Провадження 1-в/193/59/22
У Х В А Л А
іменем України

07 квітня 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області у режимі відеоконференції з ДУ "Софіївська виправна колонія (№45) клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И В:
18.11.2021 на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)» (надалі Софіївська ВК-45), згідно якого останній просив звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково.
Засуджений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, зазначив, що перебуваючи у місцях позбавлення волі він належні висновки зробив, до скоєних ним злочинів ставиться критично, на свободі на нього чекають рідні, він гарантовано працевлаштується, запевнив, що перебуваючи на волі більше не вчинятиме протиправних діянь.
Представник виправної колонії ОСОБА_4 у судовому засіданні своєї позиції щодо заявленого клопотання засудженого не висловив, вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення останнього залишив на розсуд суду.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність для цього підстав.
Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали особової справи засудженого, суд дійшов такого висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання у Софіївській ВК-45 за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 березня 2021 року, за яким його засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років і 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 21.05.2018, кінець строку: 21.11.2022.
Станом на 07.04.2022 засуджений фактично відбув визначені п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України 3/4 призначеного судом строку покарання (3 роки, 4 місяці, 15 днів), невідбута частина якого складає 7 місяців і 14 днів.
На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення на протязі невідбутої частини покарання.
Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого, суд враховує не лише час перебування ним у Софіївській ВК-45, а й увесь період його відбування покарання.
Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 21.05.2018. Під час утримання у ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)», характеризувався винятково негативно, заохочень не мав, 22 рази порушував режим утримання, через що до нього у відповідній кількості застосовувалися стягнення, в тому числі 4 суворих (ДІЗО).
З 27.05.2021 міру кримінального покарання відбуває у Софіївській ВК-45. За час відбування покарання одного разу, 20.01.2022, заохочувався за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці. Стягнень не має.
Згідно характеристики засудженого, затвердженої 03.04.2022 начальником Софіївської ВК-45, засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання у цій виправній колоні дотримується умов та правил відбування покарання і розпорядку дня, за станом здоров`я є практично здоровий, працездатний, виконує усі роботи з благоустрою. За власним бажанням без оплати праці працевлаштований старшим днювальним відділення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує з ними рівні стосунки. Дбайливо ставиться до майна та предметів, якими користується. Охайний, утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку. У стосунках з персоналом установи виконання покарань ввічливий, адекватно реагує на критику в свою адресу. Заходи виховного впливу відвідує. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та телефонних розмов. За вироками судів має невідшкодовані цивільні позови на суму 46 610,68 грн., але виконавчі листи до установи не надходили.
При цьому суд не може залишити поза увагою те, що засуджений на протязі одинадцяти років 13 разів засуджувався за вчинення злочинів проти власності, серед яких переважно тяжких злочинів, зокрема:
1) 23.12.2010 Артемівським районним судом м. Луганськ аза ч.1, ч.2 ст.185, ст.70, 75, 76 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки з іспитовим строком на 2 роки;
2) 22.02.2012 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області за ч. 3 ст. 185, 75, 76 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 2 роки;
3) 21.01.2013 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки і 9 місяців. Звільнився 08.12.2012 умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців і 12 днів;
4) 11.06.2015 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки і 1 місяць. Звільнився 19.04.2017 умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців і 24 дні;
5) 29.11.2018 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ч. 2, 3 ст.185, ч.1,3 ст.357, ч.1 ст.70 КК України КК України. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.06.2015 та остаточно призначено до відбуття 3 роки 2 місяці позбавлення волі;
6) 18.02.2019 Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки і 3 місяці;
7) 07.05.2019 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;
8) 23.05.2019 Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч. 4 ст. 70 до 4 років позбавлення волі;
9) 18.06.2019 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської ч. 3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;
10) 16.07.2020 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
11) 03.12.2020 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років і 4 місяців позбавлення волі;
12) 26.01.2021 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст.185, ч. 3 ст. 186, ч. 1, 4 ст.70 КК України до 4 років і 6 місяців позбавлення волі.
Як видно з вказаних вироків, до засудженого двічі застосовувалося звільнення від відбування покарання з випробуванням та двічі умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, проте ОСОБА_5 після звільнення щоразу вчинив нові злочини, серед яких і низка умисних тяжких злочинів проти власності.
Відтак, судами, під час призначення ОСОБА_5 попередніх покарань, вже застосовувалися численні законодавчо встановлені «стимулювання» засудженого до виправлення його поведінки та припинення протиправних діянь, проте ОСОБА_5 на шлях виправлення не ставав і після відбуття покарання щоразу вчиняв новий злочин, за такого суд знаходить засудженого особою, яка схильна до скоєння кримінальних правопорушень.
Крім того, слід відмітити, що засуджений за вищевказаними вироками має невідшкодовані за задоволеними цивільними позовами матеріальні та моральні збитки, завдані потерпілим внаслідок вчинення ним злочинів, а також процесуальні витрати на загальну суму 46 610,68 грн., але попри те, що виконавчі листи до установи не надходили, засуджений жодним чином навіть не намагався їх відшкодувати.
Суд вважає, що дотримання правил внутрішнього розпорядку і залучення до робіт з благоустрою території установи є обов`язком засудженого, і зазначає, що наявність лише одного заохочення, за наявності 22 стягнень, не свідчать про безумовне виправлення ОСОБА_5 , останній, на переконання суду, лише розпочав свій шлях до виправлення.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави, які б вказували на сумлінну поведінку засудженого і те, що ставленням до праці він довів своє виправлення, тому на час розгляду його відповідного клопотання не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відтак, беручи до уваги, що за вироком суду ОСОБА_5 хоч і відбув більше ніж 3/4 частини строку призначеного покарання, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого та з огляду на суспільну небезпеку вчинених злочинів, поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, і є правом, а не обов`язком суду, суд вважає, що для досягнення цілей покарання засуджений ще потребує нагляду в умовах відбування покарання у виді позбавлення волі, тому в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.
Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор може подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, у той же строк і порядок, але з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1