Справа № 536/645/21
Провадження №1-кп/524/91/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2022 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Кременчука кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058 від 22.02.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,
В С Т А Н О В И В :

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 та обвинуваченій ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки завершити судовий розгляд кримінального провадження до моменту завершення терміну дії запобіжного заходу неможливо, ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують до теперішнього часу.
Суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, прокурора, який підтримав своє клопотання, захисника ОСОБА_6 , яка просить суд застосувати відносно обвинуваченої ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід, оскільки прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені , доводи прокурора ґрунтуються на припущеннях , обвинувачену ОСОБА_9 , яка підтримала думку свого захисника, захисника ОСОБА_7 , який просить суд застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, оскільки прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України не доведені , доводи прокурора ґрунтуються на припущеннях , обвинуваченого ОСОБА_8 який підтримав думку свого захисника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).
Підставою для застосування стосовно обвинуваченої ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого його продовження під час досудового розслідування та судового провадження стало доведення перед судом ризиків передбачених, пунктами 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з якими обвинувачена, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може переховуватися від суду, а також вчинити подібне кримінальне правопорушення.
Вищезазначені обставини є необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченої під вартою.
Вказані ризики та твердження обґрунтовані таким: ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні злочину проти власності, який відповідно до вимог ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна. При цьому обвинувачена має на утриманні двох малолітніх дітей, які виховуються її батьками , офіційно не працює та не має офіційного доходу.
Наведені обставини, які встановлені та доведені під час судового засідання, які обґрунтовували та обґрунтовують продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_9 не змінилися.
Таким чином, із врахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, оцінюючи суворість можливого покарання обвинуваченої, тяжкість висунутого обвинувачення, відсутність у обвинуваченої офіційних та законних доходів, суд приходить до висновків щодо існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Вищезазначені обставини на переконання суду є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченої ОСОБА_9 під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, з врахуванням встановлених обставин, на переконання суду не гарантує запобігання цим ризикам.
Відтак, зважаючи на викладене вище , зберігаючи об`єктивність та безсторонність, з метою досягнення завдань кримінального провадження та мети застосування запобіжних заходів, суд вважає доцільним продовження тримання обвинуваченої ОСОБА_9 під вартою на 60 (шістдесят) днів.
З огляду на вищенаведене, клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 з тримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягає.
Щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , судом встановлено , що підставою для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та подальшого його продовження під час досудового розслідування та судового провадження стало доведення перед судом ризиків передбачених, пунктами 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з якими обвинувачений , у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може переховуватися від суду, а також вчинити подібне кримінальне правопорушення.
Вищезазначені обставини є необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого під вартою.
Вказані ризики та твердження обґрунтовані таким: ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину проти власності, який відповідно до вимог ст..12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна. При цьому обвинувачений не одружений , не працює, не має офіційного доходу, не має міцних соціальних зав`язків , раніше неодноразово судимий , має непогашені судимості .
Наведені обставини, які встановлені та доведені під час судового засідання, які обґрунтовували та обґрунтовують продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 не змінилися.
Таким чином, із врахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України, оцінюючи суворість можливого покарання обвинуваченого, тяжкість висунутого обвинувачення, відсутність у обвинуваченого офіційних та законних доходів, суд приходить до висновків щодо існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Вищезазначені обставини на переконання суду є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, з врахуванням встановлених обставин, на переконання суду не гарантує запобігання цим ризикам.
Заявлені стороною обвинувачення ризики, залишаються триваючими та не спростовані, не зменшилися в такому обсязі, що забезпечило б належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Відтак, зважаючи на викладене вище , зберігаючи об`єктивність та безсторонність, з метою досягнення завдань кримінального провадження та мети застосування запобіжних заходів, суд вважає доцільним продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою на 60 (шістдесят) днів.
З огляду на вищенаведене, клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягає.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд не вважає за необхідне визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні .
Керуючись ст.ст. 331 ч.3, 369 , 372,392,394 ч.5 , 395 ч.2 п.11, КПК України суд ,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання , заявлене прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити на 60 (шістдесят) днів -до 20.05.2022 року включно дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Клопотання, заявлене прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити на 60 (шістдесят) днів -до 20.05.2022 року включно дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про застосування відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського Апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченими які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали .

Головуючий суддя : Андрій МАЛТИЗ

Судді :

ОСОБА_10