Справа № 308/3198/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000491 старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Королево, Виноградівського району, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, одруженого, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий у кримінальному провадженні №0000491 старший слідчий слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 за погодженням із прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 .
Обґрунтовуючи вказане клопотання слідчий зазначає, що 26 березня 2016 близько 21 години 40 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним транспортним засобом, а саме легковим автомобілем марки «Volkswagen», моделі «Golf 3», д.н.з. НОМЕР_1 , по автомобільній дорозі М-06 «Київ-Чоп», а саме по вулиці Свободи, 47, у населеному пункті Розівка, зі сторони населеного пункту Кінчеш, Ужгородського району, Закарпатської області у напрямку населеного пункту Холмок, Ужгородського району, Закарпатської області, будучи біля АЗС «WOG», не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто діючи зі злочинною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним за умов видимості у напрямку руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та допустив наїзд на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в той момент рухався назустріч автомобілю в стані алкогольного сп`яніння в концентрації 2,15%, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння. В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням його смерті.
У такий спосіб ОСОБА_5 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), а саме:
-п. 12.4 - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.
При цьому органом досудового розслідування з`ясовано, що смерть громадянина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, яка проявилась у вигляді перелому кісток основи та склепіння черепа, забою головного мозку, субдуральної гематоми та субарахноїдального крововиливу із подальшого ускладнення у вигляді гострого гнійного менінгоенцефаліту та розвитком набряку, набубнявіння та вклинення речовини головного мозку, які у своїй сукупності привели до порушення та припинення функцій ЦНС, що і стало безпосередньою причиною смерті його.
Дана причина смерті підтверджується наявністю: перелому кісток основи та склепіння черепа; ділянок маляція речовини головного мозку в лобно-тім`яно скроневій ділянці зліва та наявністю дрібнокрапкових крововиливів на всьому протязі правої півкулі головного мозку; наявністю тотальної бронхопневмонії; наявністю вираженого набряку головного мозку із наявністю борозни ущемлення головного мозку, яка проходить через потиличні долі обох півкуль, що свідчить про його набряк та вклинення у великий потиличний отвір, також підтверджується додатковим судово- гістологічним методом дослідження, дані якого наведені вище.
При судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_8 , 1979 р.н. було виявлено тілесні ушкодження вигляді:
-перелому кісток склепіння та основи черепа;
-забою головного мозку, субдуральної гематоми, субарахноїдального крововиливу;
-трепанаційного отвору у кістках склепіння черепа;
-ушитої рани на лобно-тім`яно-скроневій ділянці голови зліва;
-рани на передній поверхні шиї;
-залишків крововиливу під апоневроз в області лобно-тім`яно- скроневої ділянки зліва по периметру трепанаційного отвору;
-ділянок депігментації на шкірних покривах лоба зліва та на виступаючих частинах обличчя зліва, на тильних поверхнях обох кистей рук;
-синця на шкірі в проекції лівої здухвинної кістки;
-трьох ушитих ран на задній поверхні верхньої третини лівого стегна;
-масивної гематоми на шкірних покривах задньої поверхні лівої нижньої кінцівки, починаючи від середньої третини стегна і до середньої третини гомілки.
Тілесні ушкодження у вигляді трепанаційного отвору у склепінні черепа зліва, ушитої ранн на лобно-тім`яно-скроневій ділянці голови зліва, рани на передній поверхні тттиї до уваги не приймаються, оскільки вони є наслідками надання кваліфікованої медичної допомоги.
Всі інші тілесні ушкодження виникли одномоментно, або у швидкій послідовності одне за одним, внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути виступаючі частини кузова легкового автомобіля із послідуючим закиданням потерпілого на капот або ударянням об бокову поверхню автомобіля та відкиданням і ударянням потерпілого об підлегле тверде покриття під час обставин ДТП, які зазначені у постанові про призначення судово-медичної експертизи.
Тілесні ушкодження виявлені у трупа гр. ОСОБА_8 , 1979 р.н., є прижиттєвими, і стосовно живих осіб згідно п. 2.1.3. «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті його.
По давності виникнення тілесні ушкодження виявлені у гр. ОСОБА_8 , 1979 р.н., згідно медичної документації вкладаються в час ДТП, що відбулося 26.03.2016 року.
Враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень, які були виявлені у трупа гр. ОСОБА_8 , 1979 р.н., можна допустити, що в момент первинного контактування із автомобілем він знаходився у вертикальному або близькому до нього положенні і був повернутий задньо-лівою поверхнею тулуба до рухаючогося автомобіля (первинний удар в ділянку задньої поверхні лівої нижньої кінцівки), а також міг знаходитися як в стані руху (ходьба), так і в стані спокою.
Причиною ДТП, з технічної точки зору, є невідповідність дій водія марки «Volkswagen», моделі «Golf 3», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 технічним вимогам п.12.4 Правил дорожнього руху України, які перебувають у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Королево, Виноградівського району, Закарпатської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, тимчасово безробітній, одружений, раніше не судимий, якому 06 вересня 2022 року за вказаним фактом повідомлено про підозру.
Слідчий в клопотанні зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та ТЗ і схемою ДТП від 26.03.2016; показами потерпілої ОСОБА_10 від 04.04.2016; висновком експерта №208 від 29.04.2016; висновком експерта №190 від 18.04.2016; показами свідка ОСОБА_11 від 09.08.2016; показами потерпілої ОСОБА_12 від 15.12.2016; протоколом огляду місця події від 23.10.2017; висновком експерта №10/144 від 24.11.2017; висновком експерта № СЕ-19/116-21 /7534-ІТ від 18.05.2021.

Слідчий зазначає, що при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 у відповідності до статті 178 КПК України необхідно врахувати, що у сторони обвинувачення наявні достатні та вагомі докази вини ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що були наведені у вказаному клопотанні та додані до нього, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, так як ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме - в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
У клопотанні слідчий зазначає, що на даний час є необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з метою забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також з метою запобігання спробам : переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
На думку сторони обвинувачення, з урахуванням сукупності обставин, наведених вище, а саме тяжкості кримінального правопорушення, способу його вчинення, наслідків, яке воно потягло, суворості можливого покарання, наявності кількох ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, застосування більш м`яких запобіжних заходів аніж домашній арешт буде недостатнім, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення тяжкого злочину, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та існує ризик його протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із домашнім арештом.
Беручи до уваги наведене, слідчий просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю,у період доби з 22 годин 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин, строком до 06.11.2022 року.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив таке задовольнити з огляду на вищевикладені у клопотанні обставини.

Прокурор в судовому засіданні також клопотання підтримав просив суд його задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора та слідчого про доцільність обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, доводи підозрюваного, захисника, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.194 КК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Витягом з кримінального провадження № 0000491 від 27.03.2016 року сформованого станом на 06.09.2022 року, підтверджено, що органом досудового розслідування ВП №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

06.09.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 286 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення за викладених в клопотанні обставин. Дане кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Слідчим наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_5 про підозру, копія якої 06 вересня 2022 року, йому вручена. Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя , виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів , що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховує також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме - в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, що в поєднанні з наявними у суді даними про його особу, який має постійне місце проживання, відсутність у нього постійного місця роботи, має можливість виїзду за кордон наявності таких ризиків як можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та про неможливість їх уникнення при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, окрім як домашнього арешту в нічний час доби.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Додані до клопотання докази підтверджують існування ризику можливості переховування від органів досудового розслідування та суду ; незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя вважає, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, тяжкістю покарання, яке йому загрожує - згідно санкції статті Кримінального кодексу України, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож слідчий суддя приходить до висновку про доцільність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби без застосування засобу електронного контролю.

Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

При обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000491 старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Королево, Виноградівського району, Закарпатської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, тимчасово не працюючого, одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України ? запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю,у період доби з 22 годин 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин на строк два місяці, заборонивши ОСОБА_5 покидати місце проживання АДРЕСА_2 .
Покласти на підозрюваного такі обов`язки :
1)прибувати до старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 слідчого судді, прокурора або суду за першою вимогою у визначений ними час для поведення процесуальних дій;
2)не залишати місце свого фактичного проживання АДРЕСА_2 , у період доби з 22 години 00 хвилин по 07 годину 00 хвилин без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 .
Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. В разі невиконання вище вказаних зобов`язань відносно нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.
Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено у звязку з перебуванням судді в нарадчий кімнаті в іншій справі - 26.09.2022 року о 10 год. 40 хв.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1