Справа № 487/2308/22
Провадження № 1-кс/487/1847/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.08.2022 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001154 від 06.08.2022 про арешт майна

встановив:

08.08.2022 року прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням в якому просив накласти арешт на вилучене у ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, а саме: мобільний телефон «Huawei» чорного кольору та мобільний телефон «HTS» синього кольору.

Підставою для внесення клопотання стало те, що СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення за ч.2 ст.345 КК України у кримінальному провадженні №0001154 від 06.08.2022.

06.08.2022 у порядку ст..208 КПК України було затримано ОСОБА_4 , у якого при проведенні особистого обшуку виявлено та вилучено мобільний телефон «Huawei» чорного кольору та мобільний телефон «HTS» синього кольору.

Оскільки зазначене вище майно може містити відомості, які можливо стануть доказами вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на них арешту.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі та задовольнити.

Клопотання було розглянуто за відсутності власника майна, з урахуванням положень ст.172 ч.2 КПК України.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Із матеріалів клопотання встановлено, що СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення за ч.2 ст.345 КК України у кримінальному провадженні №0001154 від 06.08.2022.

В ході досудового розслідування встановлено, що 06.08.2022 до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшов рапорт начальника сектору РЗВП ВКП Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 про те, що 06.08.2022 він перебував на своєму робочому місці в Миколаївському РУП ГУНП в Миколаївській області та був залучений до групи фільтрації, а саме групи яка відпрацьовує осіб які порушують комендантську годину, яку згідно розпорядження голови Миколаївської ОВА ОСОБА_6 введено на території міста Миколаєва в період часу з 23:00 год. 05.08.2022 по 05:00 год. 08.08.2022. Так 06.08.2022 до приміщення Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області було запрошено ОСОБА_4 за порушення комендантської години. Під час спілкування із останнім та роз`яснення йому того, що він порушував комендантську годину, ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_7 у зв`язку із виконанням ним службових обов`язків.

06.08.2022 у порядку ст..208 КПК України було затримано ОСОБА_4 , у якого при проведенні особистого обшуку виявлено та вилучено мобільний телефон «Huawei» чорного кольору та мобільний телефон «HTS» синього кольору.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується за наявності підстав передбачених ч. 3 ст. 132 КПК України з метою досягнення дієвості цього провадження (стаття 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Метою арешту майна за положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України є: забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Європейський суд з прав людини, у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", зазначив, що "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 132 КПК України).

Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує з клопотання, фактично прокурор, обґрунтовує необхідність накладення арешту на вказане майно, його відповідністю критеріям речових доказів, визначених положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України.

При цьому постанови про визнання речовим доказом майна вилученого у ході обшуку у ОСОБА_4 до матеріалів клопотання долучено не було, отже зазначені мобільні телефони речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001154 не визнавалися.

Отже, прокурором не доведено, що мобільний телефон «Huawei» чорного кольору та мобільний телефон «HTS» синього кольору, відповідають критеріям визначеним у статті 98 КПК України та не підтверджують тих обставин, що потреби досудового розслідування, на даному етапі, з метою виконання завдань кримінального провадження, виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, як накладення арешту.

З урахуванням вищевикладеного у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити за необґрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

В задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001154 від 06.08.2022 про арешт майна - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1