Справа №127/3835/17
Провадження №1-кп/127/704/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №000029, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 серпня 2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувають матеріали кримінального провадження №0000289 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на шістдесят діб, яке мотивував тим, що обвинуваченому ухвалою суду від 23.12.2016 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб з визначенням застави у розмірі 80 розмірів мінімальних заробітних плат, в сумі 116 000 грн., яка в подальшому була сплачена. У подальшому ОСОБА_5 на судові засідання не з`являвся, та його на підставі ухвали Вінницького міського суду від 13.08.2018 оголошено в розшук. 25 квітня 2021 року о 13.20 год. обвинуваченого ОСОБА_5 затримано та ухвалою Вінницького міського суду від 26.04.2021 до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк дії запобіжного заходу закінчується, а тому сторона обвинувачення вважає за необхідне продовжити його дію, оскільки установлені раніше ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли. Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також поза процесуально впливати на потерпілого та свідків. Просив суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід, на думку сторони обвинувачення, є недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам і не зможуть забезпечити його належної поведінки під час судового розгляду справи.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суду пояснив, що згідно зі ст. 219 КПК, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Додатково повідомив, що з огляду на матеріали кримінального провадження, встановлено те, що :
19.08.2015 ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні було повідомлено про підозру.
30.09.2015 заступником прокурора Вінницької області по даному кримінальному провадженню продовжено строк досудового розслідування до 11.12.2015.
20.10.2015кримінальне провадження № 12011.289 зупинено у зв`язку з розшуком підозрюваного ОСОБА_5 (на цей момент до закінчення строку досудового розслідування залишилося 1 місяць 20 днів, тобто з 21.10.15 до 11.12.2015)
Відповідно до ч.1 п. 5 ст. 115 КПК України - при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк.
23.12.2016 кримінальне провадження № 00000289 відновлено, тому з 20.10.2015 по 23.12.2016 перебіг строку досудового розслідування був зупинений.
Таким чином з 23.12.2016 до кінця строку досудового розслідування залишалося 1 місяць 20 днів, тобто до 12.02.2017.
14.02.2017 підозрюваному ОСОБА_5 було повідомлено про зміну підозри та в той же день відбулося завершення досудового розслідування і надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
14.02.2017 (вівторок) ОСОБА_5 , та його захисник ознайомились у порядку ст. 290 КПК з матеріалами досудового розслідування, після спливу якого сторона захисту вважається такою, що реалізувала своє право на доступ до матеріалів кримінального провадження.
15.02.2017 (середа слідчим складено, підписано та затверджено прокурором обвинувальний акт.
16.02.2017 (четвер) обвинувальний акт був вручений обвинуваченому ОСОБА_5 ..
Постанови про продовження строку досудового розслідування після 23.12.2016 до 12.02.2017 в матеріалах кримінального провадження немає, що підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування, де інформація про продовження або зупинення строку досудового розслідування відсутня.
Відповідно, строк досудового розслідування закінчився у неділю 12.02.2017.
Таким чином, після закінчення строку досудового розслідування слідчий з прокурором втратили процесуальне право погодити і 14.02.2017 вручити ОСОБА_5 письмове повідомлення про підозру по кримінальному провадженню № 00000289, оскільки на день вручення підозри, по кримінальному провадженню закінчився строк досудового розслідування
Отже, зміна повідомлення про підозру, складання, вручення та направлення до суду обвинувального акту відбулося після закінчення строку досудового розслідування, тобто в силу ч. 8 ст. 223 КПК України зазначені слідчі дії є недопустимими.
На думку захисту, з огляду на положення ст. 2 КПК, згідно з яким до кожного учасника кримінального провадження повинна бути застосована належна правова процедура і захист стверджує, що ОСОБА_5 є таким, що не набув процесуального статусу обвинуваченого. Просив суд скасувати запобіжний захід - тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та звільнити його в залі суду.

Заслухавши думку учасників процесу, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд приймає до уваги, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2022 року ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали обвинувального акту суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят діб, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі, може переховуватись від суду, іншим чином перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
При цьому суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі, тому суд не вбачає ґрунтовних підстав для можливості застосування іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою, як такого, що недостатній для запобіганню ризикам та виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК(абз.5 п.18 Листа ВССУ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»).
На думку суду, в клопотаннях обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховуючи обставини кримінального правопорушення, їх наслідки, тяжкість покарання за скоєний злочин, особу обвинуваченого, тому суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що обвинувачений перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та неможливим і саме тримання під вартою може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому дане клопотання суд вважає обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає до задоволення.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Враховуючи викладене, суд вважає, що встановлені під час розгляду клопотання обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому переконується в доцільності задоволення клопотання прокурора та продовженні обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою на 60 діб.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 369-370, 372 КПК України, ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 про скасування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб.
Ухвала суду про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє з 31 березня 2022 року по 29 травня 2022 року включно.
Копію ухвали суду направити начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду впродовж 5 днів з дня її проголошення.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя: