Справа №760/4331/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні заступника начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , яке погоджено заступником начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування, які внесені до ЄРДР 17.03.2022 за №000041, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іскітім Новосибірської області, українця, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000041, відомості про яке внесено 17.03.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени зазначеної організації утримуються у своїх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про неприпустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями № 2131 (ХХ) від 21 грудня 1965 року , що містить Декларацію про неприпустимість втручання огорожі їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 р., що містить її Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту Організація Об`єднаних Націй; № 2734 (ХХV) від 16 грудня 1970 року, яка містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки та № 3314 (ХХІХ) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, встановлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію або втручання будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплені обов`язки держав: утримуватись від збройної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення або підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців або посилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї Організації та Об`єднаних Націй від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою порушуючи Статут ООН.

Якась із наступних дій, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, хоч би який тимчасовий характер вона мала, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські чи повітряні сили чи морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з державою, що приймає, порушуючи умови, передбачені в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала у розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- за посилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівносильно наведеним вище актам, або його значну участь у них.

Ніякі міркування будь-якого характеру, будь то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, що неспроможні служити виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги до прав, властивих суверенітету, незастосування сили або загрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання суперечок та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва. серпня 1975 року, який був підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.

Статтями 1 і 2 III Конвенції про відкриття військових дій від 18 жовтня 1907 року, що вступила в дію 26 січня 1910 року і 7 березня 1955 року визнаної СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього та недвозначного попередження у формі або мотивованого оголошення війни , або ультиматуму з умовним оголошенням війни. Про існування стану війни має бути негайно повідомлено нейтральною державою, і воно матиме для них дійсну силу лише після отримання повідомлення.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі Декларація) зазначено, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту та неподільність влади Республіки в межах її території та незалежності. зносини.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих межах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки було схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Відповідно до зазначеного документу, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Відповідно до пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року Російська Федерація, Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії та Сполучені Штати Америки підтвердили Україні свої зобов`язання згідно з принципами Заключного акту співробітництву в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність та суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою або її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що жодна їхня зброя ніколи не використовуватиметься проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримання миру та стабільності у Співдружності Незалежних Держав від 10 лютого 1995 року, укладеного між державами СНД, серед яких є Україна та Російська Федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів одна одної та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їх непорушність, а також вирішувати всі суперечки, що виникають з питань кордонів та територій, лише мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо вони виникнуть; не встановлювати із нею політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій та комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічну, фінансову, військову та іншу допомогу.

31 травня 1997 року, відповідно до положень Статуту ООН та зобов`язань згідно з Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі, Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та Російською Федерацією ( ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року) 13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 2 березня 1999 року № 42 - ФЗ). Відповідно до статей 2 3 зазначеного Договору, Російська Федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів і зобов`язалася будувати відносини один з одним на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності сил, загрози або мирного врегулювання, у тому числі економічних та інших способів тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, дотримання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису та карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований Російською Федерацією 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганський областей належить до території України.

Статтями 1 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною та незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Згідно Статті та 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати та змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народу і не може бути узурповане державою, її органами чи посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не зазіхати на права та свободи, честь та гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання щодо зміни території України.

Відповідно до статей 132 134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі АР Крим) є невід`ємною складовою України та в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її ведення.

Незважаючи на викладене, умисно діючи в порушення зазначених вище міжнародних нормативно-правових актів, 22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план направлений на насильницьку зміну меж території та кордонів України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволене.

24 лютого 2022 року о 04 год. 30 хв. президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

Надалі Збройними Силами РФ, що діяли за наказом керівництва РФ та ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах та складах ЗС України, а також підрозділам ЗС та інших військових формувань після чого РФ скоєно вторгнення на територію суверенної держави України.

У зв`язку з чим Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.22 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У період з кінця лютого 2022 року по 17.03.2022 громадянин України ОСОБА_5 на території міста Києва своїми умисними діями надавав Російській Федерації, її організаціям та представникам активну допомогу у здійсненні агресивного інформаційного впливу, проведенні деструктивної пропаганди та підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану.
Так, наприкінці лютого 2022 року у громадянина України ОСОБА_5 з мотивів негативного ставлення до керівництва держави Україна, Збройних Сил України, ототожнення себе з представниками Російської Федерації, у час її військової агресії проти України, виник злочинний умисел на вчинення дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності та інформаційній безпеці України, у вигляді надання іноземній державі та іноземній організації допомоги в проведені підривної діяльності проти України.

Відповідно до злочинного плану, ОСОБА_5 повинен був збирати та передавати інформацію про місця дислокації, чисельність, озброєння, пересування підрозділів та військової техніки Збройних Сил України й інших військових формувань України представникам ЗС РФ та російських спецслужб на території РФ, а також розповсюджувати інформацію антиукраїнського характеру.

Одним із способів збору інформації було спостереження з вікна квартири, де проживав ОСОБА_5 : АДРЕСА_1 , за подіями на державному підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (адреса: АДРЕСА_2 ).
Так, 12.03.2022, діючи умисно, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_1 , створив у програмі «Telegram», на власному мобільному телефоні, телеграм канал під назвою « ОСОБА_7 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому повинен був розміщувати та передавати представникам Російської Федерації інформацію про місця дислокації, чисельність, озброєння, пересування підрозділів та військової техніки Збройних Сил України й інших військових формувань України, а також розповсюджувати інформацію антиукраїнського характеру.

У період з 12.03.2022 по 14.03.2022 ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_1 , будучи обізнаним про здійснення Російською Федерацією збройної агресії проти України, проведення її організаціями та представниками підривної діяльності проти України в інформаційній сфері, усвідомлюючи що своїми діями надає допомогу в підривній діяльності, керуючись ідеологічними та корисливими мотивами, діючи умисно на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, інформаційній безпеці України, у вигідному Російській Федерації та її представникам контексті, усвідомлюючи при цьому, що з його публікаціями у телеграм каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » зможуть ознайомитись користувачі каналу, станом на 14.03.2022 їх було 365, та розповсюдити отриману інформацію в мережі Інтернет, підготував і надіслав представникам Російської Федерації, а також поширив текстові повідомлення та статті наступного змісту антиукраїнського характеру: «Вопрос к уважаемым ПРОТИВНИКАМ «АГРЕССИИ»…», «Актуальная карта на вечер 11 марта. Главная новость сегодняшнего дня это взятие Волновахи нашими войсками, теперь точно! Несколько севернее наша армия и ДНР заняли еще несколько населенных пунктов и подошли вплотную к Угледару. Были нанесены точечные удары по АДРЕСА_3 , Днепр, а также по пригороду Киева…», «09.03 с.г. заставили меня искать…», «Еще момент…», «Очевидцы выкладывают кадры взрыва на заводе « ОСОБА_8 » в Киеве. Наши все ближе и ближе.».

ІНФОРМАЦІЯ_5 о 09 год. 58 хв. ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний план, з метою нанесення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , розмістив у власному телеграм каналі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , серед користувачів якого були представники Російської Федерації, інформацію отриману шляхом спостереження з вікна цієї квартири за подіями, які відбувалися на державному підприємстві « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (адреса: АДРЕСА_2 ), про місце дислокації військової техніки та підрозділів Збройних Сил України наступного змісту: «Сегодня 14 марта около в 6 утра две ракеты взорвались на территории завода Антонова в Киеве. Территория завода огромна, потому уточняю: удар был нанесен по дальнему от админкорпуса участку (ближе к Берковцам). Во многих телеграмм-каналах уже начали обсуждать ЧТО выпускал завод ОСОБА_8 , что по его территории был нанесен ракетный удар! Готов внести ПОЛНУЮ ЯСНОСТЬ в ситуацию! С самого начала войны с территории завода ОСОБА_8 , с той его части, что ближе к Берковцам, начались пуски ракет «Точка-У». Их определить не сложно, но об этом в доугой раз. Ближе к началу марта с того же места начались пуски с РСЗО « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (их тоже легко отличить от того же «Града»). Стреляли не часто, но пару-тройку пусков было почти ежедневно. Куда стреляли «Точки» не знаю, а «Смерчи» явно работали по Гостомелю, и это вполне объяснимо: аэродром Гостомель это часть завода ОСОБА_8 его испытательный полигон. Все расстояния вымеряны, маршруты проложены, подробные карты в наличии и существуют еще со времен СССР! Делаем репост, доносим до друзей ИСТИННУЮ КАРТИНУ происходящего! Удар наносился НЕ ПО ПРОИЗВОДИТЕЛЮ ВОЕННО-ТРАНСПОРТНЫХ САМОЛЕТОВ, а по огневой позиции ракетных войск националистов!!!».
Усупереч Конституції України, міжнародним договорам, Законам України, рішенням РНБО України, не дивлячись на те, що згідно з «Доктриною інформаційної безпеки України», затвердженою указом Президента України, Російська Федерація здійснює деструктивну пропаганду, агресивний інформаційний вплив на українське суспільство, спрямований на пропаганду війни, розпалювання національної, релігійної ворожнечі, зміну конституційного ладу насильницьким шляхом, ОСОБА_5 своїми умисними діями надав Російській Федерації, її організаціям та представникам активну допомогу у здійсненні такого агресивного інформаційного впливу, проведенні деструктивної пропаганди та підривної діяльності проти України.
Таким чином, за викладених обставин ОСОБА_5 підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, інформаційній безпеці України: наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

За підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України 17.03.2022 о 08 годині 05 хвилин затримано:

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Іскітім Новосибірської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України.
17.03.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру в державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України , вчиненому в умовах воєнного стану.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Вимоги до клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені ст. 184 КПК України.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, та наявні ризики зумовлюють необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб.
Відповідно до підпунктів 3.5.1-3.5.2. пункту 3.5. «Інструкції про порядок превентивного затримання у районі проведення антитерористичної операції осіб, причетних до терористичної діяльності, та особливого режиму досудового розслідування в умовах воєнного, надзвичайного стану або у районі проведення антитерористичної операції», затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Служби Безпеки України та Міністерства внутрішніх справ України № 872/88/537 від 26.08.2014 (зареєстрована в Міністерстві юстиції України № 1038/25815 27 серпня 2014 року) прокурор, отримавши клопотання слідчого щодо обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи прийнявши таке рішення особисто, при неможливості виконання у встановлені законом строки слідчим суддею визначених законом повноважень вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту на строк до 30 діб до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109 - 114-1, 258 - 258-5, 260 - 263-1, 294, 348, 349, 377 - 379, 437 - 444 Кримінального кодексу України, з дотриманням вимог статей 176, 178, 183, 186, 193, 194, 196 Кримінального процесуального кодексу України. За результатами розгляду клопотання слідчого або у разі прийняття такого рішення особисто прокурор у порядку статті 110 Кримінального процесуального кодексу України виносить постанову з дотриманням вимог, передбачених для таких ухвал слідчого судді.
17.03.2022 до громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 діб, починаючи з 08 год. 05 хв. 17.03.2022 до 08 год. 05 хв. 16.04.2022 включно.
Метою продовження застосованого до підозрюваного запобіжно заходу є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам (відповідно до ст. 177 КПК України):

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зазначений висновок ґрунтується на тому, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, санкція за яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі;

-знищити, сховати та спотворити інформацію, речі та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Дана спроба була неодноразово реалізована підозрюваним під час досудового розслідування щодо співучасника злочину, що підтверджується наявними та доданими до даного клопотання матеріалами. Зокрема, підозрюваний увесь час усіляким чином намагався спілкуватися із співучасниками злочину за допомогою каналів із так званим обмеженим доступом, використовуючи програму обміну повідомленнями для смартфонів (мобільного додатку) «Теlegram», а також замінюючи свою вербальну лексику іншими словами задля маскування незаконних дій своїх, а також членів злочинної групи. Також, підозрюваний здійснював видалення текстових повідомлень задля уникнення викриття злочинної діяльності;

-незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний висновок ґрунтується на тому, що підозрюваний самостійно або через інших осіб, завдяки авторитету, іншим особистим якостям чи можливостям може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, знищити речові докази та документи;

-серед оточення підозрюваного є невстановлені учасники злочину, яких він може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб, а тому підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Дана спроба у підозрюваного увесь час виникає шляхом аналізу його поведінки, зафіксованої під час проведення слідчих (розшукових) дій та проявляється у сукупності заходів, спрямованих на уникнення кримінальної відповідальності.

Існування зазначених ризиків підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , яка підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, зокрема: протоколом затримання, протоколами оглядів, іншими матеріалами, зважаючи на наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; уникнути кримінальної відповідальності через виїзд на територію держави-агресора Російської Федерації, перехід до місць дислокації військовослужбовців Російської Федерації на території України, приймаючи до уваги, що підозрюваний може продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється та вчинити інші кримінальні правопорушення, матиме змогу, у випадку застосування іншого запобіжного заходу, незаконно впливати на свідків, співучасників злочину; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а також до нього слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 31 добу, до 08 год. 05. хв. 17.05.2022.
У ході слідства оглянуто мобільний телефон і ноутбук ОСОБА_5 , а також його сторінку під назвою « ОСОБА_7 » у мережі «Facebook».

Під час огляду виявлено публікації у телеграм каналі створеному ОСОБА_5 під назвою « ОСОБА_7 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також листи, адресовані ним ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

21.03.2022, у ході досудового розслідування, з метою з`ясування обставин, що мають значення для даного кримінального провадження, призначено лінгвістичну експертизу, проведення якої триває.
Таким чином, з метою забезпечення належного проведення усіх необхідних процесуальних дій отримання висновку лінгвістичної експертизи документів, зміни повідомлення про підозру, проведення за необхідності одночасних допитів з урахуванням нових доказів вчинення суспільно небезпечного винного діяння, надання доступу до матеріалів кримінального провадження з метою повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування, наявна обґрунтована необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Для забезпечення рівності процесуальних прав та можливостей сторін, потерпілих і учасників кримінального провадження, необхідно виконати зазначений обсяг слідчих дій, отримати висновки спеціальних досліджень, забезпечити проведення особливо складних експертиз, прийняти процесуальні рішення. Відтак існує реальна потреба у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 до 17.05.2022,

Керуючись ст.ст.176-199, 369-372 КПК України,

у х в а л и в :
клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 3 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 - задовольнити.
Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 17.05.2022.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1