ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2720/19
Провадження №1-в/477/27/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2022 року Жовтневий районний суд Миколаївської області
у складі головуючого у справі судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві подання Миколаївського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області про звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Киселівка Снігурівського району Миколаївської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , засудженого 09 грудня 2019 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за частиною третьою статті 185, частиною четвертою статті 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2021 року Миколаївський районний відділ №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області (далі центр з питань пробації) звернувся до суду з поданням про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 в зв`язку із закінченням випробувального терміну.
Подання обґрунтовано тим, що за період відбування покарання засуджений характеризується задовільно. Заходи, які передбачені індивідуальним планом роботи та покладені на нього судом, засудженим виконані. За час перебування на обліку засудженому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, а саме у вчиненні злочину передбаченого частиною другою статті 289 КК України, по якому на даний час відсутнє остаточне рішення. Оскільки за частиною першою та п`ятою статті 17 КК України та частиною першою статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою доки її вину не буде доведено у встановленому законом порядку, враховуючи що у кримінальному провадженні №00010164 від 11 квітня 2021 року відсутні відомості щодо його розгляду, вважає що наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від призначеного йому покарання за вироком суду від 09 грудня 2019 року.
Центр з питань пробації в судове засідання свого представника не направили, надіслали заяву, в якій подання підтримали та просили його задовольнити з підстав, викладених в ньому.

Прокурор ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив розглядати подання за його відсутності та заперечував щодо задоволення подання центру пробації, посилаючись на те, що в даному випадку буде унеможливлено застосування вимог кримінального закону при призначенні покарання за сукупністю вироків відповідно до статті 71 КК України, оскільки на даний час на розгляді у Жовтневому районному суді Миколаївської області перебуває два кримінальних провадження, за якими ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених частиною другою статті 289, частиною другою статті 185 КК України.
Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання 14 жовтня 2022 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Згідно абзацу другого частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту дев`ятого частини першої статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Відповідно до частини першої статті 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Згідно з частини другої статті 165 КВК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки й не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється й засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Як убачається з матеріалів подання та особової справи засудженого, ОСОБА_3 засуджений 09 грудня 2019 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за частиною третьою статті 185, частиною четвертою статті 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

09 січня 2020 року вказаний вирок набрав законної сили та звернутий до виконання.

03 лютого 2020 року ОСОБА_3 ознайомлений з обов`язками, що покладені на нього судом та наслідками в разі порушення обов`язків та вчинення правопорушень. Постановою від цього ж числа засудженому встановлено дні явки на реєстрацію.

Не зважаючи на попередження про наслідки невиконання обов`язків, покладених вироком суду від 09 грудня 2019 року та систематичне вчинення адміністративних правопорушень, ОСОБА_3 в період з 14 січня 2020 року по 12 лютого 2020 року десять разів притягався до адміністративної відповідальності за статтями 178, 175-1, 183, 152, 177, 176 КУпАП за що 11 березня та 12 серпня 2020 року йому оголошено попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання за вироком суду від 09 грудня 2019 року.

Після оголошення попередження, ОСОБА_5 належних висновків не зробив та знову допустив порушення обов`язків, покладених на нього судом, та не з`явився для реєстрації до органу пробації.

За наслідками порушення покладених на засудженого обов`язків, центром з питань пробації 30 жовтня 2020 року ініційовано питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_3 , шляхом направлення відповідного подання до Жовтневого районного суду Миколаївської області, яке ухвалою від 01 грудня 2020 року залишено без задоволення.

Відповідно до повідомлення про підозру від 21 квітня 2021 року у кримінальному провадженні №0000164 від 11 квітня 2021 року, ОСОБА_3 21 квітня 2021 року повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 289 КК України.

Відповідно до повідомлення керівника апарату Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2022 року №477/2720/19/3687/2022, в провадженні Жовтневого районного суду Миколаївської області на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження №0000257 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 185 КК України (головуючий суддя ОСОБА_1 ), та кримінальне провадження №0000164 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 289 КК України (головуючий суддя ОСОБА_6 ).

Вказані обставини свідчать про перебування засудженого ОСОБА_3 в процесуальному статусі обвинуваченого у інших кримінальних провадження, за вчиненення кримінальних правопорушень під час іспитового строку, та які надійшли в провадження Жовтневого районного суду Миколаївської області.

Вказані кримінальні провадження щодо ОСОБА_3 перебувають на стадії судового розгляду та станом на день розгляду подання органу пробації, остаточне рішення в даних кримінальних провадженнях судом не прийнято.

Зі змісту статті 75 КК України слідує, що звільнення від відбування покарання за даною нормою закону, полягає у відповідному випробуванні засудженої особи протягом чітко визначеного періоду, шляхом покладення на нього певних обов`язків та застосування до нього відповідних пробаційних процедур. Метою такого випробовування є перевірка того чи може особа не відбувати вже визначене їй вироком суду покарання.

Наслідки такого випробовування регламентовано нормами Кримінального кодексу Україні, який передбачає лише два взаємовиключних варіанта.

В першому випадку, відповідно до частини першої статті 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

І, в протилежному випадку, згідно з частиною другою, третьою статті 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Викладені обставини вказують на те, що питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням потребує надання доказів фактів, описаних в частині другій, третій статті 78 КК України (в частині факту вчинення особою нового злочину протягом іспитового строку - відповідно до презумпції невинуватості таким доказом може бути виключно вирок суду, який набрав законної сили). У свою чергу при вирішенні питання про звільнення особи від призначеного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку необхідно встановити, що особа саме протягом вказаного іспитового строку не вчинила нового злочину, тобто однозначно та впевнено стверджувати, що особа витримала випробування та не потребує покарання, яке вже було їй призначене вироком суду, що набрав законної сили. В разі ж надання суду достатніх відомостей, які не дають змоги таке стверджувати - звільнення засудженого від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку буде передчасним, оскільки такі докази можуть спростовувати факт виправлення особи та те, що вона витримала призначене вироком суду випробовування.

В даному випадку, на думку суду, жодним чином не порушується презумпція невинуватості особи, оскільки відповідно до такої презумпції особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи; поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою (стаття 17 КПК України).

Вказана презумпція покликана забезпечити права особи, яка не має статусу засудженої особи, на належне поводження з нею як з невинуватою, та закріплення обов`язків держави довести вину такої особи.

Випробування ж особи протягом іспитового строку стосується вже засудженої особи за вироком суду, який набрав законної сили, і відповідні визначені законом процедури по перевірці того, чи витримала така засуджена особа відповідне випробовування жодним чином не порушує презумпцію невинуватості.

Оскільки на час розгляду даного клопотання встановлено, що засуджений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке вчинено в період іспитового строку, провадження по якому перебуває на стадії судового розгляду, то вказана обставина на даному етапі унеможливлює прийняття рішення як про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням, так і рішення про звільнення такого засудженого від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Рішення про відмову у звільненні від призначеного покарання по закінченню іспитового строку за наявності доказів того, що особа обвинувачується у вчиненні нового злочину в період іспитового строку не порушує вищевказаної презумпції, оскільки таке рішення жодним чином не стосується заборон та обов`язків, гарантованих презумпцією невинуватості та стосується інших обставин та іншого етапу кримінального переслідування, аніж ті обставини та той етап, на якому гарантується презумпція невинуватості.

За вказаних вище обставин, в задоволенні подання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку щодо ОСОБА_3 слід відмовити через його передчасність.

Керуючись статтею 75, 78 КК України, статтею 537-539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду або через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_7