Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4740/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.177 КПК України Доповідач ОСОБА_2 УХВАЛА
23 вересня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря с.з. ОСОБА_5
захисника підозрюваного ОСОБА_7 -
підозрюваного ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Житомира, громадянину України, з середньою освітою, непрацюючому, неодруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому,
обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 днів до 05.11.2022 року (включно), та покладено наступні обов`язки:
-прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;
-не залишати житло, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
-утримуватись від спілкування з підозрюваними та свідками в даному кримінальному провадженні.
Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_7 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків.
Строк дії ухвали встановлено до 05.11.2022 року включно.
Згідно матеріалів провадження, 07.09.2022 року близько 05:00 год ОСОБА_7 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом підбору ключа проникли до приміщення квартири АДРЕСА_3 ., звідки повторно таємно викрав майно, належне потерпілій ОСОБА_10 , а саме: телевізор марки «Samsung» модель «UE46D7000LS», вартістю 15 800 грн., шуруповерт марки «Дніпро-М», вартістю 1 300 грн. та перфоратор марки «Дніпро-М», вартістю 2 100 грн., після чого викраденим майно розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 19 200 грн.
07.09.2022, ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.
07.09.2022, ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч.4 ст.185 КК України.
Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити клопотання слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Вважає, що зазначена ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.
На його думку, у кримінальному провадженні існує підстава для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану.
Вказує на те, що окрім зазначених вище підстав застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи характеристику особи підозрюваного, обставини кримінального провадження також існують ризики передбачені ст. 177 КПК України.
Посилається при цьому на те, що ОСОБА_7 може переховуватись від слідства і суду, оскільки вчинив тяжкий злочин безальтернативною санкцією якого є позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
На настання вищевказаного ризику, на думку прокурора, вказує і характеристика соціальних зв`язків підозрюваного (розлучений, офіційного та постійного місця роботи не має) а також те, що ОСОБА_7 є раніше судимим, а тому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не є достатнім стримуючим фактором належної поведінки підозрюваного та достатньої гарантії запобігання ризику переховування від органів слідства і суду.
Також вважає, що ОСОБА_7 , з метою уникнення кримінальної відповідальності за тяжкий злочин, може вчиняти спроби протиправного впливу на потерпілу, свідків, експертів, іншого підозрюваного, безпідставно не з`являтись за викликом до слідчого та суду.
Аргументуючи вищевказане, зазначає, що у кримінальному проваджені не завершені усі слідчі та процесуальні дії з потерпілим, свідками та іншим підозрюваним, заплановано призначення ряду експертиз, результати яких мають значення для досудового розслідування та підлягають встановленню в кримінальному провадженні, а сам ОСОБА_7 проживає поза межами міста Бердичева Житомирської області, де знаходиться орган досудового розслідування.
Крім цього, вказує, що ОСОБА_7 на момент вчинення злочину мав непогашену судимість за вчинення злочину проти власності, що не стало для останнього перешкодою для вчинення нового злочину.
Вважає, що вищевказане свідчить про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти вищезазначеним ризикам.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, міркування підозрюваного та його захисника про відсутність підстав для її задоволення, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст. 404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з таких підстав.
07.09.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується даними, що містяться в матеріалах провадження, а саме: протоколом прийняття від ОСОБА_10 заяви про вчинення кримінального правопорушення від 07.09.2022, протоколом огляду місця події від 07.09.2022, протоколами допиту потерпілої ОСОБА_10 від 07.09.2022, протоколом обшуку від 07.09.2022, протоколами затримання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 від 07.09.2022, протоколами допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 07.09.2022.
Тобто, слідчим суддею правильно встановлено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення.
Щодо апеляційних вимог прокурора про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то вони є безпідставними.
Відповідно до вимог ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків того, що підозрюваний може вчинити дії зазначені в ч.1 цієї статті.
Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і ті, що передбачені п.п.1-11 цієї норми закону.
Згідно ч.ч.1,2 ст.181 КК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово, або в певний час доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
В свою чергу, відповідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.
Так, приймаючи рішення про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчий суддя дотримався вищевказаних норм кримінального процесуального закону та відповідних положень Європейського права, належним чином дослідив всі обставини справи, врахував дані про особу підозрюваного, згідно яких останній молодого віку, раніше судимий, має зареєстроване місце проживання, має малолітню доньку, та прийшов до правильних висновків про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а також на те, що застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.
Апеляційний суд погоджується з зазначеними висновками слідчого судді та також не вбачає підстав для застосування відносно підозрюваного більш суворого запобіжного заходу, як про те просить у своїй апеляційній скарзі прокурор.
За таких обставин, підстави для скасування рішення слідчого судді відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: