Справа № 395/559/22
н/п : 1-кп/397/89/22
У Х В А Л А
про вирішення питання про продовження строку тримання під ватрою та зміну міри запобіжного заходу

07.09.2022 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

в присутності

потерпілих - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000166 від 21.05.2022 року стосовно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мартоноша Новомиргородського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 18.08.2022 року обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.09.2022 року включно.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 строком на 60 днів.

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , мотивоване тим, що на даний час необхідність продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 найбільш суворого запобіжного заходу не відпала. Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених статтею 177 КПК України, залишаються реальними, а саме те, що обвинувачений будучи обізнаним про тяжкість покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винним за інкримінованою статтею, буде переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків, з метою зміни показів останніми; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Заявлені ризики та суспільна небезпека особи обвинуваченого не зменшились і виправдовують продовження його тримання під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

У зв`язку з цим прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 строком на 60 днів.

Захисник просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_9 , змінивши запобіжний захід на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають не безпечну поведінку на строк до двох місяців.

В обгрунтування клопотання захисник вказав, що на даний час висновком судово-психіатричної експертизи №178 від 21.06.2022 року, проведеної Комунальним некомерційним підприємством «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» підтверджено наявність психічного захворювання у ОСОБА_9 , і що з метою уточнення наявних психічних розладів та відповіді на поставлені питання, ОСОБА_9 потребує проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи у спеціалізованому психіатричному закладі. Підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою не має.

Потерпілі заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та підтримали клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника та заперечив проти клопотання прокурора.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

До таких ризиків ч.1 ст.177 КПК України відносить можливість обвинуваченого:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.176 КПК України до запобіжних заходів відноситься тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

На думку суду, ризики переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжують існувати і на даний час. Суд вважає, що такі ризики є реальними. Обвинувачений на даному етапі має можливість їх реалізації за умови незастосування відповідного запобіжного заходу.

Зокрема, ризик переховування від суду залишається реальним з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками.

Також суд уважає доведеним існування ризику незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_9 на потерпілих з яким останній перебуває в родинних відносинах (батько та мати) та проживає в одному будинку, та свідків, які є сусідами останнього.

Показання потерпілих та свідків отримуються судом усно шляхом допиту особи безпосередньо в судовому засіданні. Так, суд зауважує, що на даний час жоден свідок судом не допитувся, потерпілі після їх допиту судом можуть відмовитися від наданих показань. А отже за відсутності дієвого запобіжного заходу такий ризик є реальним.

На існування такого ризику, як можливість вчинити інше кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_9 , свідчать відомості про його особу, який не одружений та не працює, тобто не має міцних соціальних зв`язків, раніше хоча й не судимий, проте обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Отже, і надалі існують ризики, що зумовлювали застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення було доведено наявність трьох ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, жодних доказів протилежного, стороною захисту до суду не надано.

З наведених вище підстав, суд вважає, що інші менш суворі запобіжні заходи (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука) не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, тому вказані обставини дають всі підстави вважати, що у разі застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ані ж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам передбачених ч.1 ст.177 КПК України та не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків. А тому підстав для застосування іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, ані ж тримання під вартою не має.

Щодо клопотання захисту про зміну запобіжного заходу, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ч.1, ч.2 ст.508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи як поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Передбачені ч.1 цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Також, відповідно до ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

За змістом ст.362 КПК України (дії суду при встановленні в судовому засіданні неосудності обинуваченого), якщо під час судового розгляду будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про зміну порядку розгляду і продовжує судовий розгляд згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності ; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

З урахуванням вищевикладених норм законодавства, суд приходить до переконання про відсутність підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_9 міри запобіжного заходу на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, оскільки на даний час відсутні підстави вважати, що останній вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності чи обмеженої осудності та стосовно нього не вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру .

Тобто, клопотання захисту є передчасним та у його задоволенні слід відмовити.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

При цьому, враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, а саме те, що злочин у даному кримінальному провадженні було вчинено із застосуванням насильства, суд не визначає розмір застави відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .

Керуючись ст. 177, 183, 194, 331, 350, 372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 05 листопада 2022 року включно, та утримувати обвинуваченого ОСОБА_9 в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Куроп`ятникова, 50-Б.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну міри запобіжного заходу з тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають безпечну поведінку відмовити.

Ухвала набирає законної сили та підлягає негайному виконанню після її проголошення та може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3