ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/3088/21 Номер провадження 11-кп/814/595/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000251 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 лютого 2022 року,

встановила:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 24 вересня 2021 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч.1 та ч. 2 ст. 185 КК України на три місяці арешту,
засуджено за:
-ч. 2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;
-ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області від 24 вересня 2021 року, більш суворим, призначеного цим вироком, визначено остаточне покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Зараховано в строк покарання період відбутого покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 вересня 2021 року та період часу тримання під вартою з 03 травня 2021 року по 07 лютого 2022 року.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат, речових доказів, арешту майна, запобіжного заходу.
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочинів за таких обставин.
28 квітня 2021 року близько 17 год. 20 хв., заволодівши банківською карткою «Картка для виплат» № НОМЕР_1 (особовий рахунок НОМЕР_2 ), яка відкрита в АТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299; код за ) на ім`я ОСОБА_9 , та знаючи пін-код доступу до вказаної картки, ОСОБА_8 28 квітня 2021 року з 17 год. 38 хв. по 17 год. 56 хв. повторно, таємно викрав грошові кошти в загальній сумі 19 000 грн. з вище зазначеної банківської картки шляхом зняття грошових коштів з банкомату CAPL7170, що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Г. Манагарова, буд. 9, та цього ж дня в період 21 год. 36 хв. по 21 год. 39 хв. повторно, таємно викрав грошові кошти в загальній сумі 4 900 гривень, із зазначеної вище карти, шляхом зняття грошових коштів з банкомату CAPL7384, що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Червоноармійська, буд. 50 (магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 »).
Таким чином ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 23 900 грн.
Крім того, 03 травня 2021 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи біля приміщення ломбарду «Імперіал», що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Республіканська, буд. 67, повторно, відкрито викрав із задньої правої кишені штанів ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1600 грн., які належать потерпілій ОСОБА_11 . У подальшому свідок ОСОБА_10 витягла з правої кишені куртки мобільний телефон марки «TECNO» моделі «B1F», чорного кольору, імей: НОМЕР_3 , який належить потерпілій ОСОБА_11 . Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_8 вихватив з правої руки ОСОБА_10 зазначений вище мобільний телефон, вартістю 1168 грн. 92 коп., тим самим відкрито заволодів вказаним майном та спричинив майнову шкоду потерпілій на загальну суму 2768 грн. 92 коп.
В апеляційній скарзі з урахуванням внесених змін обвинувачений просить вирок суду скасувати та направити кримінальне провадження на новий розгляд до суду першої інстанції або прийняти справу до свого провадження і розглянути її як суд першої інстанції.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд не проголосив вирок у його присутності та не роз`яснив йому порядок та строки оскарження вироку.

Крім того, вважав, що суд неправильно оцінив показання ряду свідків які вказували на його невинуватість у вчиненні злочинів. Звертав увагу, що у нього не було виявлено телефону та грошей.

Зазначає, що суд неправомірно застосував при кваліфікації повторність, оскільки обвинувачений на момент інкримінованих йому дій був не судимим.

Крім того, звертає увагу, що слідчий експеримент було проведено не в ідентичних погодних умовах та освітленні, які були під час події та за відсутності адвоката, за таких обставин протокол слідчого експерименту є недопустимим доказом.

Вказує на свою непричетність до крадіжки грошей з банківської картки ОСОБА_9 , оскільки лише допомагав отримати їх у банкоматі, але собі грошей не брав і вважав їх зняття правомірним.

Крім того, обвинувачений звертає увагу на відсутність у матеріалах провадження постанови про визначення групи прокурорів, що є підставою для визнання доказів, отриманих на досудовому слідстві, недопустимими.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, при цьому захисник просила скасувати вирок та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.2 ст.186 КК України, за обставин, викладених у вироку, та кваліфікацію його дій є правильним і ґрунтується на належних та допустимих доказах, що були безпосередньо досліджені в суді першої інстанції та отримали належну оцінку.

Щодо обставин викрадення грошових коштів ОСОБА_9 обвинувачений визнав факт зняття коштів з банківської картки потерпілого, однак, вказав, що цю картку йому передав ОСОБА_12 , який дозволив йому взяти 5000 грн. у борг, а ще близько 20000 грн. попросив зняти для його ( ОСОБА_12 ) особистих потреб.

Проте, ці показання спростовуються такими доказами.

Потерпілий суду показав, що 28 квітня 2021 року він разом з обвинуваченим та ОСОБА_13 вживали спиртні напої в барі «Василь», після чого, знявши кошти в банкоматі та придбавши продукти, продовжили вживати алкогольні напої за місцем його проживання. Сп`янівши, він пішов відпочивати, а зранку виявив, що у нього зникли банківська картка та телефон. Заяву про крадіжку подав до правоохоронного органу через певний проміжок часу, після того, як відновили роботу банківські установи, де він отримав нову картку та виявив нестачу грошових коштів.

Свідок ОСОБА_14 підтвердила, що бачила, як обвинувачений разом з потерпілим та ОСОБА_13 вживали спиртні напої на галявині поблизу бару «Василь», після чого разом кудись пішли. Пізніше ОСОБА_13 приходила купувати спиртні напої та повідомила, що купує їх на гроші ОСОБА_9 . Через деякий час потерпілий повідомив ОСОБА_14 про крадіжку у нього банківської картки та зазначив, що підозрює в цьому ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Факт здійснення ОСОБА_8 банківських операцій з приводу зняття готівки з банківської картки підтверджується протоколами перегляду відеозаписів, відеозаписами з камер спостереження, випискою про рух грошових коштів на рахунку потерпілого.
Вказані докази узгоджуються між собою, здобуті у передбачений законом спосіб, безпосередньо досліджені судом, а тому підстав ставити їх під сумнів колегія суддів не вбачає.

Місцевий суд правильно дав критичну оцінку показанням свідка ОСОБА_17 з огляду на те, що вони суперечать об`єктивно встановленим судом обставинам. Більше того, показання свідка про те, що банківську картку у потерпілого викрав ОСОБА_18 , жодним чином не спростовують того факту, що саме ОСОБА_8 отримав гроші потерпілого у банкоматі та про те, що зняття коштів з банківської картки, яка обвинуваченому не належить, є неправомірним, оскільки потерпілий його на це не уповноважував.

Щодо обставин відкритого заволодіння майном ОСОБА_11 обвинувачений вказав, що між ним та ОСОБА_19 виник конфлікт з приводу коштів, після чого він разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 поїхали на таксі з місця події. Стверджує, що грошей та телефону у ОСОБА_10 не брав.
Однак, такі твердження не узгоджуються з наявними у матеріалах справи доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_11 пояснила місцевому суду, що 03 травня 2021 року вона разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_19 пішли до ломбарду закласти належні їй золоті вироби. Дорогою до зазначеного вище закладу потерпіла передала ОСОБА_10 свій мобільний телефон. Коли вони втрьох підійшли до ломбарду, ОСОБА_10 пішла закласти майно, а потерпіла разом із ОСОБА_19 залишилися чекати її на вулиці. Раптом ОСОБА_8 підбіг до ОСОБА_19 та почав бити останнього, однак тому вдалося втекти, при цьому скинувши свою куртку. Майже відразу ж після цього інциденту з приміщення ломбарду вийшла ОСОБА_10 і потерпіла стисло розповіла їй, що саме трапилося. У цей час з ломбарду вийшов незнайомий їй чоловік та, показавши на ОСОБА_10 , голосно крикнув, що гроші у неї в задньому кармані. Тоді ОСОБА_8 схватив ОСОБА_10 за руку, розвернув та витягнув з правої задньої кишені її брюк гроші. Після цього ОСОБА_10 підняла куртку ОСОБА_19 та дістала з неї телефон потерпілої, як раптом ОСОБА_8 , побачивши телефон, вихватив його з рук ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_8 та два його знайомих пішли, вони викликали поліцію та повідомили про відкрите заволодіння майном ОСОБА_11 . Пізніше їй зателефонували працівники поліції та запропонували проїхати з метою впізнання осіб, які заволоділи її майном. В подальшому вона разом із працівниками поліції приїхала до магазину по вулиці Кіровоградській (Гайдамацькій), де вже знаходилися поліція, ОСОБА_8 , його два знайомих та ОСОБА_10 , яка при цьому тримала в руках мобільний телефон і на запитання ОСОБА_11 пояснила, що телефон їй віддав ОСОБА_8 .
Ці показання потерпіла підтвердила і під час проведення слідчого експерименту 04.05.2021, в ході якого вона продемонструвала на місці обставини заволодіння її мобільним телефоном та грошовими коштами.
Про такі ж обставини викрадення майна потерпілої повідомила і свідок ОСОБА_10 під час проведення слідчого експерименту 04.05.2021.
Викладені обставини підтверджуються і відеозаписом з місця події.
Свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 повідомили суду, що є співробітниками поліції. Під час виконання службових обов`язків 03 травня 2021 року близько 17 год. отримали повідомлення про відкрите заволодіння грошима та мобільним телефоном. Проїжджаючи повз вагонного заводу, вони побачили схожих за описом чоловіків, які сідали в таксі, та запропонували потерпілій поїхати з ними з метою впізнання цих осіб. З ними поїхала свідок ОСОБА_10 , а потерпіла сіла в інший автомобіль поліції. Проїжджаючи повз магазину по вул. Кіровоградській в м. Кременчуці, свідок ОСОБА_10 , побачивши ОСОБА_8 , вказала на нього як на особу, яка заволоділа майном ОСОБА_11 . Після проведення поверхневої перевірки обвинуваченого та двох чоловіків, які були з ним, свідки побачили в руках ОСОБА_10 мобільний телефон. На запитання, де вона його взяла, остання відповіла, що телефон їй віддав ОСОБА_8 .
Вказані докази є логічними, узгоджуються між собою та підтверджуються протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 03 травня 2021 року, заявою ОСОБА_10 від 03 травня 2021 року, за змістом якої вбачається, що вона добровільно видає мобільний телефон, який їй віддав ОСОБА_8 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04 травня 2021 року, відповідно до яких потерпіла та свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_19 впізнали ОСОБА_8 як особу, що заволоділа майном ОСОБА_11 , протоколами проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 04 травня 2021 року.
Показання потерпілої ОСОБА_11 послідовні, детальні, повністю узгоджуються з відеозаписом з місця події, а тому відсутні підстави ставити їх під сумнів.
Слідчі експерименти з потерпілою ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_10 проведені у відповідності до вимог ст.240 КПК України, за участі понятих, а тому підстав не брати до уваги як докази протоколи, складені за результатами їх проведення, колегія суддів не вбачає.
Суд першої інстанції правильно критично оцінив показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 в частині того, що обвинувачений не викрадав майно потерпілої, оскільки ці показання суперечать вказаним вище доказам.
При цьому показання ОСОБА_10 у суді суперечать її ж діям і твердженням одразу після вчинення злочину.
Більше того, з відеозапису з місця події вбачається, що ОСОБА_10 вийшла з ломбарду вже в той час, коли між ОСОБА_24 та ОСОБА_19 почалась сутичка, внаслідок якої останній втік, залишивши куртку. Викладене вочевидь спростовує твердження ОСОБА_10 та ОСОБА_19 про те, що ОСОБА_10 поклала гроші, які отримала у ломбарді, до кишені куртки ОСОБА_19 , яку він потім скинув під час сутички з ОСОБА_8 , а пізніше свідок виявила в цій же куртці гроші та телефон потерпілої.
Щодо доводів обвинуваченого про неправильну кваліфікацію його дій за ознакою повторності, то вони є безпідставними з огляду на таке. Вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.09.2021 ОСОБА_8 засуджений за вчинення двох епізодів крадіжок від 05.05.2020 та 24.10.2020. Відповідно до примітки 1 до ст. 185 КК України повторність у статтях 185, 186 та 189-191 КК має місце, коли такий злочин вчинений особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Для повторності грабежу не має значення, чи була особа на момент вчинення нового злочину засуджена за попередній злочин.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у повторному таємному викраденні чужого майна та у повторному відкритому викраденні чужого майна (грабіж), правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.185 та ч. 2 ст. 186 КК України.

Доводи обвинуваченого про відсутність повноважень прокурора у даному кримінальному провадженні є необгрунтованими з огляду на надані під час апеляційного розгляду копії постанов про визначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Покарання обвинуваченому призначене у відповідності до вимог статей 50, 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, особи обвинуваченого, відсутності обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Призначене покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає.

Місцевим судом істотних порушень кримінального процесуального закону, що були б підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, допущено не було і обвинувачений у своїй апеляційній скарзі передбачених законом підстав для призначення нового розгляду у суді першої інстанції не наводить.

Вимога обвинуваченого про необхідність нового розгляду даного провадження апеляційним судом як судом першої інстанції суперечить положенням КПК України щодо повноважень апеляційного суду.

У зв`язку з цим апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08 лютого 2022 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4