Справа №295/6429/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження №0000779 від 03.06.2022 стосовно

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, працюючого парамедиком КП «Обласна клінічна лікарня ім.Гербачевського», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

по обвинуваченню за ч.1 ст.296, ч.1 ст.338 КК України, -

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

03 червня 2022 року близько 01 години 15 хвилин ОСОБА_3 перебував в приміщенні холу, розташованого на першому поверсі Житомирського районного управління поліції Головного управління поліції в Житомирській області за адресою: м. Житомир, вул. Лесі Українки, 17, де в цей час у нього раптово виник умисел на вчинення публічної наруги над Державним Гербом України та порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, діючи з прямим умислом з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось явним цинізмом, який полягав у проявах непристойності через вираження нецензурної лайки в бік працівників поліції, а також особливою зухвалістю, яка виразилась в пошкодженні майна та нарузі над Державним Гербом України, наніс один удар лівою ногою по закріпленій на стіні холу емблемі Національної поліції України, в середині якої наявне зображення малого Державного гербу України, що призвело до порушення цілісності кріплення емблеми та її подальшого пошкодження, внаслідок падіння на підлогу.

Своїми умисними діями, які виразились в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 296 КК України.

Своїми умисними діями, що виразились в публічній нарузі над Державним Гербом України ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 338 КК України.

08 липня 2022 року між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , за наявності письмової згоди представника потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст.468,469,470,472 КПК України.

Згідно даної угоди ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та зобов`язується беззастережно визнати вину в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин даного кримінального провадження.

Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.296, ч.1 ст.338 КК України та визначено покарання, яке повинен нести ОСОБА_3 за ч.1 ст.296 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян; за ч.1 ст.338 КК України - у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Враховуючи ч.ч.1,2 ст.70КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань в межах встановлених санкцією ч.1 ст.338 КК України, яка передбачає більш суворе покарання, сторони дійшли згоди про призначення остаточного покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження означеної угоди, встановлені ч.2 ст.473КПК України та наслідки її невиконання.

Представник потерпілого ОСОБА_6 добровільно надала письмову згоду на укладення угоди між прокурором та обвинуваченим, про що зазначено в угоді.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_3 узгоджену міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю та показав, що він цілком розуміє характер обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.338 КК України, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст.476КПК України.

Захисник просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_3 узгоджену міру покарання.

Вивчивши надані матеріали, вислухавши думку прокурора, захисника, показання обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність всіх підстав для затвердження цієї угоди.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.468КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

При цьому, як передбачено ч.4 ст.469КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно п.1ч.3ст.314КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти зокрема рішення про затвердження угоди.

Як встановлено судом ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.338 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до кримінального проступку та нетяжкого злочину. Представник потерпілого по даному кримінальному провадженні надала письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості із обвинуваченим. Суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинено дані кримінальні правопорушення, а тому його дії кваліфікує за ч.1 ст.296 та за ч.1 ст.338 КК України.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені п.п.1-4 ч.4 ст.474КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474КПК України.

Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 08 липня 2022 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст.66КК України є щире каяття, сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілому.

Обставин, які обтяжують покарання згідно ст.67КК України судом не встановлено.

Також суд враховує, що ОСОБА_3 раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, працює, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває.

З врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого суд вважає призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання стосовно речових доказів судом вирішуються в порядку ст.100КПК України.

Запобіжний захід обраний обвинуваченому у вигляді домашнього арешту до вступу вироку законну силу залишити.

Керуючись ст.ст.314, 370, 371, 373, 374, 375, 394,468, 472-475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.338 КК України від 08 липня 2022 року, укладену сторонами по кримінальному провадженню №0000779 від 03.06.2022 між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.338 КК України та призначити покарання:

за ч.1 ст.296 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять) гривень;

за ч.1 ст.338 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять) гривень.

На підставі ч.ч.1,2 ст.70 КК України шляхом повного складання призначених покарань призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази: емблему Національної поліції України в середині якої наявне зображення малого Державного Гербу України залишити балансоутримувачу; DVD-R диск формату з написом «03.06.2022» залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до Житомирського апеляційного суду:

обвинуваченим, його захисниками виключно з підстав призначення покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4-7 ст.474КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав - призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1