюваний ОСОБА_5 має тяжкий стан здоров`я суд відхиляє, адже до клопотання долучена медична характеристика, складена 24.05.2022 року начальником медичного пункту механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 головного сержантом О. Скоропуд, відповідно до якої солдат ОСОБА_5 є повністю здоровим.
З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються: наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, негативної службової характеристики відносно підозрюваного, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.
4.4. Відомості, які враховуються слідчим суддею при визначенні підозрюваному розміру застави.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Разом з цим, відповідно до абзацу другого ч. 5 ст. 188 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину (до даної категорії належить підозрювана), складає від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198 480 грн.
Сторона обвинувачення посилається на те, що вказаний розмір застави не зможе вплинути на ризики, які наявні на даний момент та просить застосувати відносно підозрюваного заставу у розмірі 500000 грн.
Проте, слідчий суддя не погоджується із стороною обвинувачення у цій частині з огляду на майновий стан підозрюваного та наявність у нього матері, яка потребує його матеріальної допомоги, а тому вважає, що достатнім буде визначення застави у максимальному розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.
На думку слідчого судді, вказаний розмір застави буде в повній мірі гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, у випадку її внесення, під загрозою звернення вказаного розміру застави в дохід держави за наявності відповідних для цього підстав (ч. 8 ст. 182 КПК України).
Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаїв) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000115 від 24.05.2022 року відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утримання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 строком до 25.07.2022 року, включно, в межах строку досудового розслідування.
Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень.
Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 25.07.2022 року, включно, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;
2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;
3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1