Дата документу 19.09.2022 Справа № 554/3882/22
Номер провадження 1-кп/554/384/2022
В И Р О К
Іменем України

19 вересня 2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000628 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Донське Сімферопольського району, АРК, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, вдівця, не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

27 вересня 2021 року, близько 22 год 10 хв, обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи саморобним трактором, д. н. з. НОМЕР_1 (далі - саморобний трактор), виїжджав з АЗС «Татнафта», що в с. Галяве Лубенського району Полтавської області по вул. Центральна, 1, на автодорогу Р-60 сполученням Суми-Пирятин. В порушення вимог п. 10.2 ПДР, перед поточною частиною проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не надав дорогу транспортним засобам, що рухались по ній, та допустив зіткнення з автомобілем Тойота Пріус, д. н. з. НОМЕР_2 (далі - Тойота Пріус), під керуванням ОСОБА_7 , що рухався в напрямку м. Суми по автодорозі Р-60 Суми-Пирятин, а в подальшому здійснив зіткнення з сідловим тягачем МАН, д. н. з. НОМЕР_3 , з напівпричепом Шмітц, д. н. з. НОМЕР_4 (далі - сідловий тягач з напівпричепом), під керуванням ОСОБА_8 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир саморобного трактора, д. н. з. НОМЕР_1 , потерпіла ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення, що призвели до її смерті. Причиною смерті ОСОБА_9 є сполучна травма голови, хребта, грудної клітки та живота, що супроводжувалась шоком - крововтратою.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, є порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 10.2 ПДР, згідно з яким виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

Порушення вказаних вимог ПДР водієм ОСОБА_6 з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

В умовах даної події водій ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, шляхом виконання вимог п. 10.2 ПДР, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Кваліфікація дій обвинувачених судом

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що призвело до смерті потерпілого.

Кваліфікуючи діяння за ч. 2 ст. 286 КК України суд зазначає, що органом досудового розслідування не доведено факту керування ОСОБА_6 транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що йому інкриміновалося під час досудового розслідування, оскільки докази його перебування в такому стані зібрані з недотриманням вимог КПК України, зокрема, ст. ст. 241 та 245 КПК України. З наданих суду доказів вбачається, що зразки біологічного матеріалу на дослідження були доставлені невідомою особою в упаковці, яка не містить підписів осіб, які їх відбирали та упаковували ці зразки для біологічного дослідження, не встановлено, де саме і ким відбиралися ці зразки для проведення дослідження. Крім того, як видно з висновку судово-медичної експертизи дослідження крові обвинуваченого, зразки було доставлено на дослідження в лабораторію 13 жовтня 2021 року, в той час як сама подія і факт перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, про що констатується в обвинувальному акті, мали місце 27 вересня 2021 року.

Суд також звертає увагу на те, що після дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений перебував у непритомному стані та стані коми, у зв`язку з чим йому надавалась медична допомога, вводились медичні препарати, назва та склад яких суду невідомий і стороною обвинувачення не наданий, що само по собі може викликати наявність в його крові спиртовмістних речовин та саме таким чином свідчити про наявність алкоголю в крові, тобто суттєво впливати на об`єктивність результатів проведеного дослідження.

Суд враховує також і те, що стороною обвинувачення не спростовано того факту, що, як підтвердив під час допиту в суді потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений протягом тривалого часу взагалі не вживає спиртних напоїв, на чому з категоричністю неодноразово наголошував і сам ОСОБА_6 , стверджуючи про те, що вже понад десять років він не вживає алкоголю взагалі.

Зважаючи на те, що відібрання зразків крові обвинуваченого для проведення біологічного дослідження було проведено не у визначеному кримінальним процесуальним законом порядку, а також на те, що біологічні зразки протягом певного часу, перебуваючи з порушенням правил їх відбирання, зберігались в невідомому місці, що позволяло доступ до них та не виключало внесення змін, у суду виникають сумніви з приводу того, що вони можуть бути належними та допустимими доказами по справі.

У рішенні Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 року №12рп/2011 (справа №1-31/2011) зазначено, що визнаватися допустимими і використовуватись як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини та громадянина у кримінальному процесі й ухвалення законного та справедливого рішення у справі.

Враховуючи, що матеріали кримінального провадження не містять ні постанови прокурора про проведення освідування особи, ні протоколу такого освідування, що свідчить про їх відсутність, суд вважає, що органом досудового розслідування порушено процесуальний порядок відбирання та зберігання біологічних зразків для експертного дослідження, у зв`язку з чим не приймає до уваги в якості належних та допустимих доказів у справі довідку № 18 про доставку зразків біологічного матеріалу на токсикологічне дослідження, результат токсикологічного дослідження № 2851, а також висновок експерта № 18 в частині констатації факту виявлення в крові ОСОБА_6 етанолу в концентрації 0,4 г/л (‰) (том 1 а. к. п. 128 - 132) з вищезазначених підстав, у зв`язку з порушенням процедури освідування особи та отримання зразків для експертизи, детально регламентованої ст. ст. 241, 245 КПК України.

При цьому, суд керується також положенням ст. 8 Конвенції про дорожній рух, ратифікованої Президією ВР УРСР 1968 року зі змінами, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, відповідно до якого максимальний рівень вмісту алкоголю в крові відповідно до національного законодавства не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові, вміст якого в крові обвинуваченого значно нижчий.

Отже, поза розумним сумнівом суд вважає не доведеним факт наявності алкоголю в крові ОСОБА_6 під час вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, що призвела до смерті потерпілої.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що конкретних обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди він не пам`ятає, оскільки внаслідок ДТП знепритомнів та тривалий час перебував в комі. При цьому, на його думку, причиною ДТП могло стати порушення ПДР іншим учасником руху - ОСОБА_7 , який, керуючи транспортним засобом Тойота Пріус, як йому здалося, рухався зі значним перевищенням швидкості, у зв`язку з чим вчасно не загальмував та не зупинив свій транспортний засіб. Категорично заперечував про керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, заявивши суду, що вже тривалий час, а саме більше десяти років, не вживає алкогольні напої взагалі, а тому не міг перебувати за кермом автомобіля в такому стані. Крім того, зазначив, що процедуру встановлення факту керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння було вчинено з недодержанням вимог КПК України та інших нормативних актів, якими регулюється процес отримання, зберігання та надання на дослідження біологічних зразків. Зокрема зазначив, що невідомо ким, коли, де та в присутності кого відбиралися зразки крові на дослідження, як вони упаковувались, де до моменту їх направлення на дослідження, а саме до 13 жовтня 2021 року, вони зберігалися, в зв`язку з чим, могло мати місце втручання сторонніх осіб та внесення в них змін.

Аналізуючи показання обвинуваченого та оцінюючи їх у сукупності з іншими доказами по справі, суд в частині його пояснень про те, що причиною ДТП стало порушення іншим учасником руху ПДР, розцінює їх як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та намір уникнути покарання за вчинене, а тому до уваги не приймає. Разом з тим, даючи оцінку показанням обвинуваченого, в яких він заперечує факт керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, суд з урахуванням сукупності доказів, які було досліджені в суді, вважає їх такими, що відповідають дійсності, оскільки стороною обвинувачення безперечно не спростовано його тверджень про це, а отже, констатація факту про перебування обвинуваченого в стані сп`яніння викликає сумніви, які виходячи з положень Конституції та КПК України судом тлумачаться на його користь.

Вважаючи вину обвинуваченого у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої була спричинена смерть потерпілої ОСОБА_9 доведеною, суд виходить з такого.

Так, потерпілий ОСОБА_5 , який є батьком постраждалої ОСОБА_9 , під час допиту в суді показав, що 28 вересня 2021 року від працівників поліції йому стало відомо про загибель доньки внаслідок ДТП. Про обставини та причини виникнення самої пригоди йому нічого не відомо. При цьому, підтвердив той факт, що його зять, обвинувачений ОСОБА_6 , дійсно протягом тривалого часу не вживає алкогольні напої, а тому не міг перебувати за кермом автомобіля в стані алкогольного сп`яніння. Позитивно охарактеризував обвинуваченого, як порядну та доброзичливу особу, яка з повагою ставилась до потерпілої та всіх осіб, з якими спілкувався, а також як спокійного та врівноваженого. Просив суворо, а по можливості й взагалі, не карати його, зважаючи на те, що загибла була його дружиною, в зв`язку з чим він і сам поніс душевних хвилювань та страждань у зв`язку з її смертю.

Свідок ОСОБА_8 під час допиту в суді показав, що 27 вересня 2021 року, близько 22 години, він, керуючи сідловим тягачем з напівпричепом рухався з м. Гадяча в напрямку м. Пирятин Полтавської області. За поворотом на смт Чорнухи побачив, що саморобний трактор, виїжджаючи з АЗС «Татнафта», що в с. Галяве Лубенського району Полтавської області по вул. Центральна, 1 виїхав на зустрічну смугу для руху транспортних засобів, де відбулося його зіткнення з автомобілем Тойота Пріус, який рухався по тій смузі. Від удару саморобний трактор відкинуло на його смугу, у зв`язку з чим відбулося зіткнення й з його транспортним засобом в правий бік. Зазначив, що внаслідок пригоди саморобний трактор скинуло в кювет, а автомобіль Тойота Пріус в інший бік.

Свідок ОСОБА_7 , який є учасником дорожньо-транспортної пригоди, під час допиту в суді показав, що 27 вересня 2021 року, близько 22 год 10 хв, рухався з допустимою для руху в тому місці швидкістю не більше 90 км/год на своєму автомобілі Тойота Пріус з м. Києва до м. Сум. З АЗС «Татнафта» біля смт Чорнухи Полтавської області на проїжджу частину виїхав саморобний трактор, з яким у нього й сталося зіткнення. Зазначив, що дана пригода сталася у зв`язку з порушенням ОСОБА_6 ПДР, який не врахувавши дорожньої обстановки та не надавши йому переваги в русі, виїхав на зустрічну смугу для руху транспортних засобів та допустив зіткнення з його автомобілем, а в подальшому, у зв`язку з тим, що від удару саморобний трактор відкинуло на іншу смугу для руху, останній зіткнувся ще й з сідловим тягачем з напівпричепом.

Аналізуючи показання названих свідків, суд, враховуючи їх послідовність та повну відповідність між собою, а також узгодженість з іншими доказами по матеріалах кримінального провадження в частині, що стосується часу, місця та обставин вчинення обвинуваченим дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинула одна особа, приходить до висновку про те, що матеріалами кримінального провадження доведено, що причиною вказаного ДТП, а відтак, і загибелі ОСОБА_9 , стало порушення саме ОСОБА_6 вимог ПДР, який проявив неуважність на дорозі, не врахував дорожньої обстановки, не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з автомобілем Тойота Пріус.

Відповідно до рапортів помічника чергового сектору поліцейської діяльності (смт Чорнухи) ГУ НП у Полтавській області ОСОБА_10 та інспектора-чергового Лубенського районного відділу поліції ГУ НП у Полтавській області ОСОБА_11 (том 1 а. к. п. 71, 72), 27 вересня 2021 року, приблизно о 22 год 26 хв, біля АЗС «Татнафта», що в с. Галяве Лубенського району, сталася ДТП за участі трьох транспортних засобів, внаслідок якої загинула ОСОБА_9 , а її чоловік - обвинувачений ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до реанімаційного відділення Лубенської ЦРЛ в тяжкому стані в мозковій комі.

Протоколом огляду місця ДТП від 28 вересня 2021 року з фототаблицями до нього та схемою місця ДТП, а також протоколом огляду місця події від 28 вересня 2021 року зафіксовано факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди внаслідок зіткнення трьох транспортних засобів, в результаті якої загинула ОСОБА_9 на а/д Р-60 Суми-Пирятин, біля АЗС «Татнафта», що поблизу смт Чорнухи Лубенського району (том 1 а. к. п. 73 - 89, 90 - 93).

Вказані у протоколі та додатках до нього відомості підтверджують встановлені судом обставини щодо місця дорожньо-транспортної пригоди, що в свою чергу відповідає, як свідченням свідків, допитаних під час судового розгляду, так і поясненням самого обвинуваченого.

Оцінюючи досліджені в ході розгляду матеріалів кримінального провадження докази, суд зазначає, що дорожньо-транспортна пригода, яка є предметом розгляду даного провадження, фактично сталася за участю водіїв трьох транспортних засобів - саморобного трактору, під керуванням водія ОСОБА_6 , автомобіля Тойота Пріус, під керуванням водія ОСОБА_7 та сідлового тягача з напівпричепом, під керуванням ОСОБА_8 . Констатуючи це, суд виходить з положень пункту 1.10 ПДР, відповідно до якого транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/117-22/832-ІТ від 09 лютого 2022 року (том 1 а. к. п. 199 - 203):

в заданій дорожній обстановці в діях водія саморобного трактора ОСОБА_6 вбачаються невідповідності з вимогами п. 10.2 ПДР, відповідно до якого «виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає», які з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти заданій ДТП шляхом виконання вимог п. 10.2 ПДР, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

в заданій (згідно комплексу вихідних даних вказаних у постанові про призначення експертизи) дорожній обстановці в діях водія автомобіля Тойота Пріус ОСОБА_7 вбачаються невідповідності з вимогами п. 12.3 ПДР, відповідно до якого «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», які з технічної точки зору знаходилися у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. Останній мав технічну можливість запобігти заданій ДТП шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру

в заданій дорожній обстановці в діях водія сідлового тягача з напівпричепом ОСОБА_8 будь-яких невідповідностей з вимогами ПДР, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням заданої пригоди, не вбачається. ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути заданої ДТП.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст. 286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. При цьому треба мати на увазі, що за певних умов виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила ПДР вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, котра керувала транспортним засобом.

Дотримуючись усталеної судової практики у справах про дорожньо-транспортні пригоди за участю двох і більше транспортних засобів Колегія Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду зазначила, що у випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами ст. 286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв, того, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясування ступеня участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.

Верховний Суд звернув увагу також на те, що причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила ПДР вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка була учасником дорожнього руху.

Враховуючи наведене, суд вважає унеможливленими твердження сторони захисту про те, що причиною вказаної ДТП стали порушення саме іншим учасником пригоди - ОСОБА_7 вимог ПДР, зокрема, перевищення ним допустимої швидкості руху, оскільки вказане не узгоджується з показаннями свідків та суперечить їм. Суд враховує також і те, що сам ОСОБА_6 показав суду про те, що у зв`язку із спричиненням йому тяжкого тілесного ушкодження внаслідок ДТП, а також перебування в комі протягом певного часу, взагалі не пам`ятає конкретних обставин виникнення дорожньо-транспортної пригоди та дорожньої обстановки при цьому, не заперечуючи при цьому ні факту порушення ним ПДР, що йому інкримінується, ні обставин виникнення ДТП та її наслідків, що, на думку суду, не є невизнанням ним своєї вини у вчиненому, про що він заявив, даючи показання по суті в суді.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 257 від 29 вересня 2021 року ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на автодорозі внаслідок дорожнього нещасного випадку (том 1 а. к. п. 114).

Згідно висновку експерта № 255 від 28 вересня 2021 року (том 1 а. к. п. 136 - 138) причиною смерті ОСОБА_9 явилась сполучна травма голови, хребта, грудної клітки та живота, що супроводжувалось шоком-крововтратою. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: від`єднання черепа від хребта з зруйнуванням довгастого мозку з повним розривом шийного відділу хребта на рівні 2 шийного хребця з переломом 1 шийного хребця та масивними крововиливами в місці перелому, кровопідтічність м`яких тканин голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лівій скроневій ділянці і в лівій скронево-потиличній ділянця, крововилив під тверду мозкову оболонку в лівій та правій мозочковій ямці у вигляді рідкої крові об`ємом до 70 мл, крововилив під м`яку мозкову оболонку: в скронево-потиличній долі та навколо ствола головного мозку, садно в області нижньої повіки у зовнішнього кута лівого ока, поверхнева забита ранка в області кута нижньої щелепи зліва, садно в області тіла нижньої щелепи зліва; перелом хребта на рівні між 2 і 3 грудними хребцями: передня продольна зв`язка в грудній ділянці хребта розірвана з розходженням дисків на 1 см, під нею виявлено перелом хребта - лінія перелому поперечно проходить між 2 і 3 грудними хребцями і по боковим поверхням лінія йде дугоподібно з переломами коренів дужок суглобових відростків з крововиливом в спинний мозок та масивними крововиливами в м`які тканини в місці перелому; переломи ребер справа: 2-8 по середньо-ключинній лінії, 1-2 по біля хребетній лінії з вистоянням уламків в грудну порожнину, 3-9 по лопаточній лінії з них з 3 по 5 ребро з вистоянням уламків в грудну порожнину і з крововиливами в м`які тканини в місцях переломів, переломи ребер зліва: 1-4 по біля хребетній лінії з вистоянням уламків в грудну порожнину, 5-6 ребра по лопаточній лінії, 6-9 по задньо-пахвовій лінії з вистоянням уламків в грудну порожнину і з крововиливами в м`які тканини в місцях переломів, крововиливи в ліву плевральну порожнину - до 600 мл рідкої крові, крововилив в праву плевральну порожнину - до 650 мл рідкої крові, обширний крововилив по задній поверхні у коренях правої і лівої легені та ушкодження - розриви тканини легенів в місцях вистояння уламків ребер; масивний крововилив в м`які тканини нижньої третини живота та заочеревну клітковину справа, крововиливи в черевичній порожнині - до 500 мл рідкої крові, деревоподібний розрив правої долі печінки; садно по передній поверхні лівого колінного суглобу.

Виявлені тілесні ушкодження по своїм характеристикам є прижиттєвими, утворилися від дії тупих предметів або при ударі об такі, можливо при ДТП і відносно до живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, тяжкі тілесні ушкодження отримані ОСОБА_9 , які призвели до її смерті, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з ДТП.

Беручи до уваги усталену практику Верховного Суду, дослідивши характер та черговість порушень кожного з учасників дорожнього руху, зважаючи на обстановку, а також спричинення ДТП в темну пору доби, суд вважає, що дослідженими в суді доказами в їх сукупності доведено той факт, що причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди, яка спричинила смерть потерпілої, стало створення саме обвинуваченим ОСОБА_6 аварійної ситуації, внаслідок порушення ним вимог п. 10.2 ПДР, що призвело до вказаних наслідків. Таким чином, доказів на підтвердження порушення водієм ОСОБА_12 вимог ПДР, які б перебували у причинному зв`язку з виникненням ДТП в ході судового розгляду не встановлено.

Всі наведені докази, досліджені в судовому засіданні, оцінені судом як належні та допустимі, оскільки містять інформацію щодо предмету доказування у даному кримінальному провадженні та знаходяться в логічному взаємозв`язку між собою. Жодних істотних протиріч у показаннях допитаних у судовому засіданні осіб та інших досліджених під час судового розгляду цієї справи доказів, які стосуються фактичних обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася внаслідок порушення ОСОБА_6 вимог п. 10.2 ПДР у суді не встановлено та жодною із сторін кримінального провадження не заявлено.

Оцінюючи в сукупності досліджені в ході судового розгляду докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими, доведена у повному обсязі, а доводи сторони обвинувачення в цій частині аргументовані належними й допустимими доказами в їх достатньому та логічному взаємозв`язку між собою й вони поза розумним сумнівом доводять, що за обставин вказаних в обвинувальному акті, обвинувачений ОСОБА_6 , діючи як водій транспортного засобу, рухаючись на вказаній в обвинувальному акті ділянці дороги, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та в порушення вимог п. 10.2 ПДР, виїжджаючи з автозаправної станції на проїзну частину дороги, не надав перевагу в русі транспортному засобу, що рухався по ній, чим вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої було спричинено смерть потерпілої ОСОБА_9 , оскільки сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння та трактування події, яка є предметом цього судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Таким чином, повно, всебічно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не знаходить.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд згідно з вимогами ст. ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивну характеристику його особи, поведінку, як під час скоєння правопорушення, так і після цього, ставлення до скоєного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також думку потерпілого, який на суворому покаранні обвинуваченого не наполягав і приходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі, вважаючи, що це буде необхідним й достатнім для його виправлення, перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а також соціальної реабілітації.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує акт судово-психіатричної експертизи № 120 від 19 квітня 2022 року, згідно з яким ОСОБА_6 в період часу, що відноситься інкримінованого протиправного діяння, будь-яким хронічним психічним захворюванням не страждав, не виявляв ознак недоумства, іншого хворобливого стану психіки і не перебував в стані розладу психічної діяльності, міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 на даний час будь-яким хронічним захворюванням не страждає, не виявляє ознак недоумства і не перебуває в стані тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляє ознаки іншого хворобливого стану психіки у вигляді постконтузійного синдрому. Ступінь наявного вказаного розладу у ОСОБА_6 є таким, що не позбавляє здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час (том 1 а. к. п. 217 - 225).

При цьому, суд з урахуванням викладеного, характеристики особи обвинуваченого та обставин вчинення кримінального правопорушення, а також висновку уповноваженої особи з питань пробації (том 1 а. к. п. 47 - 51), вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому приходить до висновку про звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Враховуючи конкретні обставини дорожньо-транспортної пригоди, що призвела до смерті потерпілої, поведінку обвинуваченого під час скоєння кримінального правопорушення і після цього, його ставлення до скоєного, вважає за необхідне позбавити його права керування транспортними засобами. Вказане додаткове покарання, на думку суду, сприятиме виправленню обвинуваченого в частині суворого дотримання ним вимог ПДР в подальшому.

Такий вид покарання, на переконання суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов по матеріалах кримінального провадження не заявлений.

Мотиви інших рішень

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався та підстав для обрання такого до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Судові витрати по матеріалах кримінального провадження становлять 6521,56 грн і підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Арешти, накладені відповідно до ухвал слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2021 року, - підлягають скасуванню.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у кримінальному провадженні, визнані такими відповідно до постанов старшого слідчого СУ ГУНП в Полтавській області від 28 вересня 2021 року:

саморобний трактор, д. н. з. НОМЕР_1 , автомобіль Тойота Пріус, д. н. з. НОМЕР_2 , сідловий тягач МАН, д. н. з. НОМЕР_3 , з напівпричепом Шмітц, д. н. з. НОМЕР_4 , повернути за належністю власникам;

п`ять купюр номіналом по 200 грн та одну купюру номіналом 20 грн - повернути потерпілому.

Арешти, накладені відповідно до ухвал Октябрського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2021 року на саморобний трактор, д. н. з. НОМЕР_1 , автомобіль Тойота Пріус, д. н. з. НОМЕР_2 , та сідловий тягач МАН, д. н. з. НОМЕР_3 , з напівпричепом Шмітц, д. н. з. НОМЕР_4 , - скасувати.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави 6521,56 грн процесуальних витрат.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_13