Справа № 536/172/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2022 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчук обвинувальний акт від 31 січня 2022 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000414 від 20.11.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільна Терешківка Кременчуцького району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 19.11.2008 року Автозаводським районним судом міста Кременчука за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

2) 14.10.2009 року Автозаводським районним судом міста Кременчука за ч.2 ст. 186, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі,звільнений 23.05.2012 умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 24 дні на підставі ухвали Комсомольського міського суду від 15.05.2012,

3) 30.05.2013 року Крюківським районним судом міста Кременчука за ч.2 ст. 186,ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,

4) 01.11.2013 року Автозаводським районним судом міста Кременчука за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 23.10.2017 по відбуттю строку покарання,

5) 06.06.2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки

ВСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт від 31.01.2022 у кримінальному провадженні № 0000414 надійшов до суду 01.02. 2022.

Ухвалою судді від 09 лютого 2022 року призначено підготовче судове засідання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.345, ч.2 ст. 186 КК України, один з яких є тяжким та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки існують ризики передбачені ст. 177 КПК України. Обвинувачений, перебуваючи на волі може переховуватися від суду, про що свідчить неодноразове порушення покладених на нього обмежень запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту, переховувався від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим оголошувався в розшук, може незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчиняти інші злочини, в провадженні Автозаводського районного суду м. Кременчука та Кременчуцького районного суду Полтавської області знаходяться кримінальні провадження по обвинуваченню його за ч.1 ст.296, ч.1 ст. 345, ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 125 , ч.1 ст. 122 КК України.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора, пояснила, що ОСОБА_5 погрожував їй фізичною розправою і що все село потерпає від його насильницьких дій.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він не переховувався від слідства, про його розшук дізнався від матері, коли приїхав з міста Києва і одразу з`явився в поліцію та був заарештований і суд обрав йому домашній арешт. Погодився, що порушував покладені на нього домашнім арештом обмеження, але ненавмисно, в нього не було коштів, в зв`язку з чим він звертався до знайомих, їздив в поліцію щоб відновити свій паспорт, на виклики до поліції та суду з`являвся. Про те, що покинув визначене йому місце проживання не повідомляв ні прокурора, ні слідчого, інших злочинів не вчиняв, ні свідкам, ні потерпілій не погрожував. Якщо суд вирішить обрати йому запобіжний захід домашній арешт, то він порушувати його не буде.

Захисник адвокат ОСОБА_6 вважає, що відсутні підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки хоча і мали місце порушення ним встановлених домашнім арештом обмежень, але в подальшому свої процесуальні обов`язки ОСОБА_5 не порушував, з`являвся за викликами до суду, тому слід обрати йому більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі.

Суд, дослідивши надані матеріали, з`ясувавши думку учасників судового провадження, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність запобіжного заходу тримання під вартою особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

ОСОБА_5 обвинувачується в погрозі насильством щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків та в відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненим повторно,його дії кваліфіковані за ч.1 ст.345 та ч.2 ст. 186 КК України.

Так, ОСОБА_5 18.11.2021, у нічний час доби з використанням ненормативної лексики висловлювався в бік поліцейського сектору реагування патрульної поліції старшого сержанта поліції Свідова Олександра Григоровича, який приїхав за викликом оперативного чергового ГУНП в Полтавській області, з приводу бійки в АДРЕСА_1 , де мешкає обвинувчений та погрожував йому фізичною розправою, а також 25.11.2021, близько 17 години ОСОБА_5 перебуваючи у гостях в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_8 , розпивав разом з ним, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 алкогольні напої, згодом ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишили приміщення будинку, після чого між ним та ОСОБА_4 виникла сварка, в ході якої він підійшов до ОСОБА_4 та після словесної суперечки, з метою заволодіння майном та подоланню опору потерпілої, схопив її за одяг та повалив на підлогу, наніс більше 10 ударів пальцями рук в область тулуба, ніг та вхопивши рукою за волосся бив головою об підлогу, в результаті чого потерпіла отримала тілесні ушкодження. Після цього, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , подолавши супротив потерпілої за допомогою рук, повторно, ривком зірвав з шиї та вух ОСОБА_4 золоті вироби, а саме: золотий ланцюжок з золотим хрестиком, золоті сережки з білим камінням, після чого викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 10 082 гривні 70 копійок.

Ухвалою слідчого судді Автозаводсього районного суду міста Кременчука Полтавської області від 10.01.2022 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 10.03.2022.

Наразі існують всі підстави для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки відповідно до ст. 177 КПК України існують такі ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років позбавлення волі.

ОСОБА_5 неодноразово судимий за корисливі та насильницькі злочини. Так, на розгляді Автозаводського районного суду м. Кременчука та Кременчуцького районного суду Полтавської області знаходяться кримінальні провадження про його обвинувачення за ч.1 ст.296, ч.1 ст. 345, ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 125, ч.1 ст.122 КК України та існує реальний ризик того, що він може переховуватися від суду та вчинити інший злочин, впливати на потерпілу та свідків.

Неодноразово порушував покладені на нього обмеження встановлені запобіжним заходом цілодобового домашнього арешту. Так, 29.01.2022 о 19 год.07 хв., 10.02.2022 о 21 год. 41 хв., 11.02.2022 о 16 год.15 хв., 11.02.2022 о 18 год.20 хв., 12.02.2022 о 10 год.48 хв. був відсутній за місцем проживання, тобто, самовільно, без відповідного дозволу прокурора та суду покидав визначене місце проживання в с. Вільна Терешківка Кременчуцького району.

Також суд враховує, що ОСОБА_5 тривалий час не займається суспільно корисною працею та не має постійного джерела доходу, не має сталих соціальних зв`язків в суспільстві, неодружений і на це вказує характер його протиправних дій, в яких він обвинувачується, його моральні якості та репутація, вік та стан здоров`я.

Разом з тим, інші більш м`які запобіжні заходи до обвинуваченого ОСОБА_5 застосувати неможливо.

Так, особисте зобов`язання не можливо застосувати, оскільки воно є найменш суворим запобіжним заходом і полягає лише у покладені певних обов`язків на обвинуваченого, що у свою чергу не надає можливості в повній мірі здійснювати контроль за його поведінкою та не забезпечить запобіганню наявних ризиків, а також у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, є особою яка раніше неодноразово судимою, а отже схильним до вчинення нових кримінальних правопорушень,

- особиста порука на адресу прокурора або суду не надходили письмові звернення осіб, які б мали бажання поручитися за ОСОБА_5 ,

- застава прокурору або суду не надходили заяви або клопотання від обвинуваченого чи його рідних, або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при зверненні прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу,

- домашній арешт не можливо застосувати, оскільки даний запобіжний захід передбачає можливість перебування обвинуваченого на волі поза постійним візуальним спостереженням і вказаний захід до нього вже застосовувався та ОСОБА_5 порушував встановлені ним обмеження.

Таким чином, на думку суду, у разі застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не можливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає йому можливість негативно впливати на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Щодо доводів захисника про відсутність вказаних ризиків, суд вважає необхідним зазначити, що у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини вказує, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконний вплив на потерпілу, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд ставиться критично до посилань ОСОБА_5 , що він не ухилявся від слідства та суду, з`являвся за викликами, навмисно не порушував домашній арешт, не погрожував потерпілій, оскільки вони спростовані встановленими та підтвердженими в судовому засіданні іншими обставинами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 лютого 2010 року по справі «Гаркавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У відповідності до ст. 5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, допускається взяття особи під варту з метою запобігти цій особі зникнути після скоєння злочину.

Отже, право на свободу та особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Таким чином, вирішуючи питання який саме запобіжний захід обрати обвинуваченому, відповідно до приписів ст.178 КПК України, суд враховує, що в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини про те, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на викладене, суд вважає, що саме запобіжний захід тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 314, 177,183, 369 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Обрати ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою строком на шістдесят днів починаючи з 08.04.2022 до 06.06.2022 включно і утримувати його у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)».

Ухвала підлягає негайному виконанню та на неї може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення через Кременчуцький районний суд Полтавської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції всіма учасниками судового провадження.

СуддяОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 08.04.2022.