КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3407/2022 Категорія: ст. 291 КПК України
Єдиний унікальний номер: 755/7097/22 Суддя у І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0001508, внесеного до ЄРДР, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 серпня 2022 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9
ОСОБА_10
обвинуваченої ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 серпня 2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001508 від 24 червня 2022 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, - повернуто прокурору Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 .
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття особи на поруки у кримінальному провадженні № 0001508 відносно ОСОБА_6 відмовлено.
В задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001508 відносно ОСОБА_6 відмовлено.
Цією ж ухвалою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби, з перебуванням останньої за місцем проживання: АДРЕСА_1 , на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 17 жовтня 2022 включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
З посиланням на положення ст. ст. 26, 291, 314, 337 КПК України, положення ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, прокурор вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що з оскаржуваною ухвалою неможливо погодитись, оскільки обвинувальний акт повністю відповідає вимогам, які передбачені ст. 291 КПК України.
Прокурор в апеляційній скарзі зазначає про те, що з твердженням суду першої інстанції про те, що в обвинувальному акті взагалі відсутні дані про вчинення дій, які утворюють об`єктивну сторону цього кримінального правопорушення та, що з викладеного обвинувачення не вбачається хто, в який час (період) та в якому місці, у який спосіб та з використанням чого вчинив збут особливо небезпечної речовини та якої саме погодитись не можливо, оскільки в обвинувальному акті є формулювання обвинувачення, висунутого ОСОБА_6 .
Апелянт наголошує на тому, що ОСОБА_6 , згідно з обвинувальним актом обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, у великих розмірах особливо небезпечної психотропної речовини, тобто ОСОБА_6 не обвинувачується у вчиненні незаконного збуту психотропних речовин, а обвинувачується саме в зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини у великих розмірах.
Також, як звертає увагу прокурор в апеляційній скарзі, в обвинувальному акті, який скеровано до суду, формулювання обвинувачення викладено із зазначенням часу, місця, способу та інших обставин вчинення кримінального правопорушення, а тому викладення в обвинувальному акті формулювання обвинувачення у такий спосіб не можна розцінювати як таке, що не містить викладу об`єктивної сторони цього кримінального правопорушення.
На переконання прокурора, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі фактично надає оцінку правильності кваліфікації дій обвинуваченої, спрямованості умислу останньої, тощо, тим самим, виходить за межі визначених КПК України повноважень, наданих суду під час проведення підготовчого судового засідання.
Що стосується висновків суду першої інстанції про неповноту та невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування, а саме відсутність відомостей про прийняті процесуальні рішення, то, на думку прокурора, вони є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, та не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого засідання, є обвинувальний акт, а додатки до нього, передбачені ч. 4 ст. 291 КПК України, не є і не можуть бути предметом судового контролю на даному етапі, адже єдиною законною підставою для повернення обвинувального акту прокурору є невідповідність змісту самого обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити, захисників та обвинувачену, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, додатково зазначивши про те, що прокурор просить скасувати ухвалу підготовчого судового засідання в цілому, однак, ухвала містить рішення суду й з інших питань, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 9 серпня 2022 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001508 щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України (ас. 17).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 серпня 2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001508 від 24 червня 2022 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, - повернуто прокурору Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 .
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття особи на поруки у кримінальному провадженні № 0001508 відносно ОСОБА_6 відмовлено.
В задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001508 відносно ОСОБА_6 відмовлено.
Цією ж ухвалою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби, з перебуванням останньої за місцем проживання: АДРЕСА_1 , на строк, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 17 жовтня 2022 включно.
Суд першої інстанції, з посиланням на положення ст. ст. 3, 9, 109, 110, 337 КПК України, п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 26 червня 1990 року, зі змінами та доповненнями, практику Європейського суду з прав людини, мотивував своє рішення тим, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, яке відповідає вимогам п. 13 ч. 1 ст. 3, ст. 110 КПК України.
Також суд першої інстанції вказав на те, що в обвинувальному акті при викладенні формулювання обвинувачення ОСОБА_6 інкримінується незаконне придбання та зберігання з метою збуту у великих розмірах особливо небезпечної психотропної речовини, тобто, вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Проте в обвинувальному акті взагалі відсутні дані про вчинення дій, які утворюють об`єктивну сторону цього кримінального правопорушення. Окрім того, з викладеного обвинувачення не вбачається хто, в який час (період), та в якому місці, у який спосіб, та з використанням чого вчинив збут особливо небезпечної психотропної речовини, та якої саме.
Місцевий суд звернув увагу на те, що вказані суперечності та неконкретність формулювання обвинувачення, на підставі якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні направлено до суду, свідчить про те, що органом досудового розслідування не у повній мірі визначено коло обставин, що підлягають дослідженню та перевірці їх доказами під час судового розгляду та впливають на визначення правової кваліфікації даних кримінальних правопорушень, що перешкоджає призначенню судового розгляду, під час якого передбачено оголошення обвинувального акту та роз`яснення суті обвинувачення, яке в такому формулюванні не може бути зрозумілим обвинуваченим особам, що тягне за собою порушення права на захист, оскільки обвинувальний акт є необхідним для підготовки до захисту.
Також, як звернув увагу суд першої інстанції, реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає ч. 2 ст. 109 КПК України.
Так, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування в ході досудового слідства відбувались звернення до слідчого судді з клопотаннями про надання тимчасового доступу до речей і документів, про накладання арешту на тимчасово вилучене майно, про проведення обшуку, однак в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні будь-які відомості про прийняті процесуальні рішення.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду, оскільки повернення обвинувального акту прокурору може мати місце лише за умови виявлення судом прямої невідповідності положень обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, які перешкоджали суду призначенню обвинувального акта до судового розгляду. Проте порушень, які перешкоджають призначенню судового розгляду на підставі обвинувального акта, колегією суддів не встановлено.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, серед іншого, повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, і саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено приписами ст. 337 КПК України.

Вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, та відомості, які він має містити, встановлені чч.1-3 ст.. 291 КПК України, а саме: обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Таким чином, повернення обвинувального акту прокурору може бути лише у разі, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ч. 1-3 ст. 291 КПК України.

Пунктами 1-9 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік тих відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Окрім того, згідно з висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16, аналіз ст. 291 КПК України свідчить про те, що закон вимагає, зокрема, обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»); формулювання обвинувачення. При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Зі змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001508 щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України вбачається, що він відповідає наведеним вимогам, зокрема, у ньому викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень з описом конкретних дій ОСОБА_6 в тих межах, в яких слідчий, прокурор вважали їх встановленими, зазначена правова кваліфікація правопорушення з посиланням на положення закону і частину статті Закону про кримінальну відповідальність, окремо наведено формулювання обвинувачення, тобто, викладена позиція сторони обвинувачення в такому виді, як це вважає за правильне прокурор, тобто, за формою обвинувальний акт відповідає вимогам закону.

Посилання в ухвалі суду, яка оскаржується, на те, що під час підготовчого засідання встановлені суперечності та неконкретність формулювання обвинувачення, на підставі якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні направлено до суду, що полягає у відсутності даних про вчинення дій, які утворюють об`єктивну сторону кримінального правопорушення, що з викладеного обвинувачення не вбачається хто, в який час (період), та в якому місці, у який спосіб, та з використанням чого вчинив збут особливо небезпечної психотропної речовини, та якої саме, на думку колегії, не є підставами для повернення обвинувального акту, оскільки зазначені обставини підлягають перевірці під час судового розгляду кримінального провадження і не є підставою, передбаченою ст.. 314 КПК України, для повернення обвинувального акту.
Окремо колегія суддів звертає увагу на той факт, що згідно з висунутим обвинуваченням, викладеним в обвинувальному акті, ОСОБА_11 не інкримінується збут небезпечної психотропної речовини.

При цьому, на переконання колегії суддів, приймаючи рішення за результатами підготовчого судового засідання, місцевий суд має виходити і з положень ст. 22, ст. 26 КПК України щодо змагальності та диспозитивності кримінального провадження та положень ст. 337 КПК України, яка визначає межі судового розгляду, який проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а обов`язок доказування обставин, передбачених ст.. 91 КПК України, відповідно до ст. 92 КПК України, покладається під час судового розгляду на прокурора.

Зазначені положення норм процесуального законодавства судом першої інстанції не було враховано належним чином.

Що стосується неповноти реєстру матеріалів досудового розслідування та його невідповідності вимогам КПК України, як зазначено в ухвалі, яка оскаржується, то зазначені обставини відповідно до вимог КПК України не є підставою для повернення обвинувального акту.

Таким чином, під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлена невідповідність обвинувального акту вимогам ст.. 291 КПК України, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора в частині повернення обвинувального акта є обґрунтованими, а тому, відповідно до ст. 412, ст. 415 КПК України, ухвала місцевого суду в цій частині підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що на даній стадії судового провадження в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала суду про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, а також ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За таких обставин прохання, викладене в апеляційній скарзі прокурора, про скасування в цілому ухвали суду за результатами підготовчого судового засідання не ґрунтується на вимогах закону, а відтак апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 серпня 2022 року в частині повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001508 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України прокурору Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ ___________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4