Справа №639/1634/20
Провадження № 1-кс/639/529/22
УХВАЛА
щодо дії запобіжного заходу

04 липня 2022 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданнів залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 29.12.2019р. за №0002199 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :

На розгляді Жовтневого районного суду м. Харкова знаходиться вказане кримінальне провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_6 станом на 04.07.2022р. перебуває на лікарняному.

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 закінчується 04.07.2022р. о 24:00 год.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До спливу продовженого строку, судове провадження не завершено.

28 червня 2022 року через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що було обрано відносно останнього, яке, враховуючи норми ч.5 ст.20-5 Розділу XІ Перехідних положень КПК України, відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями розподілено в провадження судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання, вимоги якого були підтримані в судовому засіданні, прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність ризиків, на які посилався прокурор, просили змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який.

Вирішуючи вказане питання, суд виходить з такого.

Під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.12.2019р. стосовно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) днів, строк дії якого в подальшому продовжувався ухвалами суду, востаннє ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06.05.2022р. до 04.07.2022р.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
За змістом п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні, на наявність якого посилався прокурор, на даний час виключений, оскільки свідки сторони обвинувачення допитані судом, а заявлені для допиту стороною захисту свідки є працівниками поліції, а тому, з огляду на вік обвинуваченого наявність відповідного ризику ґрунтується виключно на припущеннях сторони обвинувачення.
Проте, суд вважає доведеними існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_4 ,а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду.
При цьому необхідно відзначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.
Існування зазначеного ризику додатково підтверджується тим, що 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На теперішній час в Україні продовжено дію воєнного стану та на території Харківської області ведуться активні бойові дії, а тому, у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який у вигляді домашнього арешту, обвинувачений ОСОБА_4 матиме реальну можливість покинути місце проживання та виїхати за межі м. Харкова та Харківської області, з метою переховування від суду, що унеможливить в подальшому судовий розгляд цього кримінального провадження.
При вирішення питання про дію запобіжного заходу судом оцінюються в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: 1) тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 , у разі визнання його винними у вчиненні інкримінованого злочину; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 3) відомості про особу обвинуваченого; 4) той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 неодружений, міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання не має, фактично мешкав за місцем реєстрації разом із загиблою ОСОБА_7 .
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даний час не зможе запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зазначений судом ризик хоча і певним чином зменшився, проте не зник, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .
Оскільки ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, який було вчинено із застосуванням насильства, внаслідок якого померла людина, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 327, 331, 369, 372, 376, п. 20-5 Перехідних положень КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 01 вересня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Суддя ОСОБА_1