ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 682/188/22

Провадження № 11-кп/4820/480/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000003 від 04.01.2022 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Славутського міськрайоннного суду від 31 березня 2022 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Славутського міськрайоннного суду від 31 березня 2022 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, працюючого хоронцем УЗДК «Трейд»,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України і призначено йому покарання - шість місяців виправних робіт за місцем роботи з відрахуванням в доход держави двадцяти відсотків заробітку.
За вироком суду 03 січня 2022 року близько 13:40 год на подвір`ї домогосподарства АДРЕСА_1 ОСОБА_7 , перешкоджаючи ОСОБА_6 заподіяти шкоду здоров`ю ОСОБА_8 , обхопив правою рукою ОСОБА_6 ззаду за грудну клітку та утримував його. В цей час ОСОБА_6 на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин, розвернувся обличчям до ОСОБА_7 та умисно наніс йому удар кулаком лівої руки в область нижньої губи справа та удар кулаком лівої руки в праве вухо, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу нижньої губи, забійної рани правої вушної раковини, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок Славутського районного суду від 03 березня 2022 року, а кримінальне провадження відносно нього закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
При цьому вказує, що за станом здоров`я обвинувачений не міг заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_7 .
В обвинувальному акті формулювання обвинувачення відрізняється від того що встановив суд.
У повідомленні про підозру зазначене прізвище захисника ОСОБА_9 , який не був присутнім під час вручення ОСОБА_6 повідомлення.
Суд першої інстанції не взяв до уваги та не дав належної оцінки протоколу проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 та відеозапису цієї слідчої дії, під час якої обвинувачений розповів та показав місце та спосіб, яким ОСОБА_7 утримував його, що унеможливлювало спричинення ним потерпілоому будь-яких ударів.
Повідомлення про підозру, складання обвинувального акту, проведення слідчого експерименту були проведені та оформлені в один день 21.01.2022 без врахування результатів слідчого експерименту за участі обвинуваченого.
В основу вироку суд покдав надумані покази ОСОБА_7 про те, що обвинувачений розвернувся та умисно двічі вдарив його кулаком в нижню губу зліва та вухо зліва.
Суд не дав належної оцінки висновку експерта №2 від 04.01.2022 та поясненням, які надавав ОСОБА_7 експерту, з яких слідує, що тілесні ушкодження наносили інші особи.
Подальша зміна показань потерпілим відбулася з метою ухвалення стосовно ОСОБА_6 неправосудного вироку.
Суд не дав належної оцінки показам обвинуваченого, який пояснив, що ОСОБА_7 обхопив його ззаду за шию рукою, а коли відштовхнувся від сходини на порозі, то обоє впали. Проте, в обвинувальному акті відсутні дані про поверхню, на яку вони впали. Покриття було тверде, гранітне. Обвинувачений з потерпілим впали так, що потерпілий був знизу, а обвинувачений лежав на ньому зверху.
На думку обвинуваченого потерпілий отримав описані ним тілесні ушкодження саме при падінні на тверду поверхню разом із обвинуваченим.
Експертом не були досліджені усі матеріали, які стосуються події, а саме падіння.
Упередженим є також і додатковий висновок експертів.
В діях обвинуваченого відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, оскільки обвинувачений жодних дій направлених на спричинення умисних тілесних ушкоджень не вчиняв.
Також ОСОБА_6 вказує про відсутність у його діях умислу на заподіяння тілесних ушкоджень.
Дії обвинуваченого були спрямовані на захист себе від неочікуваних протиправних дій ОСОБА_7 , тобто від звільнення від його захвату ззаду.
Через наявні у обвинуваченого захворювання, він не міг нанести два удари лівою рукою потерпілому, який на 37 років молодший, значно вищий ростом та фізично сильніший.
Суд не дав належної оцінки показам обвинуваченого та безпідставно кваліфікував його дії за ч.1 ст.125 КК України.
Обвинувачений діяв в стані необхідної оборони.
Суд не дав належної оцінки показам свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Покази свідка ОСОБА_8 викладені у вироку різняться від наданих нею на досудовому розслідуванні.
Зазначені свідки підтвердили, що обвинуваченого утримував потерпілий.
Будь-яких неприязних відносин, а тим більше таких, що виникли раптово між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , не було.
Під час проведення дізнання було порушено право обвинуваченого на захист, оскільки призначений ОСОБА_6 захисник з невідомих причин відмовився від виконання свого обов`язку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку доводів поданої ним апеляційної скарги, думку прокурора про законність вироку суду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, не визнав та пояснив, що 03 січня 2022 року близько 13 год. 40 хв. його дружина ОСОБА_8 забирала речі з домогосподарства АДРЕСА_1 , так як після сварки переїхала проживати в інше місце. Він вийшов на подвір`я подивитися, які речі виносять, і в цей час до нього наблизився ОСОБА_7 , обхопив його ззаду за шию рукою. Він відштовхнувся від сходини на порозі і вони обоє впали. Коли піднялися, ОСОБА_7 затиснув його в кут огорожі і утримував. Він оборонявся від ОСОБА_7 та розмахував руками. Умисно ніяких ударів ОСОБА_7 не наносив.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 03 січня 2022 року близько 13год. 40 хв він допомагав ОСОБА_8 забирала речі з домогосподарства АДРЕСА_1 . На подвір`я вийшов ОСОБА_6 , почав кричати до ОСОБА_8 і з явною агресією став наближатися до неї. Він зрозумів, що ОСОБА_6 може вдарити дружину, тому обхопив його ззаду за шию рукою і утримував. Але ОСОБА_6 розвернувся та умисно двічі вдарив його кулаком в нижню губу зліва та у вухо зліва. Він відпустив ОСОБА_6 та разом з ОСОБА_8 і її малолітнім сином ОСОБА_10 пішли з подвір`я.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні суду першої інстанції показала, що протягом тривалого часу у неї неприязні стосунки з чоловіком - ОСОБА_6 . Тому у грудні 2021 р вона з неповнолітнім сином переїхала від чоловіка в орендоване житло. 3 січня 2022 р зранку ОСОБА_6 зателефонував та сказав приїхати забрати речі з його будинку. Вона попросила ОСОБА_7 допомогти та в обідню пору разом з ОСОБА_7 і з сином ОСОБА_12 поїхала гужовою повозкою до ОСОБА_6 . Близько 13год. 40 хв., забравши частину речей, на подвір`ї домогосподарства АДРЕСА_1 вона попросила ОСОБА_6 віддати їй морозильну камеру і частину продуктів, але ОСОБА_6 обурився і став сваритися. Коли вона повернулася до ОСОБА_6 спиною, ОСОБА_7 крикнув їй втікати. Вона повернулася і побачила, що ОСОБА_7 обхопив ОСОБА_6 рукою ззаду за грудну клітку, а ОСОБА_6 розвернувся і двічі наніс удар ОСОБА_7 кулаком в обличчя та вухо. Вона зрозуміла, що ОСОБА_7 утримував ОСОБА_6 , щоб той не спричинив їй тілесні ушкодження, та викликала поліцію. Раніше ОСОБА_6 неодноразово наносив їй побої і вона зверталася в органи поліції.

Допитаний суом першої інстанції свідок ОСОБА_10 , у присутності представника та психолога, показав, що його батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 постійно сварилися, батько іноді наносив мамі побої, тому у грудні 2021 р він з мамою переїхали в інший будинок. 3 січня 2022 р в обідню пору він з мамою і ОСОБА_7 приїхали до батька - ОСОБА_6 забрати речі. Він з мамою та ОСОБА_7 були на подвір`ї. Коли з будинку вийшов ОСОБА_6 , мама попросила віддати їм морозильну камеру, але батько не погодився і став сваритися. ОСОБА_7 злякався, що ОСОБА_6 може вдарити ОСОБА_8 та обхопив ОСОБА_6 рукою ззаду за грудну клітку. Він бачив, як ОСОБА_6 , розвертаючись в руках ОСОБА_7 , вдарив ОСОБА_7 двічі кулаком в обличчя.

Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції показала, що між її сином ОСОБА_6 та невісткою ОСОБА_8 часто виникали конфлікти, тому у грудні 2021 р ОСОБА_8 з сином переїхала в інше житло. 3 січня 2022 р ОСОБА_8 приїхала з сином та ОСОБА_7 забирати речі. ОСОБА_6 вийшов на подвір`я. ОСОБА_7 обхопив ОСОБА_6 рукою за груди та притиснув до огорожі, а ногою намагався вдарити її. Потім ОСОБА_7 відпустив ОСОБА_6 та пішов з двору, бо ОСОБА_8 викликала поліцію.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, об`єктивно вина обвинуваченого підтверджується:

- витягом з ЄРДР про внесення відомостей за фактом нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (а.м.с.3);

- протоколом про прийняття заяви потерпілого ОСОБА_7 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , який 03.01.2022 р спричинив йому тілесні ушкодження (а.м.с.7-8);

- заявою ОСОБА_7 до органу поліції про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за спричинення тілесних ушкоджень (а.м.с.9);

- висновком судово-медичної експертизи №2 від 12.01.2022 р, з якого видно, що у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу нижньої губи, забійної рани правої вушної раковини. Вказані тілесні ушкодження спричинені травматичною дією твердих предметів, мають властивості механізму виникнення від локального ударного прикладання. Місцями прикладання травмуючої поверхні є ділянка нижньої губи, ділянка правого вуха. Властивості давності виникнення вказаних тілесних ушкоджень можуть відповідати часу події, вказаному у постанові - 03.01.2022 р. Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. характер та локалізація ушкоджень на тілі ОСОБА_7 не відповідають механізму виникнення внаслідок падіння з висоти власного зросту; могли виникнути від ударів кулаків рук, долоней, ніг тощо (а.м.с. 11-12);

- висновок додаткової судово-медичної експертизи № 8 від 19.01.2022 р, відповідно до якого властивості та локалізація тілесних ушкоджень, виявлених в ОСОБА_7 можуть відповідати механізму спричинення при обставинах, вказаних потерпілим в ході проведення слідчого експерименту 13.01.2022 р.

Властивості та локалізація тілесних ушкоджень, виявлених в ОСОБА_7 можуть відповідати механізму спричинення при обставинах, вказаних свідком ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту 13.01.2022 р (а.м.с. 15-18);

- протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_7 від 13.01.2022 р, під час якого ОСОБА_7 розказав та показав за допомогою статиста механізм нанесення йому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень 03.01.2022 р, та фототаблицею до протоколу (а.м.с. 20-26);

- протокол проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_8 від 13.01.2022 р, під час якого свідок розповіла і показала за допомогою статиста механізм нанесення ОСОБА_6 . ОСОБА_7 тілесних ушкоджень 03.01.2022 р, та фототаблицею до протоколу (а.м.с. 28-34);

- іншими процесуальними документами, які вказують про законність дій органу дізнання.

Суд першої інстанції дав належну оцінку усім доказам у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.ст. 85, 86, 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України, які виразилися в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, є вірною.

Враховуючи викладене безпідставними є доводи апеляційної скарги обвинуваченого про відсутність у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Не заслуговують на увагу твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що в обвинувальному акті формулювання обвинувачення відрізняється від того що встановив суд.
Судом першої інстанції кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 розглянуте відповідно до положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Суд першої інстанції дослідив та дав належну оцінку усім доказам у кримінальному провадженні, у тому й числі показам обвинуваченого, потерпілого, сідків, протоколам проведення слідчих експериментів, висновку та додатковому висновку експертиз.
Так суд досліднив протокол проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_6 від 21.01.2022 р і відеозапис вказаної слідчої дії, під час якої ОСОБА_6 розповів та показав місце та спосіб, яким ОСОБА_7 утримував його, що унеможливлювало спричинення ним потерпілому будь-яких ударів.
При цьому суд правильнно вказав, що обставини, встановлені під час слідчого експерименту з обвинуваченим спростовуються висновками судово-медичних експертиз, показаннями потерпілого і свідків, довідкою КП «Славутська міська лікарня ім. Ф.Михайлова» про те, що у період з 03.01.2022 р по 17.01.2022 р ОСОБА_6 за медичною допомогою не звертався, на лікуванні не перебував (а.с.43), інших доказів про спричинення ОСОБА_7 шкоди його здоров`ю в ході судового розгляду здобуто не було.

З урахуванням викладеного необґрунтованими є посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги та не дав належної оцінки протоколу проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 та відеозапису цієї слідчої дії.

Висновки судово-медичної експертизи №2 від 12.01.2022 р., додаткової судово-медичної експертизи № 8 від 19.01.2022 р, відповідають вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України, експертизи проведені особами, які відповідно до ст.69 КПК України мають право на проведення експертизи.

Висновки експертиз є належними та допустими доказами та підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. У висновках зазначені які саме тілесні ушкодження заподіяні потерпілому, їх ступінь тяжкості, механізм та спосіб заподіяння.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2 від 12.01.2022 р виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, характер та локалізація ушкоджень на тілі ОСОБА_7 не відповідають механізму виникнення внаслідок падіння з висоти власного зросту; могли виникнути від ударів кулаків рук, долоней, ніг тощо.

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи № 8 від 19.01.2022 властивості та локалізація тілесних ушкоджень, виявлених в ОСОБА_7 можуть відповідати механізму спричинення при обставинах, вказаних потерпілим в ході проведення слідчого експерименту 13.01.2022 р.

Властивості та локалізація тілесних ушкоджень, виявлених в ОСОБА_7 можуть відповідати механізму спричинення при обставинах, вказаних свідком ОСОБА_8 в ході проведення слідчого експерименту 13.01.2022 р (а.м.с. 15-18).

Зазначеними висновками експертиз спростовуються твердження обвинуваченого про те, що потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження саме при падінні на тверду поверхню разом із обвинуваченим.

Показам потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 суд також дав належну оцінку відповідно до вимог ст.94 КПК України, як належним та допустимим доказам, оскільки вони підтверджують обставини кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_6 , є послідовними, узгоджуються між собою та з іншими доказами у кримінальному провадженні, зокрема висновками експертиз, протоколами слідчих експериментів за участі потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 . Зазначені докази були отримані у порядку, встановленому КПК України, зокрема, з дотриманням вимог ст. 352, 353 КПК України.

Судом, згідно положень ч.4 ст.95 КПК України, висновки обґрунтовані на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Підстав сумніватися у достовірності показів ваказаних осіб колегія суддів не вбачає.

Суд обґрунтовано критично оцінив покази свідка ОСОБА_11 , яка є матір`ю обвинуваченого та зацікавленою у не притягненні його до кримінальної відповідальності.
За таких обставин, не заслуговують на увагу твердження обвинуваченого про те, що суд не дав належної оцінки показам потерпілого, свідків та що покази свідка ОСОБА_8 , викладені у вироку різняться від наданих нею на досудовому розслідуванні.

Безпідставними є доводи обвинуваченого про те, що під час проведення дізнання було порушено його право на захист, з посиланням на те, що призначений ОСОБА_6 захисник з невідомих причин відмовився від виконання свого обов`язку.
З матеріалів кримінального провадження видно, що 17 січня 2022 року Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Хмельницькій області ОСОБА_6 було призначено адвоката ОСОБА_9 для надання правової допомоги у кримінальному провадженні № 0000003 від 04.01.2022. (а.к.п. 51).

Згідно заяви від 21.01.2022 ОСОБА_6 відмовився від призначеного йому захисника ОСОБА_9 через конфлікт інтересів (а.к.п. 53).

Доводи апеляційної скарги про відсутність в обвинуваченого умислу на заподіяння потерпілому легких тілесних ушкоджень, та що він діяв в стані необхідної оборони не підтверджуються жодними наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, та розцінюються колегією суддів як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.
Судом правильно встановлені обставини кримінального правопорушення, надана належна оцінка усім доказам у кримінальному провадженні і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 в заподіянні потерпілому ОСОБА_7 умисного легкого тілесного ушкодження ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначене у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особи винного, обставин, які пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд не встановив, не встановив таких і суд апеляційної інстанції.

При призначенні покарання обвинуваченому суд врахував, що ОСОБА_6 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності; не перебуває на обліку у нарколога, невропатолога чи психіатра; на обліку в центрі пробації не перебуває; має постійне місце роботи і позитивно характеризується роботодавцем; проживає з матір`ю у власному будинку; посередньо характеризується за місцем проживання, так як систематично вчиняє конфлікти з дружиною, із сусідами товариських стосунків не підтримує (а.м.с.49); щодо ОСОБА_6 був складений протокол про адмінправопорушення, а саме про вчинення домашнього насильства; відомості про притягнення його до адмінвідповідальності відсутні.

Згідно досудової доповіді органу пробації виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб (а.с. 30-33).

Враховуючи наведене, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суд прийшов до правильного висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді виправних робіт за місцем його роботи з відрахуванням частки заробітку в дохід держави.

І таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вирок суду є законним та справедливим і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Славутського міськрайоннного суду від 31 березня 2022 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: