ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2022 року

м. Київ
справа № 572/499/20
провадження № 51-5929км21

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального
суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
законного представника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника

ОСОБА_6 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000866, про застосування примусових заходів медичного характеру до
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Люхчи Сарненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей,
за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Сарненський районний суд Рівненської області ухвалою

від 12 лютого 2021 року застосував до ОСОБА_8 за вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Як установив суд, 03 вересня 2019 року близько 12:30 ОСОБА_8 , перебуваючи на законних підставах у будинку АДРЕСА_2 , таємно викрав майно ОСОБА_9 на суму

6097, 35 грн.
Рівненський апеляційний суд ухвалою від 05 жовтня 2021 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишив без задоволення, а ухвалу місцевого суду щодо ОСОБА_8 без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та про призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування своїх вимог зазначає, що наявний в матеріалах справи оригінал постанови про призначення прокурора ОСОБА_10 у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , не підписаний керівником органу прокуратури, що свідчить про відсутність у прокурора ОСОБА_10 повноважень у даному кримінальному провадженні. При цьому посилання апеляційного суду на завірену ксерокопію цієї постанови, яка містить підпис в.о. керівника Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , не може підтверджувати наявність відповідних повноважень у прокурора ОСОБА_10 . Також зазначає, що після вчинення суспільно небезпечного діяння, ОСОБА_8 з 03 вересня по

18 жовтня 2019 року знаходився на лікуванні в обласній психіатричній лікарні (про що свідчить медична довідка), а тому на момент судового розгляду, тим більше на час розгляду справи в апеляційному суді, відпала потреба в застосуванні до нього примусових заходів медичного характеру. Проте, апеляційний суд на ці його доводи увагу не звернув, безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про проведення судово-психіатричної експертизи. Стверджує, що апеляційний розгляд проведено за відсутності ОСОБА_8 , який не був належним чином повідомлений про розгляд справи в суді апеляційної інстанції. Крім того звертає увагу на те, що після повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК і до направлення справи до суду, закінчився визначений ст. 219 КПК строк досудового розслідування.
Позиції учасників судового провадження
Захисник та законний представник підтримали касаційну скаргу.
Прокурор вважала, що касаційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, просила судові рішення щодо ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження закрити з підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно зі ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Частиною 1 ст. 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. При цьому судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито (п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК).
Зі змісту ст. 370 КПК, якої визначені вимоги щодо законності й обґрунтованості судових рішень вбачається, що, зокрема, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, місцевий суд, розглядаючи клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру за вчинення ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК, не дотримався вимог процесуального закону.
За правилами п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК передбачено, що досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 1 ст. 219 КПК визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
При цьому на стадії завершення досудового розслідування дії слідчого і прокурора, передбачені статтями 290 293 КПК (повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів, складення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, їх затвердження, вручення стороні захисту, а також направлення до суду) мають бути вчинені в межах визначеного процесуальним законом строку досудового розслідування.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 25 вересня 2019 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК, яке на момент досудового розслідування відносилося до злочинів середньої тяжкості.
Досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 не зупинялося та не продовжувалося.
24 листопада 2019 року в порядку ст. 290 КПК стороні захисту було повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів, з якими ОСОБА_8 , його законний представник та захисник відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування ознайомилися 29 листопада 2019 року.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 219 КПК строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.
Таким чином, останнім днем строку досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні було 30 листопада 2019 року.
Клопотання про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру було складено та затверджено 29 листопада 2019 року і цього ж дня в межах строку досудового розслідування копію зазначеного клопотання разом із копією реєстру матеріалів досудового розслідування було надано стороні захисту.
Разом із тим, як свідчить супровідний лист за підписом прокурора, клопотання про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0000866 направлено до Сарненського районного суду Рівненської області лише 19 лютого 2020 року та отримано судом згідно штампу на вказаному супровідному листі 20 лютого

2020 року.
Отже, прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до

ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру поза межами строку, визначеного ст. 219 КПК.
Проте, місцевий суд за наявності підстав для закриття кримінального провадження відповідно до приписів п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, у підготовчому судовому засіданні (п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК) такого рішення не прийняв, розглянув справу по суті, застосувавши до ОСОБА_8 за вчинення ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК, примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Апеляційний суд, переглядаючи справу за апеляційною скаргою захисника, на зазначені порушення увагу не звернув, всупереч положень ст. 417 КПК, яка передбачає закриття кримінального провадження судом апеляційної інстанції у разі встановлення обставин, передбачених ст. 284 КПК, такого рішення не постановив.
За таких обставин, зважаючи на положення п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК, а також

ст. 440 КПК, яка надає повноваження суду касаційної інстанції закрити кримінальне провадження у разі встановлення обставини, передбаченої п. 10

ч. 1 ст. 284 КПК, постановлені щодо ОСОБА_8 судові рішення підлягають скасуванню, а кримінальне провадження закриттю.
З огляду на прийняте касаційним судом рішення, інші доводи касаційної скарги захисника перевірці не підлягають.
Ураховуючи наведене, касаційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 440, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника задовольнити частково.
Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 12 лютого

2021 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3