Справа № 466/7016/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/855/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому в режимі відеоконференції засіданні у м. Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України; ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 185; ч. 2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться об`єднане кримінальне провадження № 0000271 від 01.09.2020, №0000849 від 10 липня 2021 року, №0000379 від 17.11.2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України; ч. 2 ст. 15- ч. 1 ст. 185; ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

31.08.2022 прокурор Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_6 подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2022 року клопотання прокурора задоволено частково.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначення застави, з 12 вересня 2022 року по 10 листопада 2022 року включно.

У відповідності до положень ст. ст. 182, 183 КПК України визначено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає суму у розмірі 71370 (сімдесят одна тисяча триста сімдесят) грн. 00 копійок, визначену ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18.11.2021.

У разі внесення застави у вищевказаному розмірі покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 191 КПК України, а саме:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області, прокурора, слідчого судді , та в подальшому до суду;

2) не відлучатися за межі м. Львова, без дозволу слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження;

3) повідомляти слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) не вчиняти інших кримінальних правопорушень, передбачених КК України.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання даних обов`язків, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави.

Своє рішення суд мотивує тим, що з врахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину і суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченому судом в разі доведення його винуватості, зважаючи на принцип безпосередності дослідження доказів, існують обґрунтовані ризики можливості переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та можливості вчинення іншого злочину, продовження злочинної діяльності, а також те, що такі ризики існували на час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, не зменшилися та продовжують мати місце на даний час.

На ухвалу суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити запобіжний захід або звільнити його під заставу 71368 грн.

Звертає увагу на те, що не згідний з державним захисником ОСОБА_8 , оскільки остання не виконує свої обов`язки.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу, покликаючись на викладені в ній мотиви, просить апеляційну скаргу задоволити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою з визначенням розміру застави обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з врахуванням тяжкості злочину, інкримінованому ОСОБА_7 та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що у даному кримінальному є доцільним продовження обвинуваченому ОСОБА_7 провадженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Беручи до уваги вищевикладене та зважаючи на те, що ризики переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на учасників кримінального провадження продовжують існувати і під час судового провадження, обвинувачений на даному етапі має можливість їх реалізації за умови незастосування відповідного запобіжного заходу.

Таким чином, відповідно до висновків колегії суду першої інстанції про те, що враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_7 , документи, що його характеризують, відомості про його стан здоров`я, приймаючи до уваги що ризики, які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою існують на даний час і не зменшилися, а також те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, є підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, які в даному провадженні не допитані, тому останньому слід продовжити строк тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суду апеляційної інстанції.

Крім цього, колегія суддів вважає необгрунтованими доводи обвинуваченого, про зміну запобіжного заходу на більш м`який, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які встановлені ухвалами судді при обранні запобіжного заходу та подальшого продовження його строку, не зменшились.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3