Справа № 181/440/22
Провадження № 1-кп/191/123/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
потерпілої- ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Синельникове обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000071 від 09.05.2022 року відносно:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Жовте, П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, маючого середньо-спеціальну освіту, групи інвалідності не має, на утриманні має трьох малолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.296 та ч.1 ст.263 КК України,
ВСТАНОВИВ:

08 травня 2022 року приблизно в 21 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні житлового будинку домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де останній проживає разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 на грунті ревнощів вчинив сварку з останньою.

В подальшому, у ОСОБА_5 , під час сварки виник прямий злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Так, з метою реалізації запланованих та бажаних дій, ОСОБА_5 , керуючись протиправним умислом, направленим на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, в цей же день близько 21 години 10 хвилин, вийшов з приміщення житлового будинку та направився до господарської будівлі, де раніше заховав придбану ним у невстановленої під час проведення досудового розслідування особи ручну гранату типу РГД-5 та запал до неї типу УЗРГМ-2/593 та взявши їх, вкрутив запал до ручної гранати типу РГД-5, після чого витягнув металеве кільце, привівши таким чином ручну гранату у бойову готовність, і кинув її у бік господарської будівлі, після чого відбувся вибух.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Окрім цього, ОСОБА_5 , в березні 2022 року, точного часу та дати під час проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, знаходячись в с.Новопавлівка, Синельниківського району Дніпропетровської області, де під час розмови з невстановленим військовослужбовцем ЗСУ вирішив взяти у останнього гранату, собі для самозахисту.

Після чого, знаходячись на вищевказаній ділянці місцевості, ОСОБА_5 , реалізуючи свій умисний, злочинний намір, направлений на незаконне придбання вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу на її придбання, незаконно, умисно, з метою в подальшому використати для самозахисту, взяв предмет схожий на бойову гранату з запалом, тим самим незаконно, умисно, немаючи передбаченого законом дозволу на придбання вибухової речовини, придбав її. Після чого помістив незаконно придбану ним вибухову речовину до своєї кишені.

В подальшому, ОСОБА_5 , придбаний ним предмет зберігав у своїй кишені, після чого з метою приховання, переніс його до місця свого проживання, а саме: в домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , таким чином, без передбаченого законом дозволу, незаконно, умисно переносив та зберігав вибухову речовину безпосередньо при собі. Цього ж дня, в обідній час, точного часу під час проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, прибувши до свого домоволодіння, ОСОБА_5 , заховав придбану ним, та принесену додому вибухову речовину, в бочці з зерном, на господарському подвір`ї, таким чином без передбаченого законом дозволу, незаконно, умисно почав зберігати вибухову речовину. 08 травня 2022 року приблизно в 21 годині 10 хвилин ОСОБА_5 підірвав ручну гранату на території домоволодіння.

Згідно висновку експерта №КСЕ-19/104-22/11739 від 10.06.2022 встановлено, що на місці події мав місце вибух вибухового пристрою. Для здійснення вибуху було використано ручну осколкову гранату РГД-5, промислового виготовлення, яка відноситься до категорії вибухових речовин.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, як носіння, зберігання, придбання вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочинів, як викладено в обвинувальному акті та при цьому пояснив, що вчинив злочини через те, що був на емоціях через сварку та в стані алкогольного сп`яніння. У вчиненому розкаюється та просить вибачення у потерпілої. Просить суворо його не карати, так як має малолітніх дітей і хоче їм допомагати.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що кримінальним правопорушенням їй матеріальний збиток не спричинено. Міру покарання відносно ОСОБА_5 залишити на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений, та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд, оцінивши показання ОСОБА_5 , в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту якого він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.
Вина ОСОБА_5 в скоєнні ним кримінальних правопорушень в судовому засіданні доказана повністю, його дії суд кваліфікує:

- за ч.4 ст.296 КК України, а саме як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень;

- за ч.1 ст.263 КК України, а саме: носіння, зберігання, придбання вибухової речовини, без передбаченого законом дозволу.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для його виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.
За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинений злочин відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні трьох малолітніх дітей, посередньо характеризується за місцем проживання, не працюючий, дані про перебування його на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога відсутні.
Обставини, що пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст. 50,65-67 КК України, враховуючи обставини справи, особу ОСОБА_5 , його ставлення до наслідків вчиненого кримінального правопорушення, у вчиненні якого він вину визнав, щиросердно розкаявся, а також думку прокурора та потерпілої щодо виду і міри покарання, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції статей, у виді позбавлення волі із застосуванням ст.70, 75, 76 КК України та звільненням обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків згідно ст.76 КК України.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.
Тому дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Цивільний позов потерпілою не заявлявся.
Вирішуючи питання про скасування арешту майна, суд виходить з наступного.
Ухвалою слідчого судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10.05.2022 року було накладено арешт до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню №0000071 від 09.05.2022 року на речові докази:
1)металеве кільце, яке поміщено до експертного пакету №SUD1153198;
2)металевий фрагмент неправильної форми, який поміщено до експертного пакету №SUD1153196;
3)металеву скобу від запалу з написом 78-89, УЗРГМ-2, 583, яку поміщено до експертного пакету №SUD1153197;
4)вісімнадцять металевих фрагментів неправильної форми, які поміщено до експертного пакету №SUD1153192.
Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України.
За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.
Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (абзац 2 частина перша статті 174 КПК України).

Згідно із частиною третьою статті 174 КПК України прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.
Суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частина четверта статті 174 КПК України).
На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що відсутні підстави для подальшого арешту майна, а тому вказаний захід забезпечення кримінального провадження слід скасувати.
В зв`язку з тим, що суд прийшов до висновку про можливість призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, суд вважає можливим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, скасувати та звільнити обвинуваченого з-під варти з зали суду.
Відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України з ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення комплексної судової вибухово-технічної експертизи, які складають 2745 грн.92 коп., що підтверджується довідкою про витрати на проведення вищевказаної експертизи.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 4 ст. 296 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;
за ч.1 ст.263 КК України у вигляді 3(трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань остаточно призначити ОСОБА_5 до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки.
На підставі п.п.1, 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.
Запобіжний захід тримання під вартою ОСОБА_5 скасувати та звільнити його з-під варти негайно з зали суду.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10.05.2022 року на металеве кільце, яке поміщено до експертного пакету №SUD1153198; металевий фрагмент неправильної форми, який поміщено до експертного пакету №SUD1153196; металеву скобу від запалу з написом 78-89, УЗРГМ-2, 583, яку поміщено до експертного пакету №SUD1153197; вісімнадцять металевих фрагментів неправильної форми, які поміщено до експертного пакету №SUD1153192, які є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000071 від 09.05.2022 року скасувати.
Речові докази: металеве кільце, яке поміщено до експертного пакету №SUD1153198; металевий фрагмент неправильної форми, який поміщено до експертного пакету №SUD1153196; металеву скобу від запалу з написом 78-89, УЗРГМ-2, 583, яку поміщено до експертного пакету №SUD1153197; вісімнадцять металевих фрагментів неправильної форми, які поміщено до експертного пакету №SUD1153192 знищити.
DVD диск з відеозаписом проведення слідчого експеременту з підозрюваним ОСОБА_5 від 09.05.2022 року залишити при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 2745 грн.92 коп. за проведення комплексної судової вибухово-технічної експертизи №КСЕ-19/104-22/11739 від 10.06.2022 року.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1