У Х В А Л А
Іменем України
"01" вересня 2022 р. Справа153/1822/20

Провадження1-кп/153/131/20-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ямпіль Вінницької області у залі судових засідань об`єднане кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000227 від 20.08.2019 та №0000105 від 03.04.2018 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м.Ямпіль Вінницької область, місце проживання АДРЕСА_1 , громадянина України, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.296 та ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ямпільського районного суду Вінницької області перебувають об`єднані в одне провадження матеріали вказаних кримінальних проваджень.

Прокурор звернувся до суду із письмовим клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . Своє клопотання мотивував тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб. 05.04.2019 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину. З 11.04.2019 ОСОБА_4 оголошено в розшук у зв`язку з переховуванням від органів досудового розслідування. За результатами розшукових дій встановлено місцезнаходження ОСОБА_4 та затримано 02.12.2020. Відповідно до ухвали слідчого судді від 03.12.2020 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також в провадженні Ямпільського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні 03.04.2018 тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, вчинене групою осіб, в якому він перебував під вартою та після обрання більш м`якого запобіжного заходу з 17.04.2019 по 16.12.2020 розшукувався судом. ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів та злочинів проти життя та здоров`я, востаннє за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України (заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження), за що судимість не знята та не погашена. Наразі продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на волі, ОСОБА_4 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування таких запобіжних заходів як особисте зобов`язання чи домашній арешт не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, а саме п.1 (переховуватись від суду), та п.5 (вчинити інше кримінальне правопорушення).

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Вказав, що він утримується під вартою вже 1 рік і 9 місяців, а судовий розгляд справи ще триває, свідки не допитані з вини прокурора. В нього є двоє дітей, дружина, яких він вже довгий час не бачив, оскільки утримується під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, зіславшись на наявність соціальних зв`язків у обвинуваченого, а саме дружини та двох дітей. А також заявив усне клопотання про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 03.12.2020 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30.01.2021.

Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 05.07.2022 ОСОБА_4 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 вересня 2022 року.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Подане прокурором клопотання містить достатні дані про наявність ризиків, передбачених у пунктах 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Розглядаючи клопотання, подане прокурором та заявлене захисником обвинуваченого, судом враховано дані про особу ОСОБА_4 , який обвинувачується, в тому числі у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. Під час розгляду Ямпільським районним судом Вінницької області кримінального провадження №0000105 від 03.04.2018 по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, ОСОБА_4 переховувався від суду, та у зв`язку із цим судовий розгляд справи зупинявся.

На думку суду, санкції інкримінованих кримінальних правопорушень дають об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від суду та продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 не працює і у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, стан здоров`я та вік обвинуваченого дозволяють утримувати його під вартою.

Суд враховує наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 зареєстрованого місця проживання, а також те, що він є батьком малолітньої дитини ОСОБА_7 , однак вказані обставини не дають змоги дійти висновку про нівелювання ризиків у даному кримінальному провадженні та застосувати відносно ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід.

Враховуючи стадію судового провадження, суд констатує, що такі обставини у своїй сукупності свідчать про те, що і надалі продовжують існувати ризики, які були враховані при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу і його продовження.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п.35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).

Як зазначає Європейський суд з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі "Ілійков проти Болгарії" від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Ризик втечі не має бути встановлений тільки за можливості суворого вироку. Ризик втечі має оцінюватися разом із факторами, які вказують на характер особи, її моральність, місце проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та ін.

Відповідно до правової позиції викладеної у рішенні ЄСПЛ "Харченко проти України", розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотання про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі не встановлено та стороною захисту не доведено.

Суд відхиляє доводи захисника обвинуваченого та самого обвинуваченого про можливість застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки обставини, на які вони покликаються щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не спростовують та не зменшують ризиків, вказаних у клопотанні прокурором.

Суду не надано достатніх даних на підтвердження гарантій запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, які свідчать про можливість їх уникнення шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що дію запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на строк, що не може перевищувати 60 днів.

Також, з урахуванням наведеного, суд має підстави для відмови у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183-184, 193-194, 196-197, 199, 201, 331, 369-372, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраного ухвалою слідчого судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 03.12.2020 на строк, що не перевищує шістдесяти днів, тобто, до 30 жовтня 2022 року.

Визначити 30 жовтня 2022 року датою закінчення строку дії ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 .

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено протягом семи днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду через Ямпільський районний суд Вінницької області.

Суддя ОСОБА_1