КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦЙНИЙ СУД

Провадження 11-кп/824/814/2022 Категорія - ч. 3 ст. 357, ч. ч. 1, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 - ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0001261, внесеного до ЄРДР 16 квітня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, за апеляційною скаргою, зі змінами, прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 1 липня 2021 року, яким
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Блиставиця, Бородянського р-ну, Київської обл., громадянин України, з середньою освітою, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А :
Як зазначено у вироку суду, органом досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001261 від 16 квітня 2021 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до обвинувального акта встановлено наступні обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
15 квітня 2021 року ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Попудренка, буд. 5, поруч зі станцією метро «Дарниця», спілкувався з невстановленою досудовим розслідуванням особою, від якої дізнався, що останній має при собі паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області.
В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на незаконне заволодіння паспортом громадянина України з метою його використання при укладанні цивільно-правових зобов`язань та заволодіння грошовими шляхом обману, при цьому не маючи наміру подальшого його повернення. Реалізовуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим паспортом громадянина України з метою його подальшого використання в порушення законного порядку, установленого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 № 2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон», отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали щодо якої виділені в окреме досудове розслідування, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , серії НОМЕР_1 , виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 3 ст. 357 КК України, а саме незаконно заволодів паспортом громадянина України.
Крім того, ОСОБА_6 15 квітня 2021 року в ранковий час, не зупиняючись на скоєному та продовжуючи свої дії, з метою використання паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи, що вказаний документ посвідчує особу власника та є підтвердженням громадянства України, а також достовірно знаючи про порядок оформлення та видачі паспорта громадянина України, таким чином завідомо посягаючи на встановлений державою порядок видачі паспортів громадянина України, водночас розуміючи, що він не має можливості використати раніше отриманий паспорт із-за різниці в ототожнюючих особу фотокартках, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи дві фотокартки для документів зі своїм зображенням, за допомогою леза від`єднав існуючі в паспорті фотознімки на першій та третій сторінках із зображенням ОСОБА_10 , на місце яких на першій та третіх сторінках паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області, особисто вклеїв належні йому фотознімки, тим самим вчинив підроблення офіційного документу, який видається установою, що має право видавати та посвідчувати такі документи. Також шляхом підчистки у графі «Дата народження» на першій сторінці та на другій сторінці паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 вніс зміни з подальшою допискою цифри «0».
Підробивши таким чином паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 почав його умисно використовувати для посвідчення особи.
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-21/18515-ДД від 1 червня 2021 року :
1. До рукописного запису «1980» у графі «Дата народження» на першій сторінці та рукописного запису «1980» у графі «Дата народження/Дата рождения» на другій сторінці паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вносились зміни шляхом підчистки останньої цифри з подальшою допискою цифри «0». Встановити первинний зміст рукописних записів не виявилось можливим.
2. До рукописного запису «45» у відбитку штампа на двадцятій сторінці паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вносились зміни шляхом дописки до цифри «1» двох штрихів, що утворюють цифру «4». Первинний зміст рукописного запису «15».
3. На першій сторінці паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вносились зміни шляхом переклеювання фотокартки.
4. На третій сторінці паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вносились зміни шляхом переклеювання фотокартки.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 358 КК України, а саме: підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем.
Крім цього, 15 квітня 2021 року приблизно о 13.10 год. ОСОБА_6 , перебуваючи поруч з ТЦ «Дарниця» за адресою: м. Київ, вул. Попудренка, буд. 18, маючи на меті використати завідомо підроблений документ - чужий паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області, з метою його використання при укладанні цивільно-правових зобов`язань та заволодіння грошовими шляхом обману, при цьому не маючи наміру подальшого їх повернення, зайшов до приміщення АТ «Ідея Банк».
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 під час складання анкети-заяви позичальника пред`явив (використав) уповноваженій особі АТ «Ідея Банк» менеджеру з надання кредитів ОСОБА_11 завідомо підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області, з метою отримання кредиту.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.
Крім того, 15 квітня 2021 року приблизно о 13.10 год. у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами АТ «Ідея Банк» шляхом обману, використовуючи підроблений паспорт, без мети повернення коштів.
Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_6 15 квітня 2021 року приблизно о 13.10 год., з метою отримання споживчого кредиту та неповернення останнього, звернувся до АТ «Ідея Банк», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Попудренка, буд. 18, уповноваженій особі АТ «Ідея Банк» менеджеру з надання кредитів - ОСОБА_11 він в подальшому надав завідомо підроблений паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області, намагався укласти з AT «Ідея Банк» кредитний договір, відповідно до якого видаючи себе за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мав намір отримати кредит в сумі 10800 гривень.
В подальшому, ОСОБА_6 надав згоду на збір та обробку персональних даних. Перевіряючи надані ОСОБА_6 документи для оформлення кредиту в уповноваженої особи АТ «Ідея Банк» менеджера з надання кредитів ОСОБА_11 виникли сумніви у справжності паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданого Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області.
З метою перевірки вказаного паспорту громадянина України на предмет його дійсності ОСОБА_11 попросила ОСОБА_6 зачекати та викликала працівників поліції.
В подальшому, ОСОБА_6 не було підписано договір про надання споживчого кредиту, оскільки дії останнього були припинені працівниками поліції.
Таким чином, ОСОБА_6 , 22 серпня 1981 року, своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, а саме замах на заволодіння чужим майном шляхом обману - шахрайство, оскільки особа з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Із долучених до обвинувального акта матеріалів встановлено, що обвинувачений, якого було представлено захисником, беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і погоджується з розглядом обвинувального акта за його відсутності, йому відомі наслідки розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні, передбачені ч. 2 ст. 302 КПК України.
Тим самим обставини вчинення кримінального проступку, установлені органом досудового розслідування, сприймаються судом як дійсні.

Цим же вироком стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 4 118 грн. 88 к., за проведення експертизи №СЕ-19/111-21/18515-ДД від 1 червня 2021 року.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сері НОМЕР_1 , виданий Звенигородським РВ УМВС України в Черкаській області, який переданий на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві (квитанція № 016769), - знищено.
- компакт-диск DVD-R № РАР633ХС300003313 ємністю 4.7 Gb, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - залишено в матеріалах кримінального провадження.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим та призначити покарання: за ч. 3 ст. 357 КК - 2 роки обмеження волі; за ч. 1 ст. 358 КК - 1 рік обмеження волі; за ч. 4 ст. 358 КК - 1 рік 6 місяців обмеження волі; за ч. 3 ст.15, ч. 1 ст.190 КК - 1 рік 6 місяців обмеження волі. На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Врешті вирок залишити без змін.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що судом правильно встановлено всі фактичні обставини кримінального правопорушення, остаточне покарання призначено з урахуванням особи обвинуваченого, ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, особливостей та обставин їх вчинення, але місцевим судом неправильно застосовано кримінальний закон.
Так, апелянт вказує на те, що відповідно до ч. 1 ст.70 КК України, при сукупності злочинів суд призначає покарання за кожний злочин окремо, потім визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, а тому, на думку прокурора, вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, тобто, незастосуванням закону, який підлягає застосуванню.

До початку апеляційного розгляду прокурором подані зміни до апеляційної скарги, в яких прокурор просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що судом правильно встановлено всі фактичні обставини кримінального правопорушення, проте неправильно застосовано кримінальний закон. Так, апелянт вказує на те, що відповідно до ч. 1 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд призначає покарання за кожний злочин окремо, потім визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, однак, суд першої інстанції, всупереч вимог закону, не призначив обвинуваченого покарання за кожний злочин окремо. Тому, на думку прокурора, вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, тобто, незастосуванням закону, який підлягає застосуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора та захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги із змінами, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги із змінами, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 394 КПК України колегія суддів не переглядає встановлені досудовим розслідування обставини, вважає їх доведеними та не наводить доводів на їх підтвердження.

Кваліфікація дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, не оспорююється жодним з учасників.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги прокурора про порушення судом першої інстанції вимог кримінального закону при призначенні покарання обвинуваченому, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КПК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Окрім того, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, крім іншого, зазначається покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Проте, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції наведених вимог закону не дотримався, та у резолютивній частині вироку вказав про визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст.15 ч.1 ст.190 КК України, та, всупереч положень ч. 1 ст. 70 КК України, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, вказав тільки про призначення обвинуваченому остаточного покарання на підставі ст. 70 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі, без призначення покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, що, на переконання колегії суддів, є порушенням прав обвинуваченого, які регламентовані ст.42 КПК України, і в силу положень ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За встановлених обставин вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, постановлений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, та відповідно до приписів ст.ст.409, 412, 415 КПК України, з урахування порушень, встановлених під час апеляційного розгляду справи, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки допущені районним судом порушення вимог ст. 374 КПК не можуть бути усунені шляхом зміни вироку або ухвалення нового вироку апеляційним судом.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора із змінами підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу, зі змінами, прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 1 липня 2021 року щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарження не підлягає.

Судді:

________________________ _________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4