УХВАЛА

Справа № 495/6151/21

Номер провадження 1-кп/495/479/2022

05 жовтня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

провівши у залі суду судове засідання в режимі відеоконференції по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР № 0000575 від 30.05.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 просив продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, строк тримання під вартою спливає 08.10.2022 року. Він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років. Може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Обвинувачений ОСОБА_3 просив врахувати стан його здоров`я та обрати у відношенні нього міру запобіжного заходу -цілодобовий домашній арешт. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив обрати обвинуваченому ОСОБА_3 цілодобовий домашній арешт з урахуванням його стану здоров`я. Крім того,надав суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченному ,оскільки за станом свого здоро`я та сімейними обставинами він не може триматися в умовах позбавлення волі.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити,скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинувачених.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України. Зважаючи на обставини інкриминованого ОСОБА_3 злочину який є насильницьким та пов`язаний з заподіянням потерпілим насильства ,яке є небезпечні для життя та здоров' потерпілих з проникненням у житло , його характеру зухвалісті,тяжкості та суспільній небезпечності, а також можливої міри покарання,яка може бути йому призначена у разі визнання його винуватим,з урахуванням положень ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки є об`єктивні підстави вважати,що до терерішнього часу продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України,зокрема, обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду,вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення іншим чином.

У рішенні по справі "W проти Швейцарії " від 26.01. 1993 року Європейський суд з прав людини вказав,що врахування тіжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатьньо високим ступенем імовірності ії поведінку,беручи до уваги,що майбутне покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того,що підозрюваний може ухилитися від слідства.

Також,Європейський суд з прав людини у справі " Ілійков проти Болгарії " закріпив,що " Суворість передбаченого покарання " є суттєвим елементом при оцінюванні " ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Підтвердженням існування зазначених ризиків слугує характерстика обвинуваченного ОСОБА_3 який офіційно не працевлаштований, не одружений,раніше судимий, тобто, в нього відсутні міцні соціальні зв`язки. Також,зважаючи на те,що остаточне рішення по справі відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не прийнято і на теперішній час судовий розгляд криімнального провадження триває, потерпілий та свідкі підлягають безпосередньому допиту судом, суд вважажє що в данному випадку існує ризик можливого незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків у вказаному криімнальному провадженні.

На підставі викладеного та враховуючи наявність обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим, а саме те, що досудове розслідування інкримінує обвинувачення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, а саме що обвинувачений має постійне місце проживання, наявність судимостей за вчинення злочинів передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ч.2 ст.317 КК України, на даний час по кримінальному провадженню не допитані обвинувачені, потерпілі, свідки, суд дійшов висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Крім того будь-яких даних про зменьшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Частиною 3 ст.183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднане із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства (розбій), поєднане у проникненням у житло чи інше сховище.

При вирішення питання про визначення розміру застави, суд вважає за необхідне скористатись правом, визначеним ч.4 ст.183 КПК України, за змістом якої суд вправі не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , вчинено з застосуванням насильства, а отже слід застосувати запобіжний захід без визначення відповідного розміру застави.

В задоволенні клопотаннязахисника обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити .Разом з тим, суд вважажє за необхідне строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 продовжити тільки на 30 днів, оскільки обвинувачений тривалий час знаходиться під вартою, сторона обвинувачення тривалий час не може забезпечити явку свідка обвинувачення до суду,що порушує розумні строки розгляду кримінального провадження.

Крім того, суд вважажє за необхідне доручити відповідальним особам слідчого ізолятора, де утримується обвинувачений ОСОБА_3 та Філії Державній установи " Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Миколаївській та Одеській областях сектор в Одеській області забезпечити здійснення необхідного йому медичного обстеження , оскільки його самопочуття погане і йому необхідне обстеження та лікування, а у слідчому ізоляторі йому не забезпечується належна медична допомога.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, суд, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до статей 3, 49 Конституції України, ст. 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» людина, її життя і здоров`я, честь, гідність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожен має право на охорону здоров`я і медичну допомогу; держава створює умови для ефективного і доступного медичного обслуговування; обвинувачений має право на кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря і закладу охорони здоров`я.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (рішення від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (рішення від 04.10. 2005 року у справі «Сарбан проти Молдови», від 22.12.2008 року у справі «Алексанян проти Росії», від 27.01.2011 року у справі «Євген Олексеєнко проти Росії»).

Враховуючи зазначене, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, з метою забезпечення дотримання прав обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає необхідним зобов`язати Державну установу «Ізмаїльський слідчий ізолятор» забезпечити здійснення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_3 та надання йому належної медичної допомоги відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 р. № 239/5/104.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 369-372, 392-395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИЛ:

Клопотання прокурора Білгород- Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 - задовльнити частково.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 30 діб, який діє до 04.11.2022 року включно.

Доручити Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» та Філії Державній установи " Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Миколаївській та Одеській областях сектор в Одеській області забезпечити здійснення медичного обстеження обвинуваченого ОСОБА_3 та надання йому належної медичної допомоги.

Доручити Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор`та Філії Державній установи " Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Миколаївській та Одеській областях сектор в Одеській області забезпечити надання до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області документів про стан здоров`я ОСОБА_3 .

Копію ухвали після її проголошення негайно вручити обвинуваченому та направити до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» та Філії Державній установи " Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Миколаївській та Одеській областях сектор в Одеській областідля виконання.

Керуючись п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_8 - відмовити.

.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено в 16годин 00 хвилин 05 жовтня 2022 року.

.

Суддя ОСОБА_1