Справа № 184/638/22
Номер провадження 1-кп/184/98/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського міського суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 11.02.2022 року відносно обвинуваченого:

? ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров Дніпропетровської області, громадянина України, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, має середню освіту, не працює, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в порядку ст.. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , незважаючи на заборону вільного обігу вибухових речовин та пристроїв на території України, передбачену пунктом 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України N 2471-XII від 17 червня 1992 року, маючи злочинний намір, спрямований на незаконне придбання та подальше зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, без передбачених пунктами 2, 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 дозволу, у невстановлені слідством час, місці та спосіб, до 19 години 03 хвилини 17.02.2022 незаконно придбав вибухову речовину та вибуховий пристрій, які відповідно до висновку експерта №СЕ-19/104-21/5 5^0-ВТХ від 07.03.2022 є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та запалом типу УЗРГМ-2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв промислового виготовлення, які придатні для здійснення вибуху, які без передбаченого законом дозволу став зберігати у в кімнаті квартири АДРЕСА_2 , до часу вилучення працівниками поліції.

17.02.2022 року у період часу з 19 години 03 хвилини до 22 години 25 хвилин під час обшуку квартири АДРЕСА_2 у ОСОБА_3 виявлено та вилучено вищевказані вибухову речовину та вибуховий пристрій.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України як зберігання та придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини викладенні в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно він знайшов пакет з двома гранатами біля гаражів по вул.. Уральскій м. Покров та приніс її до місця свого проживання, де зберігав.

17.02.2022 року близько о 21 години під час обшуку квартири АДРЕСА_2 у нього працівниками поліції було виявлено та вилучено дві гранати та запали до неї, з яких одна була учбовою, а друга бойовою. Щиро розкаявся у вчиненому.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, судом з`ясовано добровільність позиції обвинуваченого у визнанні вказаних обставин, а відтак у суду відсутні будь-які сумніви з цього приводу, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, доходить висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у зберіганні та придбанні вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України як зберігання та придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий відповідно до ст.. 89 КК України, на утриманні дітей не має, характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі № 1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст.263 КК України, що буде необхідним та достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.

Приймаючи до уваги принципи справедливості, домірності та індивідуалізації покарання, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, заслухавши думку прокурора, який вважав, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без його ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, що буде домірним покаранням вчиненому кримінальному правопорушенню, відповідати превентивним цілям кримінального Закону, а тому вважає за можливе застосувати до обвинуваченого норми ст.75 КК України та звільнити від відбуття покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст.76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази, суд вирішує виходячи з положень ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженні запобіжний захід не застосовувався. Підстав для його обрання та застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: конверт зі змивами та зразками слини після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження, пакет № АВ1003323 та № 1003322 з корпусом гранати та запалу, пакет № АВ1003329 з корпусом гранати РГД-5, пакет № SUD1133725 з підшивачем УЗРГМ, пакет № 7529544 з залишком запалу УЗРГМ-2, які зберігаються в камері схову ВП № 2 Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області після набрання вироком законної сили знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 2745,92 (дві тисячі сімсот сорок п`ять) грн. 92 коп.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

За правилами, встановленими ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1