Справа № 638/8600/16-к
Провадження № 1-кп/638/94/22
УХВАЛА
Іменем України

24 лютого 2022 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

адвоката: ОСОБА_5 ,

обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова клопотання адвоката ОСОБА_8 про визнання очевидно недопустимими доказами в рамках кримінального провадження №0001828 відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Чернігова, громадянки України, з вищою освітою, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , маючої на утриманні двох дітей, заміжньої,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , розлученого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду м. Харкова з Генеральної прокуратури України надійшли матеріали кримінального провадження №0001828 відносно ОСОБА_10 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України з затвердженим 18 травня 2016 року обвинувальним актом по справі, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 вересня 2015 року.

Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду.

27.09.2021 року адвокат обвинуваченої ОСОБА_10 - ОСОБА_8 звернулася до суду з клопотанням про визнання доказів очевидно недопустимими, через те, що вони отримані не уповноваженими на те особами (органами).
У судовому засіданні 23.02.2022 року, вислухавши думку прокурора ОСОБА_4 , яка не заперечувала проти задоволення вказаного клопотання, адвоката ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ОСОБА_7 , які вважали клопотання таким, що підлягає задоволенню, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_7 відомості до ЄРДР внесені Генеральною прокуратурою України 01.09.2015 року на підставі листа ДПЗСЕ МВС України від 01.09.2015 року №5/7327, додатком до якого був протокол прийняття заяви ОСОБА_12 про вчинення кримінального правопорушення від 27.08.2015 року.

Зі змісту заяви мешканця м. Харкова ОСОБА_12 вбачається, що начальник відділу ліцензування ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_7 схиляє його до надання на постійній основі (щомісячно), як представника ПП «Фаворіт» (м. Харків), неправомірної вигоди за невтручання в діяльність підприємства з боку ДФС у Харківській області та запобігання втручання в цю діяльність інших правоохоронних органів. Суму неправомірної вигоди мала назвати особисто начальник управління контролю з обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ГУ ДФС у Харківській області ОСОБА_10 ОСОБА_13 .

Тобто, місцем вчинення кримінального правопорушення є м. Харків, а органом досудового розслідування на той час мала бути прокуратура Харківської області, оскільки, згідно з ч.1 ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Підслідність кримінальних правопорушень визначається виключно ст. 216 КПК України. Генеральний прокурор України, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники, на підставі ч.5 ст. 36 КПК України наділені правом доручати здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування. Ці ж вимоги діяли й згідно з КПК України в редакції станом на вересень 2015 року.

Отже, у ч.5 ст. 36 КПК України встановлено наступну систему елементів процедури доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування: а) належний суб`єкт (Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники); б) оцінка досудового розслідування як неефективного; в) відображення такої оцінки у відповідному процесуальному рішенні постанові; г) вмотивованість такої постанови.

Обов`язковою передумовою реалізації Генеральним прокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками повноважень, передбачених ч.5 ст. 36 КПК України є оцінка досудового розслідування органом досудового розслідування, встановленим ст. 216 КПК України, як неефективного та відображення такої оцінки у процесуальному рішенні постанові з наведенням відповідного мотивування.

Для констатації неефективності досудового розслідування необхідна оцінка досудового розслідування для того, щоб прийняти рішення про доручення здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального провадження іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу.

Наявність відповідних відомостей, які стосуються конкретного кримінального провадження, щодо його неефективності відповідним прокурором може бути встановлена на будь-якій стадії досудового розслідування, в тому числі і на його початку, та бути підставами для прийняття рішення в порядку та відповідно до вимог ч.5 ст. 36 КПК України.

Судом встановлено, що в матеріалах кримінального провадження №0001828 наявне доручення від 02.09.2015 року №15/1-22378-15/2888вих про проведення досудового розслідування, відповідно до якого заступник начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України доручив начальнику Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України організувати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001828.

Як свідчать матеріали кримінального провадження, та підтверджено прокурором у судовому засіданні, постанова Генерального прокурора України, його першого заступника, заступників, про доручення здійснення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу відсутня. Неефективність досудового розслідування не встановлювалася, так як кримінальне провадження не перебувало в провадженні будь-якого іншого слідчого підрозділу, зокрема слідчого управління прокуратури Харківської області.

Згідно ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, зазначені обставини встановлюються на підставі доказів, які повинні відповідати критеріям належності, допустимості та в своїй сукупності достатності для постановлення обвинувального вироку.

Згідно з приписами ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом.

Докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами), способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів, у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників, докази мають бути закріплені належним чином.

Недотримання вказаних вимог має наслідком визнання доказів недопустимими, вони не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами, в тому числі, внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних проваджень.

Недопустимими є також докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних проваджень (п.2 ч.3 ст. 87 КПК України).

Тобто здійснення досудового розслідування не уповноваженими на те особами (органами) визнається істотним порушенням прав людини і основоположних свобод та має наслідком визнання отриманих доказів недопустимими.

На підставі ч.2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

При таких обставинах, суд вважає, що клопотання адвоката обвинуваченої ОСОБА_10 - ОСОБА_8 про визнання доказів, наданих прокурором у судовому засіданні для їх дослідження судом, очевидно недопустимими.

Дослідження вказаних доказів суд припиняє.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36, 86, 87, 89, 216, 314-316, 369 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_8 - задовольнити.

Всі докази, про дослідження яких заявлено прокурором ОСОБА_4 у клопотанні від 31.08.2021 року №31-1-184 вих 21, під час розгляду кримінального провадження №0001828 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 кожного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України визнати очевидно недопустимими.

Припинити дослідження доказів, заявлених прокурором ОСОБА_4 у клопотанні від 31.08.2021 року №31-1-184 вих 21, під час розгляду кримінального провадження №0001828 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 кожного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Головуючий суддя