Справа № 127/2695/21
Провадження №11-кп/801/446/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22 березня 2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Яруга Могилів-Подільського району Вінницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактич6но проживаючого по АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.296 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 березня 2022 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, строком на 60 днів - до 20 травня 2022 року.
Мотивуючи прийняте рішення суд зазначив, що в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, зокрема ухилення від суду та можливість вчинення нових кримінальних правопорушень, та що на даному етапі провадження застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання процесуальних рішень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 ставиться питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 22 березня 2022 року. Просить винести своє рішення, яким відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду винесена без урахування всіх фактичних обставин справи, оскільки він не ухилявся від явки до суду, оскільки не отримував повісток, натомість він має на утриманні дитину та дружину інваліда, крім цього прокурором в судовому засіданні не доведено обставини для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Позиції учасників судового провадження.
Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 підтримала доводи апеляційної скарги з підстав викладених в ній та просила задовольнити її в повному об`ємі.
Обвинувачений ОСОБА_8 надав суду письмове клопотання про розгляд апеляційної скарги у його відсутності та одночасно просив її задовольнити.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
Висновки суду про необхідність застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є обґрунтованими.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Як вбачається з ухвали суду та матеріалів провадження, обґрунтовуючи наявність ризику переховування від суду прокурором в клопотанні зазначено, що ОСОБА_8 не з`являвся до суду за викликом, у зв`язку з чим оголошувався в розшук. Такі дії обвинуваченого суд розцінив як ухилення від суду.
Проте висновки про ухилення обвинуваченого від суду не відповідають фактичним обставинам провадження.
Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року №5-1кс15, а в подальшому в Постанові Касаційного кримінального суду в складі Верховного суду від 30.05.2019 року у справі №639/793/17, під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо). Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа (що підтверджується матеріалами кримінальної справи) як така, що вчинила певний злочин і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від слідства або суду. Давність персоніфікована, у зв`язку з чим про ухилення особи від слідства можна говорити лише тоді, коли слідство проводиться щодо конкретної особи. Зупинення перебігу строку давності можливе тільки щодо певної особи, обізнаної про те, що стосовно неї проводиться слідство. Із законодавчого положення про відновлення перебігу строку давності з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання випливає, що особу винного встановлено і здійснюються заходи, спрямовані на встановлення її місцезнаходження.
При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущим (а не просто фактичним) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила злочин. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст.281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.
Причому підстава для оголошення розшуку як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду «місцезнаходження підозрюваного невідоме» може мати місце як у випадку, якщо підозрюваний ухиляється від слідства або суду, так і з інших причин коли не встановлено його місцезнаходження.
Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства або суду.
Водночас матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_8 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від суду, оскільки дія раніше обраного до нього запобіжного заходу закінчилась 04.02.2021, а останній не був продовжений судом у встановленому порядку.
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що під час розгляду клопотання суд дав невірну оцінку наявним у справі обставинам, через що дійшов хибного висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а з урахуванням сукупності даних про особу обвинуваченого, його соціальних зв`язків (наявності сім`ї, малолітньої дитини, дружини інваліда), належним запобіжним заходом, який зможе забезпечити виконання процесуальних рішень та забезпечить належну поведінку ОСОБА_8 на думку суду може бути домашній арешт з забороною залишати приміщення цілодобово. Також суд з метою забезпечення належного виконання обраного запобіжного заходу суд вважає за необхідне застосувати положення ч.5 ст.194 КПК України, поклавши на обвинуваченого певні обов`язки.
Керуючись ст.ст.404, 405, 406, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22 березня 2022 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України скасувати.
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.296 КК України запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_2 .
Визначити строк дії ухвали до 20 травня 2022 року.
Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки:
-прибувати до суду на першу вимогу;
-не відлучатись з міста Вінниці без дозволу суду;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: