Справа № 159/1139/22
Провадження № 1-кс/159/1710/22
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2022 року м. Ковель

Слідчий суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши клопотання слідчого СВ Ковельського районного управління поліції ГУ НП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000260 від 14.03.2022, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 187, ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Ковельського міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 погоджене прокурором Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000260 від 14.03.2022, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 187, ч. 3 ст. 307 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділенням Ковельського РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000260 від 14.03.2022 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з корисливих спонукань і керуючись метою збагачення, у невстановлений досудовим розслідуванням час та при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину РVР у великих розмірах, масою 9,9611 г., яку в подальшому переніс до салону автомобіля марки «Ауді А-4» р.н. НОМЕР_1 , де продовжував зберігати з метою подальшого збуту за допомогою мережі Інтернет на сайті продажу наркотичних засобів та психотропних речовин, шляхом розміщення вказаної речовини у визначеному місці із фіксуванням фото місця, його координат (у виді «закладки») та відповідно розміщенням цієї інформації про місцезнаходження психотропної речовини на вказаному сайті для того, щоб покупець міг її віднайти після оплати за цей товар. Вказану особливо небезпечну психотропну речовину ОСОБА_5 зберігав з метою збуту до моменту, коли її було вилучено працівниками поліції 13 березня 2022 року під час огляду транспортного засобу марки «Ауді А-4» р.н. НОМЕР_1 , яким керував останній.
За даним фактом 14.03.2022 внесено відомості до ЄРДР за № 0000260 та розпочато досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Крім цього, в ході огляду місця події 14 березня 2022 року за адресою: м. Ковель, вул. Косачів, 1, квартира № 58, виявлено особливо небезпечну психотропну речовину РVР у особливо великих розмірах, масою 34,3364 г., яка знаходилася у рюкзаку, належному ОСОБА_5 .
За даним фактом 14.03.2022 внесено відомості до ЄРДР за № 0000263 та розпочато досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. З ст. 307 КК України.
Постановою процесуального керівника від 15.03.2022 казані кримінальні правопорушення об`єднано в одне кримінальне провадження за № 0000260 від 14.03.2022.
За результатами досудового розслідування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ковель Волинської області, українцю, громадянину України, одруженому, маючому на утриманні малолітню дитину, не працюючому, зареєстрованому та проживаючому по АДРЕСА_1 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. З ст. 307 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що у власності ОСОБА_5 р. перебуває частка (1/5) квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .
Слідчий зазначає, що зважаючи на вищевикладене, з метою спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно підозрюваного.
На розгляд клопотання прокурор, слідчий не з`явились.
Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до частини одинадцятої статті 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, за який передбачена відповідальність у виді позбавленням волі з конфіскацією майна.

На виконання вимог частини першої статті 173 КПК України прокурором, слідчим доведено необхідність накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, передбаченого ч. 2 ст. 170 КПК України.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, частка квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , житловою площею 38,6 м2, загальною площею 63,4 на праві приватної власності з розміром частки 1/5 належить ОСОБА_5 .
За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на визначене у клопотанні слідчого майно.
Визначаючи спосіб обтяження майна, слідчий суддя враховує наступне.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з вимогами п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розумність і співрозмірність обмеження з метою забезпечення завдань кримінального провадження порівняно із тимчасовим обмеженням прав власника.
Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Слідчим суддею встановлено, що накладення арешту на нерухоме майно шляхом заборони на користування, як зазначено в клопотанні слідчого, в даному випадку таке обмеження не буде співрозмірне з метою забезпечення завдань кримінального провадження порівняно із тимчасовим обмеженням прав власника, а тому слід накласти арешт на визначене у клопотанні слідчого нерухоме майно шляхом заборони його відчуження та розпорядження.
Слідчий суддя приходить до висновку, що застосування саме такого способу арешту на нерухоме майно шляхом заборони його відчуження та розпорядження, в даному випадку, буде найменш обтяжливим та є виправданим і не призведене до будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, тому клопотання підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 131, 132, 167, 170-173, 175 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Ковельського районного управління поліції ГУ НП у Волинській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000260 від 14.03.2022, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 187, ч. 3 ст. 307 КК України, задовольнити частково.
Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження, залишивши право користування майном, а саме:
1) на 1/5 частку квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , житловою площею 38,6 м2, загальною площею 63,4 яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
На підставі частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1