БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №497/200/22
Провадження №1-кп/497/43/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
на підставі угоди про визнання винуватості
між прокурором та обвинуваченим

07.10.2022 року Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у закритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Болград кримінальне провадження №0000060 від 24.12.2019 року з обвинувальним актом та з угодою про визнання винуватості від 21.01.2022 року між прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону і обвинуваченим відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Андіжан, Республіка Узбекистан, в/службовець в/ч НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , зі слів - українську розуміє, має середню освіту, неповнолітню дочку, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , станом на теперішній час виїхав з окупації і наразі орендує житло і фактично тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_3 , не судимий,

- який обвинувачується за ст.407 ч.4 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Згідно угоди про визнання винуватості та обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді командира відділення - командира машини взводу морської піхоти у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», в порушення вимог ст.ст.9,11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, о 08:00год. 19.11.2019р. не прибув вчасно на службу без поважних причин до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , - та до того моменту, як добровільного прибув до Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, - до 10:00год. 21.01.2022р., тобто, не з`являвся на службі увесь цей час та ухилявся від проходження військової служби і обов`язків військової служби, проводивши службовий час на власний розсуд.

Так, згідно наданих суду відомостей та матеріалів вбачається, що 29.11.2018р., між обвинуваченим ОСОБА_4 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_2 був підписаний контракт про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України на посадах сержантського та рядового складу строком на 3 (три) роки. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 за №283 від 29.11.2018р., ОСОБА_4 було зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду курсанта навчального механізованого взводу навчальної механізованої роти ( АДРЕСА_1 ). У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №9 від 10.01.2019р. ОСОБА_4 було призначено на посаду командира відділення - командира машини взводу морської піхоти військової частини НОМЕР_1 . Згідно положень п.2ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини. Відтак, з 29.11.2019р., тобто з моменту зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_4 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби. Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом молодший сержант ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст.ст.9,11,49,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців. Однак, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, молодший сержант ОСОБА_4 свідомо допустив їх порушення, та, вирішивши стати на злочинний, умисно, з 08:00год. 19.11.2019р. до 10:00год. 21.01.2022р. з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків (в умовах особливого періоду), за відсутності поважних причин, не прибув та продовжував нез`являтися на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно перебуваючи поза місцем служби, проводив час вільно, на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Однак, о 10:00годині 21.01.2022р. молодший сержант ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, за адресою: Одеська обл., м.Білгород-Дністровський, вул.Пушкіна,11Б, де повідомив про вчинене ним кримінальне правопорушення.

21.01.2022р. між прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_6 з одного боку, та гр. ОСОБА_4 , як підозрюваним, у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 з іншого, було укладено угоду про визнання винуватості на підставі ст.472 КПК України.

Згідно вказаної угоди прокурор та підозрюваний у присутності його захисника дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.407ч.4 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченого щодо беззастережного визнання винуватості, а також покарання, яке має понести обвинувачений у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки з застосуванням до покарання дії ст.75 КК України за умови призначення обов`язків, визначених ст.76 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, що встановлені ст.473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав, пояснивши, що він дійсно спочатку безвідповідально поставився до виконання своїх службових обов`язків, підписавши контракт та не прибувши до місця дислокації військової частини, а потім отримав травму - перелом ноги і тривалий час лікувався, проте, дізнавшись про кримінальне провадження щодо себе, добровільно прибув до прокуратури і уклав угоду з прокурором про визнання винуватості. Однак до суду прибути не міг через початок війни - у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, опинившись в окупації, тривалий час не міг звідти виїхати, але наразі виїхав, набачившись там жахів окупації та ставлення рашистів до України і українських громадян, має гаряче бажання воювати і звільняти Україну від російських окупантів, тому просить суд швидше задовольнити угоду, оскільки вину визнає, дійсно вчинив зазначене в угоді кримінальне правопорушення з-за власної необачності, жалкує про це, добровільно визнає в повному обсязі свою вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення за вказаними в обвинувальному акті обставинами, у скоєному щиро розкаюється, усвідомив, що порушив закон, має намір більше його не порушувати, розуміє наслідки укладання угоди про визнання винуватості, яку підписав добровільно без будь-якого тиску з будь-чийого боку на нього, умови угоди йому роз`яснені і він їх розуміє, готовий до покарання, на яке погодився в угоді.

Захисник підтримала свого підзахисного, просила угоду затвердити вироком суду не заперечуючи проти призначення судом узгодженого угодою покарання.

Прокурор у судовому засіданні також просила затвердити угоду про визнання обвинуваченим його вини та призначити покарання, до якого дійшли прокурор та обвинувачений угодою у присутності захисника.

Вислухавши у судовому засіданні прокурора, обвинуваченого та його захисника, вивчивши матеріали, надані суду та дослідивши надані докази, суд дійшов наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.4 КК України - за кваліфікуючими ознаками: - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, потерпілий у кримінальному провадженні відсутній, діями обвинуваченого не спричинено будь-яких збитків будь-кому. При цьому обвинувачений цілком розуміє права, визначені йому ст.474п.1ч.4 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473ч.2 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд має враховувати ступінь тяжкості скоєного злочину, його суспільну небезпеку, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Визнаючи ОСОБА_4 винним у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, суд дійшов висновку, що узгоджене між обвинуваченим та прокурором в угоді покарання враховує: характер суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, те, що він вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється, також враховує відсутність тяжких наслідків від скоєного, оскільки при перевірці умов угоди на відповідність вимогам КК України та інтересам суспільства, суд з`ясував, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до будь-яких видів відповідальності, стверджує, що розкаюється та погоджується на призначення йому покарання, визначеного угодою за ст.407ч.4 КК України між ним і прокурором, а характер взятих обвинуваченим на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.

Обставинами, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: визнання обвинуваченим вини та щире розкаяння, активне сприяння у розкритті злочину, утримує та виховує неповнолітню дочку, позитивно характеризується з місця проживання, до кримінальної відповідальності притягується вперше, висловив твердий намір спокутувати свою вину продовженням служби для звільнення території України від окупантів. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не виявлено.

В ході судового засідання суд переконався, що укладення угоди між обвинуваченим та прокурором є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, оскільки обвинувачений підтвердив цю обставину та стверджував, що скарги на органи досудового розслідування в нього відсутні. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, зокрема, вимогам ст.65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. Підстав для відмови у затвердженні угоди, судом не встановлено.

Беручи до уваги наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, та, надавши оцінку усім обставинам цього кримінального провадження, враховуючи відсутність відомостей щодо настання тяжких наслідків від злочину, твердження обвинуваченого у суді про те, що він має твердий намір виправитися, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тобто, наявні обґрунтовані підстави для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері з одного боку, та підозрюваним з іншого, і призначення обвинуваченого узгодженої сторонами виду й міри покарання, що, хоча й пов`язана з позбавленням волі, але з застосуванням ст.75 КК України - зі звільненням його від відбування покарання та призначенням йому іспитового строку.

Підстав для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не вбачається.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи те, що обвинувачений підписав контракт і вважається наразі військовослужбовцем, виконання вироку у виді випробувального строку підлягає відповідно до Наказу Міністерства оборони №337 від 07.09.2020р. "Про затвердження Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням" (далі - Порядок), що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 02.10.2020р. за № 967/35250 , та згідно якого, ч.1 розд.ІІ Порядку визначено, що "...Командир (начальник) військової частини (установи) є відповідальним за здійснення організації обліку військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням".

Відповідно до ст.515ч.15 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.407ч.4 КК України, 368-371,373,374,475,515ч.5 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, що 21.01.2022р. була укладена між прокурором Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407ч.4 КК України, і на підставі санкції цієї статті призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (роки) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного даним вироком, з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1п.2 та ч.3п.2ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 протягом випробування - іспитового строку: повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем фактичного проживання або командира відповідної військової частини в разі фактичного проходження служби, про зміну місця проживання, роботи або навчання, та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом, що виконуватиме виконання вироку органом з питань пробації за місцем проживання, або командиром відповідної військової частини.

Покласти, згідно з вимогами ст.76ч.4 КК України, на уповноважений орган орган з питань пробації за місцем фактичного проживання засудженого ОСОБА_4 або на командира відповідної військової частини в разі продовження військової служби засудженим ОСОБА_4 , обов`язок: здійснювати нагляд за засудженим ОСОБА_4 що звільнений даним вироком від відбування покарання з випробуванням, починаючи з дня набрання даним вироком законної сили і протягом 1 (одного) року з моменту ухвалення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, після чого набирає законної сили, якщо він не буде оскаржений, а, в разі подання апеляційної скарги, якщо він не буде скасований, вирок набирає законної сили в день ухвалення свого рішення судом апеляційної інстанції.

Копію повного тексту вироку після проголошення його резолютивної частини вручити обвинуваченому та прокурору в день проголошення.

Суддя ОСОБА_1