ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/240/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/231/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 4 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
при секретарі ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/231/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 на вирок Козівського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2022 року щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 02 липня 2021 року та остаточно визначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_6 в дохід держави витрати на залучення експертів на загальну суму 2917,54 грн.

Вирішено долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, востаннє 02 липня 2021 року Козівським районним судом Тернопільської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців з покладенням обов`язків згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, на шлях виправлення не став, а вчинив новий, умисний злочин за наступних обставин. Так, о 4 годині ранку 29 березня 2022 року, ОСОБА_6 знаходився у будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме харчових продуктів, які належать ОСОБА_10 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про наявність яких йому було відомо раніше, з метою спожити харчові продукти. Реалізуючи свій злочинний умисел, о 5 годині ранку 29 березня 2022 року, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого проживання, взяв із собою дорожню сумку, підійшов до житлового будинку ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені, відчинив хвіртку огорожі та проник на територію домоволодіння ОСОБА_10 . Далі, ОСОБА_6 за допомогою драбини піднявся на горище підсобного приміщення, яке було відчинене, звідки і проник до підсобного приміщення де зберігалися харчові продукти. Переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, із стелажів підсобного приміщення взяв пляшку з полімерних матеріалів заповнену соняшниковою олією рафінованою торгової марки «Спокуса Солохи», масою нетто 3650 г. (об`ємом 5 л.) вартістю 257, 67 грн та 4 скляні бутлі, а саме одна скляна банка ємкість 1 літра та три скляні банки ємкістю 0,5 літра (загальним об`ємом дві з половиною літра) заповнені натуральним бджолиним медом загальною вартістю 400,00 грн, які помістив в дорожню сумку та покинув підсобне приміщення і територію домоволодіння. З викраденим майном ОСОБА_6 , покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 , майнової шкоди на загальну суму 657,67 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання у звязку з його невідповідністю особі обвинуваченого через суворість та призначити йому більш м`яку міру покарання нижче нижчої, встановленої ч. 4 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком просить приєднати невідбуту частину покарання за вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 02 липня 2021 року та остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Мотивує скаргу тим, що обвинувачений є людиною пенсійного віку, впродовж досудового слідства сприяв розкриттю даного вчиненого ним злочину, не ухилявся від відповідальності за скоєне, повністю визнав себе винним, щиро розкаюється у вчиненому, повністю відшкодував заподіяні збитки, потерпіла не наполягає на суворому покаранні. Просить врахувати обставини справи, зокрема, те що засуджений вчинив крадіжку продуктів харчування з метою власного споживання.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах обвинувачого та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просять її задовольнити, прокурора, який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи та не оспорюються в апеляційній скарзі, тому, відповідно до ст. 404 КПК України, колегією суддів не переглядається.

Кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення в умовах воєнного стану, також є вірною.

Перевіряючи доводи апелянта з приводу призначеного судом покарання колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації.

Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який у відповідності до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, визнав обставиною, яка пом`якшує його покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставиною, що його обтяжує - рецидив злочинів, врахував дані про особу обвинуваченого, який є раніше судимим, на обліку в лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, характеризується позитивно за місцем проживання, офіційно не працевлаштований, одружений та вірно призначив покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі визначеному санкцією ч.4 ст.185 КК України, яке ухвалив виконувати реально оскільки вказаний злочин він вчинив під час іспитового строку, у звязку з чим суд приєднав частину невідбутного покарання за попереднім вироком Козівського районного суду Тернопільської області від 02 липня 2021 року .

Перевіряючи доводи апелянта щодо можливості застосування ст.69 КК України колегія суддів виходить з того, що обставини скоєного злочину, а саме крадіжка ним пляшки олії та декількох банок меду для власного споживання, визнання ним вини та щире каяття, відшкодування заподіяних збитків та думка потерпілої не можуть бути підставою для її застосування оскільки наявність обтяжуючої його покарання обставини - рецедиву злочину, надання ОСОБА_6 можливості виправитись за попереднім вироком, яким його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якою він не скористався та вчинив новий злочин, не дають підстав для призначення обвинуваченому покарання нижчі від найнижчої межі, встановленої санкцією зч.4 ст.185 КК України.

З огляду на наведене, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 - без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

Постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Козівського районного суду Тернопільської області від 27 червня 2022 року щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді