Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/5908/22
Провадження № 1кп/758/1133/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.08.2022 м. Київ
Подільський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,
з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000059 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кіровоград, громадянина України, який не працює, одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , 2010 року народження, раніше не судимий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 у невстановлений час, за невстановлених обставин, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, придбав кастет. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу. У подальшому, 11.07.2022 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу, поклав вказаний кастет до своєї поясної сумки чорного кольору та використовуючи громадський транспорт, попрямував до станції метро «Славутич» КП «Київський метрополітен» у м. Києві. Того ж дня ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, що виразились у носінні холодної зброї (кастета) без передбаченого законом дозволу, незаконно маючи при собі, у поясній сумці чорного кольору, яку тримав при собі, холодну зброю (кастет), вийшов з вагону електропотягу на станції метро «Славутич» та попрямував до вестибюлю вказаної станції метро, де приблизно о 17 годині 58 хвилин був зупинений працівником поліції та запрошений до кімнати поліції, що розташована на вказаній станції КП «Київський метрополітен» у м. Києві, де на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України в присутності двох понятих, під час проведення особистого обшуку останнього та обшуку його особистих речей, виявлено та вилучено із поясної сумки чорного кольору, яка знаходилась в нього на поясі, кастет який відносяться до контактної не клинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений заводським способом, який останній за вищевикладених обставин придбав та носив, без передбаченого законом дозволу.
Таким чином, ОСОБА_4 носив холодну зброю без передбаченого законом дозволу, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, наведених вище, визнав повністю, суду пояснив, що справді давно придбав кастет, не маючи передбаченого законом дозволу, який 11 липня 2022 року під час обшуку у нього вилучено працівниками поліції на станції метро «Славутич». Щиро розкаявся, просив суворо не карати.
Враховуючи, що учасники судового провадження визнають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 263 КК України як носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.
За встановлених обставин суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.
При обранні виду та міри покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та наявність на утриманні малолітньої дитини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.
Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставин його вчинення, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих вину обвинуваченого обставин, відомостей, що характеризують його особу, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає, що покаранням необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, визначене у межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 263 КК України, у вигляді обмеження волі.
З огляду на те, що тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення не настало, що суттєво зменшує суспільну небезпечність скоєного правопорушення, при цьому обвинувачений щиро розкаявся, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що стимулюватиме його до правомірної поведінки.
Відповідно до вимог ст. ст. 100, 124 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів та процесуальні витрати.
Питання щодо запобіжного заходу судом не вирішується, оскільки на момент розгляду справи до обвинуваченого такий не застосовано.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, і призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом одного року не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця мешкання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 1510 грн. 24 коп.
Речовий доказ кастет, що зберігається в камері схову УП в метрополітені ГУНП в м. Києві, знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.
З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_6