ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1674/22 Справа № 212/78/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого, судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2022 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000015 стосовно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Комрат, Комратський район, Молдова, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 246 КК України,
ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 28 листопада 2022 року.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які підтверджуються документами, долученими до клопотання слідчого.
В той же час, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням застави у розмірі не менше 20 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян.
В обґрунтування апеляційних вимог, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість інкримінованих злочинів, може переховуватись від органу досудового розслідування, може знищити чи сховати речові докази, збір яких ще триває, незаконно впливати свідків, відомості про які відомі підозрюваному, проте які ще не встановлені органом досудового розслідування. Враховуючи вищевикладене, прокурор вважає, що застосування іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою не зможе забезпечити запобігти вказаним ризикам.
Позиції учасників судового провадження.
До апеляційного суду надішли клопотання прокурора ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_6 про проведення апеляційного провадження, без їх участі в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 406 КПК України суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Як слідує з оскарженої ухвали, слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 4 ст. 246 КК України.
Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри, підтверджуються матеріалами справи, а ухвала слідчого судді в цій частині не оскаржується прокурором в апеляційній скарзі, а також сторона захисту не подавала апеляційну скаргу з підстав необґрунтованості вказаних висновків слідчого судді.
Слідчий суддя також дійшов висновку про існування ризиків, передбаченого п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення в якому він обвинувачується.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, про який просить сторона обвинувачення, слідчий суддя врахував, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу і вважав, що прокурором не доведено в судовому засіданні, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти одному доведеному ризику та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги прокурора, вважає обґрунтованими вищезазначені висновки слідчого судді, а рішення слідчого судді про відмову в застосуванні стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним, обґрунтованим та достатньо мотивованим.
Так, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 132 КПК України).
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Частиною першою статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до клопотання слідчого метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання ризикам, передбачених у п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Як слідує з апеляційної скарги прокурора, він наводить доводи про існування і ризиків, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість інкримінованого злочину може знищити чи сховати речові докази, збір яких ще триває, незаконно впливати на свідків, відомості про які відомі підозрюваному, проте які ще не встановлені органом досудового розслідування.
В той же час про наявність таких ризиків слідчий не заявляв у клопотанні і слідчий суддя не встановлював їх наявність, тому такі доводи апеляційної скарги прокурора виходять за межі розгляду клопотання слідчого та є суто формальними.
Доводи прокурора, що на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено всіх свідків, яким відомо про обставини кримінального правопорушення, проте про таких свідків відомо підозрюваному на яких він може впливати є безпідставними.
Посилаючись на тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, прокурор просить застосувати стосовно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, водночас тільки тяжкість злочину, не може бути достатньою підставою для застосування виключного запобіжного заходу.
Прокурор посилається в апеляційній скарзі на високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, проте не наводить конкретних аргументів, які саме обставини цього кримінального провадження свідчать про такий високий ступінь суспільної небезпеки або про особу підозрюваного.
Також суд апеляційної інстанції бере до у ваги, що події у цьому кримінальному провадженні мали місце з початку грудня 2021 року по 04 січня 2022 року, внесено в ЄРДР 04.01.2022 року, проведено низку слідчих дій, ОСОБА_6 повідомлено про підозру 21 вересня 2022 року і апеляційному суду прокурором не надано відомостей, що за весь цей час останній переховувався від органу досудового розслідування, ухилявся від явки до слідчого, прокурора або суду, намагався знищити, якісь речові докази, які ще не перебувають в розпорядженні сторони обвинувачення або перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим у колегії суддів відсутні підстави для висновку, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 можливе виключно шляхом застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За змістом ч. 3 ст. 177 КПК України найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.
Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанціях не доведено обставин, передбачених ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року п. 80 рішення, неодноразово наголошував, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Враховуючи положення ст. 178 КПК України, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має місце реєстрації та місце проживання, під час розгляду клопотання слідчого повідомив, що вину у вчиненні злочину визнає повність та готовий співпрацювати зі слідством та доходить висновку про законність рішення слідчого судді про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Керуючись ст. ст. 181, 183, 193, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2022 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного за ч. ч. 2, 4 ст. 246 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3