Справа № 308/9802/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , її захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні під № 0000371, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15 липня 2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, погодженого прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про застосування відносно
підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сасово, Виноградівського району, Закарпатської області, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше не судимої,
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб,-
ВСТАНОВИВ:
Заступник начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 , звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні під № 0000371, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15 липня 2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, погодженого прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 , 18 грудня 1997 року запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000371, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15 липня 2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
У клопотанні вказано на те, що як встановлено досудовим розслідуванням відповідно до Указу Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Слідчий зазначає, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.
Встановлено, що ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 , за попередньою змовою, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, виник злочинний умисел на переправлення осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів.
На виконання вказаної заздалегідь розробленої злочинної схеми, ОСОБА_4 , діючи умисно 26.07.2022 в ході телефонної розмови з ОСОБА_8 , повідомила останньому, що зможе організувати безперешкодний перетин державного кордону України, всупереч обмежень, встановлених у зв`язку із введенням воєнного стану на території України.
В подальшому, 27.07.2022 близько 10 години 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Ужгород, вул. Собранецька, біля будинку №169А, за попередньою домовленістю зустрілась з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які діяли під контролем правоохоронних органів, достовірно знаючи, що останнім обмежено виїзд за кордон, повідомила їм, про необхідність надання грошових коштів у сумі 12000 доларів США за безперешкодний перетин державного кордону в пункті пропуску «Солотвино» без будь яких документів, всупереч обмежень, встановлених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» та 3500 гривень за перевезення з міста Ужгород до місця перетину державного кордону на транспортному засобі, який надасть їм особисто. Після чого остання надала транспортний засіб марки «Volkswagen», модель «Transрorter», д.н.з. НОМЕР_1 для перевезення останніх до пункту пропуску «Солотвино» та сівши за кермо близько 10 години 50 хвилин попрямувала в напрямку Тячівського району, Закарпатської області.
Надалі, 27.07.2022 близько 13 години 20 хвилин ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, здійснила зупинку на автозаправній станції «UPG» при в`їзді до міста Тячів, Закарпатської області, де отримала від ОСОБА_8 та ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 3500 гривень та за попередньою змовою, у групі з ОСОБА_7 здійснила пересадку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до іншого транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Audi», модель «A6», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є та за кермом якого перебував ОСОБА_7 та вони продовжили рух в напрямку пункту пропуску «Солотвино».
Того ж дня, близько о 14 години 10 хвилин зазначені особи на вищевказаному транспортному засобі прибули до міжнародного пункту пропуску «Солотвино» НОМЕР_3 прикордонного загону, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Після чого, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 надали вказівку ОСОБА_9 прямувати до міжнародного пункту пропуску «Солотвино» без фактичного проходження митного та прикордонного контролю. Виконуючи вказівку, ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів, вийшов з транспортного засобу марки «Audi», модель «A6», д.н.з. НОМЕР_2 , попрямував в напрямку пункту пропуску та безперешкодно пройшов прикордонно - митний контроль без внесення відповідних відомостей до бази даних «Ризик». Близько через 10 хвилин часу ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 надали вказівку ОСОБА_8 надати останнім грошові кошти та прямувати аналогічно через пункт пропуску «Солотвино» без фактичного проходження митного та прикордонного контролю.
Надалі, того ж дня, о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою Закарпатська область, Тячівський район, смт. Солотвино, вулиця Сігетська, 89, біля пункту пропуску «Солотвино», діючи під контролем правоохоронних органів, за попередньою вказівкою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , надав останнім грошові кошти в розмірі 12400 доларів США та вийшов із транспортного засобу в напрямку пункту пропуску «Солотвино», а ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були затримані працівниками правоохоронних органів на місці вчинення злочину.
Слідчий зазначає, що таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами, вказівками та наданням засобів, вчиненому з корисливих мотивів.
У клопотанні вказано, що 27 липня 2022 року о 14.30 годині ОСОБА_4 , було затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Окрім того як вказує слідчий, 28 липня 2022 року о 14.10 годині ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
У клопотанні вказано на те, що підозрюваною у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Сасово, Виноградівського району, Закарпатської області, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянка України, раніше не судима.
При мотивуванні клопотання слідчий посилається на ч. ч.1,2 ст. 177, ч.2 ст. 178 КПК України.
Як вказано у клопотанні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про виявлення ознак кримінального правопорушення від 15.07.2022; постанова про залучення особи до конфіденційного співробітництва ОСОБА_8 від 15.07.2022; постанова про залучення особи до конфіденційного співробітництва ОСОБА_9 від 15.07.2022; протоколами огляду місця події від 27.07.2022; протоколами огляду місця події від 27.07.2022; додатковими показами свідка ОСОБА_8 від 28.07.2022; додатковими показами свідка ОСОБА_9 від 28.07.2022; протоколами пред`явлення для впізнання від 28.07.2022; протоколом затримання особи ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні злочину від 27.07.2022; протоколом затримання особи ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні злочину від 27.07.2022; показами ОСОБА_4 від 27.07.2022; показами ОСОБА_7 від 27.07.2022.
Слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість покарання у випадку засудження за злочин, а також будучи байдужою до законних вимог органів державної влади про вчинення тих чи інших дій (наприклад, вимог з`явитися до суду тощо), може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Також, варто зазначити та врахувати факт, що ОСОБА_4 являється особою жіночої статі, а тому в будь-який момент з легкістю може покинути межі Закарпатської області або України та переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду; ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків. При цьому у клопотанні вказано на те, що на думку сторони обвинувачення, свідки не зможуть почувати себе у безпеці у випадку якщо знатимуть, що ОСОБА_4 перебуває на волі; ОСОБА_4 , може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 наразі підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері недоторканності державних кордонів, який належить до тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років.
Слідчий просить врахувати, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється. Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 є особою молодого віку, стан здоров`я якого не перешкоджає утриманню під вартою.
У клопотанні вказано на те, інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю. З цих підстав, на переконання слідчого більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 2 ст. 177 КК України.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 - 178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просить слідчого суддю: застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сасово, Виноградівського району, Закарпатської області, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави. Слідчий підтримала подане клопотання. При цьому прокурор та слідчий просили врахувати, що у клопотанні про обрання запобіжного заходу допущено описку, та вірним слід вважати рік народження підозрюваної 1997, а також район в якому вона проживає Берегіський, враховуючи, що вказані дані записувались зі слів ОСОБА_4 .
Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував. Просив врахувати, що ОСОБА_4 , має на утриманні двох дітей 2019 та 2020 років народження.
Підозрювана ОСОБА_4 , в судовому засіданні, підтримала позицію захисника. Повідомила що її діти перебувають під наглядом їх бабусі, матері підозрюваної.
Слідчий суддя заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання доходить до наступного висновку:
У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.
Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».
Матеріалами клопотання встановлено, що:
У провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000371, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15 липня 2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
27 липня 2022 року о 14.30 годині ОСОБА_4 , було затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
28 липня 2022 року о 14.10 годині ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про виявлення ознак кримінального правопорушення від 15.07.2022; постанова про залучення особи до конфіденційного співробітництва ОСОБА_8 від 15.07.2022; постанова про залучення особи до конфіденційного співробітництва ОСОБА_9 від 15.07.2022; протоколами огляду місця події від 27.07.2022; протоколами огляду місця події від 27.07.2022; додатковими показами свідка ОСОБА_8 від 28.07.2022; додатковими показами свідка ОСОБА_9 від 28.07.2022; протоколами пред`явлення для впізнання від 28.07.2022; протоколом затримання особи ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні злочину від 27.07.2022; протоколом затримання особи ОСОБА_7 , підозрюваної у вчиненні злочину від 27.07.2022; показами ОСОБА_4 від 27.07.2022; показами ОСОБА_7 від 27.07.2022.
Слідчий суддя вважає доведеним, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину,с саме вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, згідно санкції якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваної до вищевказаного злочину. При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості особи підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.
Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим на обґрунтування клопотання, зазначені у ньому обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.
Окрім вказаного, слідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання обґрунтовано, а прокурором в судовому засіданні доведено, наявність ризику впливу підозрюваного на свідків у кримінальному провадженні з метою зміни ними показань на її користь, оскільки підозрюваній добре відомо їх контактні мобільні телефони та будучи на волі вона зможе здійснити підкуп чи застосувати насильство до них, а також впливати на інших свідків, які на даний час не встановлені.
При встановленні наявності вказаного ризику слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків, потерпілого під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Разом із тим, щодо ризику вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення чи продовження нею кримінального правопорушення, у якому вона підозрюється, то слідчий суддя вважає, що ні матеріалами клопотання, ні під час його розгляду, наявність такого не доведено.
При розгляді клопотання слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність ризику того, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість покарання у випадку засудження за злочин, а також будучи байдужою до законних вимог органів державної влади про вчинення тих чи інших дій (наприклад, вимог з`явитися до суду тощо), може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.
При цьому слід зауважити, що санкція ч.3 ст. 332 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. З огляду на вказане, злочин, у вчинення якого підозрюється ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Слідчий суддя вважає, що з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, остання, з огляду на тяжкість покарання що їй загрожує, може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду.
Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому тяжкість покарання слідчий суддя оцінює в сукупності з іншими факторами, які можуть підтвердити ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, зокрема, що підозрюваний не має офіційного місця роботи та постійного джерела доходу. Вказане дає підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення може безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду не лише на території інших країн, а й на території України. Відтак слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.
Таким чином, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваній, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винуватою у його вчиненні (тяжкий злочин), за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, слідчий суддя також враховує, що їй 28.07.2022 повідомлено про підозру (та фактично затримано того 27.07.2022), тобто є підстави вважати, що вона, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, незаконно впливати та свідків які встановленні та інших свідків у вказаному кримінальному провадженні, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, та враховуючи, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
До того ж, крім наявності зазначених ризиків, слідчий суддя також враховує особу підозрюваної зокрема те, що ОСОБА_4 , не судима раніше, має постійне місце проживання, на утримані має двох неповнолітніх дітей 2019 та 2020 року народження, офіційно не працює.
Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. При цьому слід вказати на те, що на території всієї території України діє воєнний стан (Закон України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні") та оголошено загальну мобілізацію (УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №69/2022).
Крім цього, за допомогою застосування до підозрюваної, заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в якому він підозрюється.
Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання стосовно неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 378 КПК України, за наявності в обвинуваченого неповнолітніх дітей, які залишилися без нагляду, непрацездатних батьків, баби, діда, прабаби, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і залишилися без нагляду, суд зобов`язаний одночасно з ухваленням вироку порушити окремою ухвалою питання перед службою в справах дітей або відповідним органом опіки та піклування, органом соціального захисту населення про необхідність влаштування цих неповнолітніх, непрацездатних або встановлення над ними опіки чи піклування.
Як пояснила сама підозрювана в судовому засіданні, наразі діти підозрюваної перебувають з її матір`ю, за адресою місця її реєстрації проживають батьки підозрюваної та її брат, будь-яких відомостей про неналежне утримання та виховання дітей слідчому судді не надано, а тому слідчий суддя відхиляє доводи сторони захисту щодо відсутності осіб, які мають змогу належно піклуватись про дітей підозрюваної.
Наявність у ОСОБА_4 малолітніх дітей, наявність постійного місця проживання, не може бути підставою для застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки жодним чином не вплинула і не стала стримуючим фактором у поведінці підозрюваної, не спростовує і не зменшує достатньою мірою ризики, що є підставою для застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.
Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.»
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, враховуючи її майновий та сімейний стан, обставини вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_4 достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, та який є помірним для неї, передбачений цим Кодексом, - становить 55 (п`ятдесят п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.
Відповідно до ч.7 ст. 182 КПК України підозрювана або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави на ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами, які мають причетність до даного кримінального провадження; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання заступника начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні під № 0000371, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15 липня 2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, погодженого прокурором Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб,- задовольнити.
Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сасово, Виноградівського району, Закарпатської області, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, строком до 60 днів, а саме до 20.09.2022 року включно.
Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 , покладених на неї обов`язків передбачених КПК України, в розмірі п`ятдесяти п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; що становить 136 455 грн. (сто тридцять шість тисяч чотириста п`ятдесят п`ять гривень).
Роз`яснити, що підозрювана ОСОБА_4 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами, які мають причетність до даного кримінального провадження; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1