ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2038/22 Справа № 185/1052/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000001 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.04.2022 року, більш суворим, призначеним за даним вироком, вирішено визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що 01 січня 2022 року приблизно о 06:30 годині, він, проходив повз алею, що знаходиться між вул.Сташкова та вул.Героїв України м.Павлограда Дніпропетровської області, де, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, користуючись корисливим мотивом та тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, і вони залишаються непомітним для оточуючих, підійшов до вхідних дверей магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , - та, шляхом віджиму замку металопластикових вхідних дверей магазину, проник до приміщення, де шляхом вільного доступу з полиці під прилавком таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Meizu» модель М3 Note білого кольору, що належить потерпілому ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріальний збиток на суму 828.11 гривень.
З місця скоєння злочину обвинувачений ОСОБА_7 з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.
Крім того, 02 січня 2022 року приблизно о 01:40 годині обвинувачений ОСОБА_7 , проходив повз алею, що знаходиться між вул.Сташкова та вул.Героїв України м.Павлограда Дніпропетровської області, де, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у інше приміщення, користуючись корисливим мотивом та тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, і вони залишаються непомітними для оточуючих, підійшов до вхідних дверей магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , - проник до зазначеного приміщення магазину, де користуючись тим, що його дії залишаються непомітними для оточуючих, з торгівельної полиці шляхом вільного доступу таємно, повторно викрав музичну колонку марки «Manta» модель SPK5030 чорного кольору, яка належить потерпілому ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріального збитку на суму 1367.65 гривень.
З місця скоєння злочину обвинувачений ОСОБА_7 з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок від 17 травня 2022 року, в частині призначеного покарання.
Просив призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України просив за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.04.2022 року, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судом першої інстанції належним чином не були враховані положення ст. 65 КК України, а саме, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 цього ж Кодексу, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Захисник зазначив, що обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , є його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, визнання вини в повному обсязі, обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Захисник також вважає, що судом першої інстанції не було належним чином враховано відсутність скарг за місцем проживання ОСОБА_7 , та його ставлення до вчиненого злочину.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі.
Відповідно до висновку Верховного Суду, який викладено у постанові від 02 березня 2021 року у справі №721/115/19, для досягнення пропорційності між злочином та покаранням, основним чинником, який має братися до уваги під час визначення виду та міри покарання за злочин, є ступінь його тяжкості та небезпечності. При призначенні покарання судам слід прагнути до справедливості та пропорційності, а будь-які винятки з цієї мети мають бути належним чином обґрунтовані.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та перевірено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував всі обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.
Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття.
Також судом першої інстанції не було встановлено обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 .
Крім того, судом першої інстанції було також враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, зокрема, за кримінальні правопорушення проти власності, є працездатною особою, однак ніде офіційно не працює, за місцем проживання характеризується негативно, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, при частковому складанні розмір остаточного покарання має бути більшим за розмір кожного з покарань, призначених за окремі злочини. Остаточне покарання за сукупністю злочинів має визначатися за найбільш суворим видом покарання за окремі злочини, що до неї входять, і в межах санкції того закону, який передбачає більш суворе покарання, тому доводи захисника в цій частині є безпідставними.
Враховуючи обставини справи, суспільну небезпечність вчиненого злочину, ризик небезпеки для суспільства, а також фактор ризику вчинення обвинуваченим аналогічного кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів.
Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2022 року без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000001 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000001 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4