Єдиний унікальний номер № 285/539/22
Провадження № 1-кп/0285/316/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді………...……… ОСОБА_1 ,
секретаря……………………....... ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора……………………….. ОСОБА_3 ,
обвинуваченого…………………. ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду
кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000804,
по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Болярка, Новоград-Волинського району, Житомирської області,

громадянина України, українця, з середньою освітою, розлученого,

зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,

який не працює,

раніше судимий: 07.05.1999 за ч.2 ст.141, ч.2 ст.142, ст.42 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 07.02.2009 за ч.3 ст.187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна (звільнений 26.10.2015 по відбуттю терміну покарання),

у вчиненні кримінальних правопорушень,
передбачених ч.1 ст.286, ч.1 ст.263 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 09 грудня 2021 року, близько 19 год. керуючи автомобілем Opel Vectra реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись біля будинку №16 по вул. Миру в с. Болярка Новоград-Волинського району Житомирської області, в порушення вимог п.2.3 б Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в порушення вимог п.12.1 вказаних Правил, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого транспортного засобу та безпечно керувати ним, в порушення вимог п.12.3 вказаних Правил, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки свого транспортного засобу, допустив виїзд керованого автомобіля за межі проїзної частини з подальшим виїздом в кювет, де вчинив зіткнення із залізобетонною опорою, внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №17 від 17.01.2022 належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п.2.3 б, 2.9. а, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Крім того, у невстановлений час та місці ОСОБА_4 , при невстановлених обставинах, діючи з прямим умислом, направленим на придбання, носіння та зберігання бойових припасів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, придбав гранату РГД-5, яка відповідно до висновку судової вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/106-21/13037-ВТХ від 28.12.2021 належить до вибухових пристроїв військового призначення - бойових припасів.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , будучи переконаним, що дана граната є бойовим припасом, переніс її до місця проживання: будинку по АДРЕСА_1 , де став зберігати без передбаченого законом дозволу по 09 грудня 2021 року.

09 грудня 2021 року, близько 20 год., ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , взяв гранату РГД-5, яку поклав до кишені куртки і вийшов з будинку та пішов вулицею, де неподалік свого домоволодіння був зупинений працівниками поліції, які виявили і вилучили у останнього гранату РГД-5, яку переносив ОСОБА_4 без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 та ч.1 ст.263 КК України визнав повністю та пояснив, що 09.12.2021 їхав додому з магазину разом з товаришем ОСОБА_6 , який знаходився поруч, на пасажирському сидінні. Під час руху падав сніг і тому не побачив перешкоду у вигляді гілок. Не впоравшись з керуванням, виїхав за межі дороги та потрапив в кювет. Після ДТП попросив потерпілого допомогти витягти машину на дорогу, на що останній відповів, що в нього зламана нога. Водійський стаж з 2005 року. Шкоду, завдану потерпілому відшкодував в повному обсязі.
За 2 місяці до ДТП придбав гранату для самозахисту. Зберігав її вдома і хотів показати працівникам поліції, тому поклав до кишені, де її і виявили.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Від потерпілого ОСОБА_5 надійшла письмова заява, в якій він просив розгляд справи проводити без його участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, суд визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.
Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, ОСОБА_4 та його умисні дії, у які виразились у носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу суд кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України.
Умисні дії ОСОБА_7 , які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесні ушкодження, суд кваліфікує за ч.1 ст.286 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які у відповідності до ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжкого та середньої тяжкості; їх характер; дані про особу винного, який раніше судимий, маючи непогашену судимість повторно вчинив злочин, що свідчить про те, що ОСОБА_4 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив. За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, ніде офіційно не працює. Також, суд враховує позицію потерпілої сторони, яка претензій матеріального та морального характеру не має.
Згідно досудової доповіді центру пробації, виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, проте допускається можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи вищевикладене, суд призначає обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, в межах санкції ч.1 ст.286 КК України, без позбавлення права керувати транспортним засобом (відповідно до повідомлення територіального сервісного центру МВС №1844 від 23.06.2022 посвідчення водія ОСОБА_4 не отримував), вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Окрім того, суд призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст.263 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у відповідності до вимог ч.1 ст.70 КК України.
Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, позицію потерпілого, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 не є особою, небезпечною для суспільства, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням.
Підстав для звільнення від відбування покарання судом не вбачається.
Цивільний позов не заявлено.
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді від 13.12.2022, необхідно зняти та у відповідності до ст.100 КПК України: автомобіль Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Verico» із сім-карткою ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 та ТОВ «лайфселл» НОМЕР_3 повернути ОСОБА_8 ; металевий предмет ззовні схожий на гранату РГД-5 із металевим предметом ззовні схожим на запал типу підривач УЗРГМ; змиви з керма автомобіля в паперовому пакеті №1, з ручки перемикання передач автомобіля в паперовому пакеті №2 та змиви на аплікатор з корпусу гранати РГД-5 та із запалу типу УЗРГМ знищити.
Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Судові витрати за проведення судових вибухотехнічної, молекулярно-генетичної та біологічної експертиз на загальну суму 9 801,29 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого.
Керуючись статтями 337, 370, 371, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортним засобом.
Його ж визнати винним за ч.1 ст 263 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Покласти на засудженого обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти його про зміну місця проживання і роботи.
Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.
Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз: вибухотехнічної в сумі 3 089,16грн.; молекулярно-генетичної в сумі 1372,96 грн. та біологічної в сумі 5339,17 грн.
Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 13.12.2021 (справи № 285/6570/21 та 285/6574/21) на майно: автомобіль Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Verico» із сім-карткою ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 та ТОВ «лайфселл» НОМЕР_3 ; металевий предмет ззовні схожий на гранату РГД-5 із металевим предметом ззовні схожим на запал типу підривач УЗРГМ; змиви на аплікатор з корпусу гранати РГД-5 та із запалу типу УЗРГМ зняти.
Речові докази у кримінальному провадженні: автомобіль Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «Verico» із сім-карткою ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 та ТОВ «лайфселл» НОМЕР_3 повернути ОСОБА_8 ; металевий предмет ззовні схожий на гранату РГД-5 із металевим предметом ззовні схожим на запал типу підривач УЗРГМ; змив з керма автомобіля Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , упакований в паперовий пакет №1; змив з ручки перемикання передач автомобіля Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , упакований в паперовий пакет №2 та змиви на аплікатор з корпусу гранати РГД-5 та із запалу типу УЗРГМ знищити.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Головуюча суддя ОСОБА_1