Справа №621/1091/17
Провадження №1-кп/621/53/22
УХВАЛА
Іменем України
03 серпня 2022 року м.Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Змієві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000301 від 04.04.2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Сахновщина Харківської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , громадянки України, не працюючої, заміжньої, із середньою освітою, яка має на утриманні малолітніх дітей, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,

встановив:

Згідно обвинувального акту зазначено, що 01.04.2017 року близько 03 год 00 хв. ОСОБА_4 знаходилась в приміщенні розважального комплексу «SAM FERI CLUB KARAOKE HALL», що розташоване за адресою Харківська область м.Зміїв, вул..Пролетарське шосе, 3А, в якому також знаходились ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ОСОБА_8 та інші відвідувачі та працівники закладу. Цього ж дня та в цей же час, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи із хуліганських мотивів та винятковим цинізмом, маючи раптово виниклий умисел на вчинення хуліганських дій та виражаючи явне нехтування до існуючих в суспільстві норм моралі та поведінки, почала виражатись нецензурною лайкою в бік відвідувачів.

З метою припинення неправомірних дій останньої, до неї із зауваженням звернувся ОСОБА_8 , в результаті чого між нею та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 , не реагуючи на зауваження, продовжила висловлюватись нецензурною лайкою в бік останнього та утримуючи в руках скляний стакан із напоєм виплеснула вміст на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яка в цей час, знаходячись поруч, не вступаючи у конфлікт, з метою його уникнення, намагалась відвести останнього з приміщення та території закладу. У відповідь ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) зробила зауваження ОСОБА_4 , на що остання утримуючи в руках вищезазначений скляний стакан , продовжуючи грубо порушувати громадський порядок, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), лівою або правою рукою, якою саме встановити не надалося за можливе, кинула стакан в область обличчя останньої.

Своїми діями ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), згідно висновку експерта за №89-ЗМ/17 від 18.05.2017 року, непроникаюче різане поранення в лобній області справа. За ступенем тяжкості це легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я (згідно п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року).

Таким чином, своїми хуліганськими діями ОСОБА_4 зірвала діяльність розважального комплексу та завдала шкоди здоров`ю потерпілій ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ).

Отже, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, а саме: грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Обвинуваченою ОСОБА_4 та її захисником заявлено клопотання про її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття щодо неї кримінального провадження за ч. 1ст. 296 КК України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вказаного клопотання обвинуваченої.
Потерпіла в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

В ухвалах Верховного Суду від 14.09.2020 по справі № 93/1843/16-к, від 20.08.2020 по справі № 661/4717/15-к, від 24.02.2020 по справі № 466/5490/17, суд касаційної інстанції виклав висновки щодо застосування норм права під час оцінки доводів касаційних скарг відносно того, що суди першої інстанції під час закриття кримінального провадження у зв`язку із спливом строків давності послались лише на обвинувачення, пред`явлене органом досудового розслідування, проте не навели висновків, що таке діяння дійсно мало місце, містить склад злочину та обвинувачений винний у його вчиненні.

Верховним Судом у вказаних вище ухвалах зазначено, що враховуючи положення ч. 4 ст. 286 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний невідкладно розглянути клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків давності, не з`ясовуючи при цьому обставини, установлені під час кримінального провадження, та не перевіряючи їх доказами у порядку статей 347 - 363 КПК України.

Враховуючи наведені вище висновки щодо застосування норм права, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для дослідження зібраних у кримінальному провадженні доказів, встановлення наявності або відсутності події і складу кримінального правопорушення та винуватості ОСОБА_4 у його вчиненні.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.296 КК України, яке відповідно як в редакції ст. 12 КК України на дату інкримінованого кримінального правопорушення відносилось до категорії нетяжких злочинів, так і на момент постановлення цієї ухвали відповідно до ст.12 КК України є проступком.

Так, санкція ч.1 статті 296 КК України, перебачається найсуворіший вид покарання - обмеженням волі на строк до п`яти років.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце 01 квітня 2017 року, з часу його вчинення минуло більше 5 років.

Відповідно п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки : три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Даних щодо ухилення ОСОБА_4 від досудового слідства матеріали справи не містять.

Даних щодо вчинення ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення у суду немає.

Касаційним Кримінальним Судом у складі Верховного Суду в Постанові від 19.11.2019 року в справі №345/2618/16-к зроблено висновок, що суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України.

Крім того, у постанові ВС від 29.07.2021 у справі No 552/5595/18 (провадження No 51-5289км19), Верховний Суд зробив висновок згідно якого, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

За таких обставин суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для задоволення клопотання обвинуваченої та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпілою ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 ( ОСОБА_11 ) про відшкодування матеріальноїта моральної шкоди.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України. Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст.129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру. Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження. Водночас у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право подати аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченої від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, поданий потерпілим цивільний позов слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає поданню позову в порядку цивільного судочинства. Разом з цим, суд зазначає, що звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав не звільняє її від цивільно-правової відповідальності відшкодувати завдані збитки потерпілій в порядку цивільного судочинства.

При цьому, обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що їй зрозуміла суть обвинувачення та їй судом роз`яснено наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав та вона підтримала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст. 284, 288, 369-372, 376 КПК України, ст.49 КК України, суд, -

постановив:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за 1 ст.296 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000301 від 04.04.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України - закрити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) про стягнення матеріальної та моральної шкоди з обвинуваченої ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ) - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), що вона не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом на загальних підставах в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1