Справа № 456/430/22
Провадження № 1-кп/456/222/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию кримінальне провадження № 0000002 від 03.01.2022 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_4 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , видане на його ім`я 19.12.2019 ТСЦ 2141 в м. Ужгород Закарпатської області, а тому, достовірно знаючи порядок офіційного отримання посвідчення водія згідно з «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою КМУ від 08.05.1993 № 340 (в редакції постанови КМУ від 15.11.2019 № 946), нехтуючи цими правилами, у вересні 2021 року (точної дати та часу органом дізнання не встановлено), в м. Полатава Полтавської області познайомився з чоловіком на ім`я ОСОБА_8 , особу якого дізнанням не встановлено, який повідомив ОСОБА_4 , що допомагає у виготовленні посвідчення водія. Надалі в листопаді 2021 року (точної дати та часу дізнанням не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання в с. Ільниця Хустського району Закарпатської області, діючи як пособник, сприяючи невстановленій дізнанням особі у підробці офіційного документа шляхом надання своїх анкетних даних і фотографії, умисно, з корисливих мотивів, з метою виготовлення та отримання надалі завідомо для нього підробленого посвідчення водія, скориставшись при цьому мобільним телефоном, зв`язався із невстановленою дізнанням особою на ім`я ОСОБА_8 та замовив послуги щодо виготовлення посвідчення водія.
Надалі ОСОБА_4 в листопаді 2021 року (більш точної дати та часу органом дізнання не встановлено) згідно з попередньою домовленістю з невстановленою дізнанням особою, отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 категорії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , «ВЕ», ОСОБА_9 на своє ім`я, за що сплатив грошові кошти в сумі 10000 гривень за надання послуг з виготовлення посвідчення водія, бланк якого згідно з висновком технічної експертизи документів виготовлений не поліграфічним підприємством ПК «Україна», яке здійснює виготовлення бланків типових документів, тобто посвідчення водія серійний номер НОМЕР_2 не відповідає аналогічним документам даного типу, що перебувають в офіційному обігу на території України.
Таким чином, ОСОБА_4 сприяв у підробленні посвідчення, яке видається чи посвідчується підприємством, яке має право видавати чи посвідчувати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.
Крім цього, ОСОБА_4 02.01.2022 близько 22:30 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», р.н. НОМЕР_3 , та, перебуваючи на автодорозі Київ-Чоп 662 км в с. Дуліби Стрийського району Львівської області, був зупинений працівниками поліції відділу реагування патрульної поліції Стрийського РУП ГУ НП України у Львівській області у зв`язку з порушенням останнім правил дорожнього руху. В подальшому ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа посвідчення водія, в якому містяться неправдиві відомості, на законну вимогу працівників поліції пред`явив посвідчення водія з серії НОМЕР_2 , видане на його ім`я, достовірно знаючи, що таке посвідчення підроблене, яке згідно з висновком технічної експертизи документів не відповідає аналогічним документам даного типу, що перебувають в офіційному обігу на території України.
Таким чином, ОСОБА_4 використав завідомо підроблений документ, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України.
Допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, про те, що у вересні 2021 року, точної дати не пригадує, в м. Полтава познайомився з чоловіком на ім`я ОСОБА_8 , який повідомив, що може допомогти у виготовленні посвідчення водія, після чого він надав йому свої анкетні дані та фотографії та по мобільному телефону замовив послуги щодо виготовлення посвідчення водія. В листопаді 2021 року, більш точної дати не пригадує, за попередньою домовленістю з чоловіком на ім`я ОСОБА_8 він отримав посвідчення водія категорій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 на своє ім`я, за що сплатив грошові кошти в сумі 10000 грн. 02.01.2022 близько 22 год. 30 хв. на автодорозі Київ-Чоп у с. Дуліби Стрийського району Львівської області під час керування транспортним засобом марки «ВАЗ 21093», р.н. НОМЕР_3 , був зупинений працівниками поліції, на вимогу яких пред`явив це посвідчення водія, знаючи, що таке підроблене, яке було вилучено. Щиро розкаюється у вчинених кримінальних правопорушеннях. Просить його суворо не карати.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання, в якому просив не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю.
Отримавши показання ОСОБА_4 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в пособництві у підробленні посвідчення, яке видається чи посвідчується підприємством, яке має право видавати чи посвідчувати такі документи, і яке надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його іншою особою та використанні завідомо підробленого документа, тому кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України є вірною.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальними правопорушеннями наслідків, спосіб вчинення кримінальних правопорушень та їх мотиви, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, не працює, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, обставини, які пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відсутність обставин, які обтяжують покарання. Таким чином, беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкцій інкримінованих йому статей КК України.
Цивільний позов не заявлено.
Питання процесуальних витрат підлягає вирішенню відповідно до положень ст. 124 КПК України.
Питання про скасування арешту майна слід вирішити в порядку ст. 174 КПК України.
Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 368-371, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, і призначити йому покарання:
за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн (три тисячі чотириста гривень);
за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн (три тисячі чотириста гривень).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення технічних експертиз документів та судової трасологічної експертизи в розмірі 4118,88 грн.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.01.2022.
Речові докази: посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 знищити; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , автомобіль «ВАЗ 21093», р.н. НОМЕР_3 , та ключі від нього, передані на зберігання ОСОБА_4 , залишити в його власності.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1