Кримінальне провадження № 1-кп/760/2003/22
Справа № 760/4543/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0000030 від 02.03.2021 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, який офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 361 КК України,
за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , переслідуючи умисну корисливу мету, володіючи достатнім рівнем технічних та комп`ютерних знань, став на шлях вчинення умисних корисливих злочинів, пов`язаних із несанкціонованим втручанням в роботу електрообчислювальних машин, тобто програмно- керованих пристроїв для обробки інформації.

Так, ОСОБА_3 для здійснення своєї протиправної діяльності, з метою подальшого збуту та надання послуг з несанкціонованого втручання в облікові записи «iCloud», як шляхом фішінгового доступу (перенаправленння користувача (власника) на сайт зловмисника з метою отримання доступу до викраденого пристрою та /або отримання доступу до особистих даних), так і повного знищення облікового запису на пристрої способом його перепрошивання, було орендовано приміщення павільйону № НОМЕР_1 та організовано роботу сервісного центру під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться на території «Радіоринку» за адресою: АДРЕСА_3 .

У липні 2021 року, в невстановлений досудовим слідством час, ОСОБА_3 отримав від невстановленої досудовим слідством особи 1, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, мобільний телефон «iPhone 12» (ІМЕІ: НОМЕР_2 ), який розшукувався Дарницьким УП ГУНП в м. Києві, як викрадене майно, що знаходився у режимі «LOST», тобто «ВТРАЧЕНИМ», що відображалось на екрані пристрою при його вмиканні та блокувало будь-яке використання мобільного пристрою. Зазначений мобільний телефон «iPhone 12» доповнений функцією програмно-керованого пристрою для обробки інформації та належить потерпілому ОСОБА_6 . Доступ до даного пристрою блокується за допомогою облікового запису «iCloud», що є службою компанії «Apple», яка зберігає особисту інформацію, підтримує її в актуальному стані на всіх пристроях і дає змогу ділитися фотографіями, файлами й іншими даними між користувачами.

Достовірно знаючи, що мобільний телефон заблокований потерпілим із-за викрадення, з метою втрутитись в роботу даного приладу, ОСОБА_3 відправив електронним зв`язком невстановленій досудовим розслідуванням особі 2, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, дані мобільного телефону, а саме номер сім-карти та ІМЕІ. У подальшому невстановлена досудовим розслідуванням особа 2, за допомогою фішінгового веб-ресурсу «Phoenix», використовуючи логотипи компанії «Apple», відправила потерпілому ОСОБА_6 повідомлення про те, що його мобільний телефон знайдено та необхідно ввести дані облікового запису «iCloud» і пароль доступу для подальшої авторизації, чим намагалась ввести останнього в оману з метою «тримання вказаних даних для розблокування мобільного телефону. Однак, потерпілий на вказане повідомлення не відреагував та дані свого облікового запису «iCloud» і пароль доступу не повідомив, у зв`язку з чим правопорушникам не вдалось заволодіти вказаною інформацію та втрутитись в роботу мобільного телефону «iPhone 12» з подальшим розблокуванням його та вмикання заводських налаштувань, що призвело б до втрати всієї персональної інформації.

23.11.2021, під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_3 було виявлено та вилученого заначений телефон.

У підготовчому судовому засідання, на підставі ч. 1 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, до суду надана угода про визнання винуватості, укладена зі згоди потерпілого ОСОБА_6 між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_3 , який є обвинуваченим в цьому ж кримінальному провадженні.

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначених діяннях і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні.

Згідно укладеної угоди, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 361 КК України у виді штрафу розміром 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

ОСОБА_3 із запропонованим видом та мірою покарання згодний.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений вказав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені судом в ході підготовчого судового засідання.

Також, у підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину та надав судові згоду на призначення узгодженого покарання, надав пояснення, в яких повністю підтвердив обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні.

На підставі пояснень обвинуваченого, суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, за письмової згоди потерпілого, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші, передбачені угодою, заходи.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому, обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 361 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Відповідно до ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 361 КК України як незакінчений замах на несанкціоноване втручання в роботу електрообчислювальних машин (комп`ютерів), що призвело до втрати інформації.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинив злочин, віднесений до категорії нетяжких, умисний та незакінчений.

Як особа, ОСОБА_3 характеризується задовільно, має на утриманні неповнолітню дитину, осудний, на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжували б покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин провадження та особи обвинуваченого суд вважає, що узгоджене ОСОБА_3 покарання, у виді штрафу цілком відповідає тяжкості, обставинам вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Обрана міра покарання за глибоким переконанням суду є обґрунтованою, достатньою та буде відповідати цілям покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов у справі не заявлений, судові витрати відсутні. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 468-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальбного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 361Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді штрафу розміром 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

Речові докази: мобільний телефон «iPhone 12» (ІМЕІ: НОМЕР_2 ), - залишити у користуванні потерпілого ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст.473 Кримінального процесуального кодексу України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя