Провадження № 1-кп/522/869/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 в режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та за допомогою власних технічних засобівчерез програму «EASYCON», на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003152 від 24.10.2020 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт Казанка, Миколаївська область, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 без постійного місця проживання, який в силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимим;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, українця, уродженця м. Одеси, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:
- 27.11.2012 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. Звільнився 13.03.2013 року;
- 19.10.2015 року вироком Суворовського районного суду м. Одеси за ч. 2 ст. 289 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців. Звільнився 14.07.2017 року на підставі ст. 81 КК України;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, українця, уродженця с. Журавлинка, Голованівського району, Кіровоградської області, який має незакінчену середню освіту, не працевлаштованого, неодруженого, без постійного місця проживання, раніше судимого:
- 17.06.2020 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч. 2 ст. 187 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 7 років 3 місяці з конфіскацією майна. Строк відбування покарання зараховано з 26.11.2016 року. Звільнився 13.07.2020 року;
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою власних технічних засобів через програму «EASYCON»),
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор»),

ВСТАНОВИВ:

Викладення обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.
24.10.2020 року приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вступив у попередню змову з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , направлену на таємне викрадення чужого майна, рухались в пошуках об`єкту та можливості реалізувати свій корисливий мотив по вул. Базарна в місті Одесі.
Приблизно о 13 годині 10 хвилин, проходячи біля будинку № 84 по вул. Базарна в м. Одесі, помітили припаркований біля будинку автомобіль марки «NISSAN», модель «CIVILIAN», тип: автобус, номер кузова: VIN: НОМЕР_1 , у кузові білого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », належний потерпілому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Перебуваючи в тому ж місці та в той же час, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 вирішили реалізувати свій злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, заглянувши через вікно, помітили в салоні вищевказаного автомобіля речі, які і визначили предметом свого злочинного посягання.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , шляхом розбиття скла дверей з правого боку, проникли до автомобілю, впевнившись, що їх дії є непомітними для оточуючих, усвідомлюючи, що свідків немає та їх дії носять таємний характер, розуміючи наслідки цих дій та свідомо бажаючи їх настання, викрали три крісла з автомобілю, вартістю 300 гривень кожне, загальною вартістю 900 гривень, магнітофон марки «Pioner», вартістю 570 гривень, дві колонки марки «Pioner», загальною вартістю 500 гривень.
Виконавши всі дії, які ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , вважали за необхідні, з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, місце вчинення кримінального правопорушення залишили, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Даним кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_10 завдано матеріальний збиток у розмірі 1 970 гривень.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням до сховища, за попередньою змовою групою осіб.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням до сховища, за попередньою змовою групою осіб.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням до сховища, за попередньою змовою групою осіб.

Досліджені під час судового розгляду докази.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини кримінального правопорушення, які описані в обвинувальному акті та пояснив суду наступне. Вказав, що дійсно в жовтні 2020 року, більш точний час не пам`ятає, він перебував разом із раніше йому знайомими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в м. Одесі. Прогулюючись по вул. Базарна, вони побачили автобус. Впевнившись, що за ними ніхто не спостерігає, вони вирішили залізти в автобус та витягнути з нього три крісла, магнітофон та дві колонки, які в подальшому здали в пункт прийому металобрухту. Після чого, місце вчинення кримінального правопорушення вони покинули.
У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не порушувати закон.
Просив суд суворо його не карати, врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та суворо не карати. Зазначив, що потерпілий претензій будь-якого характеру до нього не має.
Захисник обвинуваченого просив суворо не карати його підзахисного, врахувати його щире каяття, наявність двох неповнолітніх дітей на утриманні та призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання призначивши іспитовий строк.
Прокурор ОСОБА_6 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з можливістю застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини кримінального правопорушення, які описані в обвинувальному акті та пояснив суду наступне. Вказав, що дійсно в жовтні 2020 року, більш точний час не пам`ятає, він перебував разом із раніше йому знайомими ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в м. Одесі. Прогулюючись по вул. Базарна, вони побачили автобус. Впевнившись, що ними ніхто не спостерігає, вони вирішили залізти в автобус та витягнути з нього три крісла, магнітофон та дві колонки, які в подальшому здали в пункт прийому металобрухту. Після чого, місце вчинення кримінального правопорушення вони покинули. Грошима розпорядились на власний розсуд, а саме пропили.
У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не порушувати закон.
Просив суд суворо його не карати, врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та суворо не карати. Зазначив, що потерпілий претензій будь-якого характеру до нього не має.
Захисник обвинуваченого просила суворо не карати її підзахисного, врахувати його щире каяття, погіршення стану здоров`я, те, що йому необхідно наглядати за батьками та призначити покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України.
Прокурор ОСОБА_6 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини кримінального правопорушення, які описані в обвинувальному акті та пояснив суду наступне. Вказав, що дійсно в жовтні 2020 року, більш точний час не пам`ятає, він перебував разом із раніше йому знайомими ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в м. Одесі. Прогулюючись по вул. Базарна, вони побачили автобус. Впевнившись, що ними ніхто не спостерігає, вони вирішили залізти в автобус та витягнути з нього три крісла, магнітофон та дві колонки, які в подальшому здали в пункт прийому металобрухту. Після чого, місце вчинення кримінального правопорушення вони покинули.
У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не порушувати закон.
Просив суд суворо його не карати, врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні та суворо не карати. Зазначив, що потерпілий претензій будь-якого характеру до нього не має.
Захисник обвинуваченого просив суворо не карати його підзахисного, врахувати його щире каяття та призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання призначивши іспитовий строк.
Прокурор ОСОБА_6 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Потерпілий ОСОБА_10 у судове засідання призначене на 17.05.2022 року не з`явився, в матеріалах кримінального провадження міститься заява, згідно якої останній просив проводити судовий розгляд без його участі. Матеріальний збиток відшкодовано ОСОБА_10 частково, обвинуваченим просить призначити покарання на розсуд суду. Потерпілий був присутній в одному із судових засідань, в якому надав покази по кримінальному провадженні.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пояснив суду наступне. Вказав, що проживає за адресою: АДРЕСА_4 був припаркований на стоянці по вул. Базарна, номер будинку не пам`ятав. Автобус завжди був закритий. Точний час не пам`ятає, але приблизно восени 2020 року, коли була глибока осінь, але снігу ще не було, йому подзвонили по телефону та сказали, що хтось ходить в його автобусі. Через пів години він був біля автобусу і побачив, що декілька сидінь були викручені. Він пішов на Олександрівський проспект, в пункт прийому металобрухту, де побачив свої сидіння з автобусу. Потім проходивши по вул. Пантелеймонівська, в кафе «Роза вітрів», він побачив як в кафе гуляють хлопці. Коли незнайомий хлопець показав йому відео як з його автобусу виносили сидіння, він побачив, що саме ці хлопці, які сиділи в кафе, він зрозумів, що це були вони та подзвонив в поліцію. Потерпілий впізнав ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як таких, що викрали майно з його автобусу, на яких йому вказав свідок.
Щодо міри покарання потерпілий просив суворо не карати обвинувачених, оскільки претензій будь-якого характеру до них не має.
Прокурор в судовому засіданні відмовився від допиту заявлених свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , у зв`язку з наданням обвинуваченими визнавальних показів.
Крім визнання вини обвинуваченими в повному обсязі, їх винність у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена наданими стороною обвинувачення доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, які було досліджено судом безпосередньо.
Під час судового розгляду кримінального провадження судом досліджено письмові докази, які також підтверджують вину ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме:
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003152 від 24.10.2020 року щодо надходження 24.10.2020 року до чергової частини Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області заяви ОСОБА_10 , в якій він просить вжити заходів правового характеру до невстановленої особи, яка 24.10.2020 року приблизно о 13 год. 15 хв., перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, біля буд. №84, таємно з автомобіля марки «NISSAN», модель «CIVILIAN», тип: автобус, номер кузова: VIN: НОМЕР_1 , у кузові білого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », викрали три крісла з автомобілю, вартістю 300 грн. кожне, магнітофон марки «Pioner», вартістю 570 грн., а також дві колонки марки «Pioner», вартістю 500 грн. Сума збитку становить 1970 грн. (ЄО №52285 від 24.10.2020 року), правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України (а. с. 1);
- рапорт інспектора чергового Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 від 24.10.2020 року щодо отримання заяви та зареєстровання ЄО за №52285 від 24.10.2020 року як: крадіжка. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне: 24.10.2020 року о 14 год. 23 хв. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 24.10.2020 року о 13 год. 55 хв. за адресою: Приморський район, м. Одеса, вул. М. Арнаутська, кут Олександрівський проспект, заклад «Роза вітрів», на стоянці, обікрали автобус «Нісан», д/н ВН2501АА, розбили скло та вкрали сидіння. Заявник: ОСОБА_10 (а. с. 6);
- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 24.10.2020 року від ОСОБА_10 (а. с. 7-8);
- протокол огляду від 24.10.2020 року цифрового фотоапарату, проведеного в присутності двох понятих та потерпілого. Об`єктом огляду є ділянка місцевості розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 84, а саме частина проїзної частини, уздовж бордюру. Ділянка розміром приблизно 8х4 метра квадратних. На ділянці перебуває транспортний засіб автобус марки «NISSAN», модель «CIVILIAN» у кузові білого кольору з різнокольоровими надписами «графіті», д/н НОМЕР_2 . В ході огляду виявлено, що пасажирські двері автобусу розташовані в сторону проїзної частини. В ході огляду виявлено пошкодження верхньої лівої частини скла, у вигляді розбиття. В ході огляду виявлено, що між водійським сидінням та пасажирським перебуває металева конструкція, на якій знаходяться дроти та металеві цвяхи (а. с. 9-11);
- фототаблиця до протоколу огляду місця події від 24.10.2020 року за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 84, складена слідчим СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_15 , яка містить 9 фото зроблених методом масштабної фотозйомки (а. с. 12-16);
- протокол огляду від 24.10.2020 року цифрового фотоапарату, проведеного в присутності двох понятих та потерпілого слідчим Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_15 . В ході огляду виявлено кімнату заставлену металевими виробами. Поверх металевих виробів виявлено автобусні сидіння у кількості три штуки, сіро-жовтого кольору, з наявними пошкодженнями у нижній частині сидіння. Сидіння перебували у складеному положенні. На вказані сидіння потерпілий ОСОБА_10 вказав як на такі, що раніше були викрадені з автобусу марки «NISSAN» (а. с. 17-19);
- фототаблиця до протоколу огляду місця події від 24.10.2020 року за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, 84, складена слідчим СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_15 , яка містить 6 фото зроблених методом масштабної фотозйомки (а. с. 20-22);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.10.2020 року за результатами якого свідок ОСОБА_11 впізнала особу на фото №1, на якому зображений ОСОБА_4 , як особа, яка 24.10.2020 року приблизно о 13 год. 15 хв. перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, біля буд. 84, разом з двома іншими особами, розбив скло та проник до автомобіля марки «NISSAN», д/н НОМЕР_2 , звідки викрали автомобільні крісла, після чого зникли у невідомому напрямку (а. с. 39-40);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.10.2020 року за результатами якого свідок ОСОБА_11 впізнала особу на фото №3, на якому зображений ОСОБА_3 , як особа, яка 24.10.2020 року приблизно о 13 год. 15 хв. перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, біля буд. 84, разом з двома іншими особами, розбив скло та проник до автомобіля марки «NISSAN», д/н НОМЕР_2 , звідки викрали автомобільні крісла, після чого зникли у невідомому напрямку (а. с. 41-42);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.10.2020 року за результатами якого свідок ОСОБА_11 впізнала особу на фото №4, на якому зображений ОСОБА_5 , як особа, яка 24.10.2020 року приблизно о 13 год. 15 хв. перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Базарна, біля буд. 84, разом з двома іншими особами, розбив скло та проник до автомобіля марки «NISSAN», д/н НОМЕР_2 , звідки викрали автомобільні крісла, після чого зникли у невідомому напрямку (а. с. 43-44);
- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.10.2020 року, згідно якого ОСОБА_5 було затримано о 15:30 год. 24.10.2020 року за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, б. 107, як особу підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (а. с. 47-50);
- ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_16 від 26.10.2020 року, якою клопотання слідчого задоволено та до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а. с. 64-65);
- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.10.2020 року, згідно якого ОСОБА_4 було затримано о 15:00 год. 24.10.2020 року за адресою: АДРЕСА_5 , як особу підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (а. с. 72-75);
- ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_16 від 26.10.2020 року, якою клопотання слідчого задоволено та до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а. с. 86-87);
- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.10.2020 року, згідно якого ОСОБА_3 було затримано о 15:00 год. 24.10.2020 року за адресою: АДРЕСА_5 , як особу підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (а. с. 96-99);
- ухвала слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_16 від 26.10.2020 року, якою клопотання слідчого задоволено та до ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а. с. 109-110);
- заява гр. ОСОБА_17 від 24.10.2020 року про добровільну видачу слідчому мобільного телефону «IPHONE», IMEI: НОМЕР_3 , який належить їй, для подальшого огляду (а. с. 113);
- протокол огляду предмету від 12.11.2020 року. Об`єктом огляду був мобільний телефон марки «iPhone X», в металевому корпусі, чорного кольору, в чохлі зеленого кольору, в якому розміщені фотографії з місця скоєння кримінального правопорушення. В ході огляду виявлено папку «Фото», далі папку «Недавні», та встановлено три фотознімки з місця вчинення кримінального правопорушення, на яких зображено як особи проникають до автобусу потерпілого та зображено розбите скло цього автобусу (Фото №3, 4, 5). Під час проведення огляду зроблено 5 фотознімків, які долучено до вищевказаного протоколу, після огляду мобільний телефон повернуто власнику на зберігання (а. с. 114);
- фототаблиця до протоколу огляду предмета складена слідчим СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_18 , яка містить 5 фото (а. с. 115-117);
- протокол огляду речей та документів від 04.12.2020 року. В ході огляду встановлено: при введені флеш-накопичувача до робочого ноутбуку, на ньому відображується відео папка, при відкритті якої в ній наявний відео файл. При відтворенні відеозапису відображується кольорове зображення: вид на Олександрівський проспект у бік ринку «Привоз». На скріншоті встановлено, як обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 з викраденими речами та свідок ОСОБА_13 йдуть по вул. Олександрівський проспект, прямуючи до місця збуту викраденого майна. Далі вказані особи з викраденими речами переходять проїзну частину по вул. Олександрівський проспект, прямуючи до місця збуту викраденого майна. Далі встановлено як обвинувачені входять до місця збуту викраденого майна за адресою: м. Одеса, Олександрівський проспект, буд. 36, а саме у залізні двері чорного кольору з надписом «Металл Прием 24/7», та додаток до протоколу огляду предмета (відеозапис з камер відеоспостереження) (а. с. 120-122);
- протокол огляду предмету від 05.12.2020 року, об`єктом огляду є: автомобільні крісла з автомобілю марки «NISSAN», модель «CIVILIAN», тип: автобус, номер кузова: VIN: НОМЕР_1 , у кузові білого кольору, д/н НОМЕР_2 . В ході огляду виявлено: розмір 500х505х885 мм. Каркас крісел металевий із значними потертостями із чохлами сірого кольору (а. с. 124);
- фототаблиця до протоколу огляду предмета складена слідчим СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_18 , яка містить 2 фото (а. с. 125);
- постанова про визначення ринкової вартості рухомого майна від 25.11.2020 року, якою постановлено проведення оцінки рухомого майна, проведення якої доручено експерту ТОВ «Солар Нова» (а. с. 128-129);
- звіт про незалежну оцінку вартості рухомого майна, а саме: три крісла с автомобілю марки «NISSAN», модель «CIVILIAN», тип: автобус, номер кузова: VIN: НОМЕР_1 , у кузові білого кольору, д/н НОМЕР_2 , магнітофон марки «Pioner», дві колонки марки «Pioner», від 25.11.2020 року складений ТОВ «СОЛАР НОВА», згідно якого ринкова вартість рухомого майна становить 1970 гривень (а. с. 130-137).
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням до сховища, за попередньою змовою групою осіб.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 містять склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням до сховища, за попередньою змовою групою осіб.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 містять склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням до сховища, за попередньою змовою групою осіб.

Нормативно-правове обґрунтування.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші обставини.
Обов`язок доказування, обставин зазначених у ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.
Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Ретельно дослідивши в повному обсязі й зіставивши зібрані у кримінальних провадженнях докази, надавши їм правову оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд прийшов до висновку, що вони в своїй сукупності та взаємозв`язку узгоджуються між собою та є допустимими і достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Мотивування прийнятого рішення.
При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.
Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ч. 1 ст. 63 КК України покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.
Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
У частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Таким чином, підстава застосування ст. 69 КК України складається з двох елементів, що характеризують вчинений злочин і особу винного, а саме: а) наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, що певним чином характеризують особу винного.
Крім того, відповідно до висновку суду касаційної інстанції, викладеного у постанові ВС/ККС у справі № 712/4384/20 від 27.04.2021 року, для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України).

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, не одружений, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований в Дніпропетровській області, в м. Одесі без постійного місця проживання, те, що у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку не значиться, та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.
Захисник обвинуваченого вказав, що ОСОБА_3 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, однак доказів на підтвердження цього суду не надав.
В свою чергу, суд бере до уваги і зміст обвинувачення, яке складається з одного епізоду та те, що ОСОБА_3 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, покарання у виді громадських робіт за попереднім вироком відбув повністю.
Також суд враховує, що обвинуваченим матеріальну шкоду фактично потерпілому на теперішній час відшкодовано частково, однак в матеріалах справи наявна заява від потерпілого, який претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.
За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, у виді трьох років позбавлення волі.
Однак, врахувавши в сукупності наведені вище обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.
При цьому суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, які будуть достатніми для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.
Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та досягне своєї мети.
Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий 24.10.2020 року, та на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.10.2020 року, тримається під вартою, тобто з моменту його затримання необхідно рахувати його строк попереднього ув`язнення, який на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід врахувати в строк відбування покарання із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Враховуючи викладене, у випадку порушення ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків або при систематичному вчиненні правопорушень, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суду при направленні засудженого для відбування призначеного покарання необхідно буде на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення у період із 24.10.2020 року по день звільнення його з місць тримання під вартою включно.
Запобіжний захід, застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2022 року стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою скасувати та ОСОБА_3 негайно звільнити з місць тримання під вартою, у зв`язку з призначенням покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, не одружений, має середню освіту, не працевлаштований, зареєстрований в Одеській області, в м. Одеса без постійного місця проживання, має проблеми із здоров`ям, раніше двічі судимий, звільнився на підставі ст. 81 КК України, те, що у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку не значиться, та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.
В свою чергу, суд бере до уваги і зміст обвинувачення, яке складається з одного епізоду.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення та має хронічні проблеми із здоров`ям, що підтверджено документально.
Крім того, суду надано докази того, що перебуваючи під вартою, ОСОБА_4 залучався до роботи на території ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є рецидив злочинів.
Також суд враховує, що обвинуваченим матеріальну шкоду фактично потерпілому на теперішній час відшкодовано частково, однак в матеріалах справи наявна заява від потерпілого, який претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має.
За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який має тяжкі хронічні захворювання, раніше судимий, однак зміст обвинувачення складається лише з одного епізоду, наявність двох пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючої покарання обставини, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, та визначенням основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією цієї статті у виді позбавлення волі строком на два роки.
Таким чином, саме призначення реального покарання, в даному випадку відповідає морально-етичним і правовим нормам, та буде забезпечувати однаковий (рівний) для будь-кого із громадян обов`язок понести за вчинений злочин відповідальність.
Суд вважає, що вказаний вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання.
Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.
Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий 24.10.2020 року, та на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.10.2020 року, тримається під вартою, тобто з моменту його затримання необхідно рахувати його строк попереднього ув`язнення, який на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід врахувати в строк відбування покарання із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Запобіжний захід, застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2022 року стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити в силі до вступу вироку в законну силу.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, не одружений, з незакінченою середньою освітою, не працевлаштований, без постійного місця проживання, та те, що у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку не значиться.
В свою чергу, суд бере до уваги і зміст обвинувачення, яке складається з одного епізоду.
Суд також звертає увагу на те, що маючи судимість за корисливий злочин, через три місяці після звільнення по відбуттю покарання ОСОБА_5 вчинив новий корисливий злочин проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, що свідчить про криміногенний нахил характеру обвинуваченого. Також суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.
Також суд враховує, що обвинуваченим матеріальну шкоду фактично потерпілому на теперішній час відшкодовано частково, однак в матеріалах справи наявна заява від потерпілого, який претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відсутні.
За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років.
З урахуванням вище наведеного, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання останнього буде призначення виключно найсуворішого покарання пов`язаного із ізоляцією від суспільства.
Підстав для застосування положень статтей 69 та 75 КК України судом не встановлено.
Таким чином, саме призначення найбільш суворого покарання, в даному випадку відповідає морально-етичним і правовим нормам, та буде забезпечувати однаковий (рівний) для будь-кого із громадян обов`язок понести за вчинений злочин відповідальність в межах санкції відповідної статті кримінального закону.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив нове кримінальне правопорушення через три місяці після звільнення по відбуттю покарання, зважаючи на наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, у виді 3 років позбавлення волі.
Суд вважає, що вказаний вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме меті призначення покарання.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_5 був затриманий 24.10.2020 року, та на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.10.2020 року, тримається під вартою, тобто з моменту його затримання необхідно рахувати його строк попереднього ув`язнення, який на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід врахувати в строк відбування покарання із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Запобіжний захід, застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2022 року стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, залишити в силі до вступу вироку в законну силу.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.
Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.
Витрати для проведення експертиз відсутні та цивільний позов не заявлено.
Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.
Речові докази, а саме диски із відео файлами в кількості 2 шт. зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 5, 50, 61, 65, 69, 72, 75, 76, 185 КК України, ст. 100, 367-371, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід, застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2022 року стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою скасувати та ОСОБА_3 негайно звільнити з місць тримання під вартою, у зв`язку з призначенням покарання не пов`язаного з позбавленням волі.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання, при цьому строк відбування покарання ОСОБА_3 необхідно буде рахувати з 24.10.2020 року до моменту звільнення його з місць тримання під вартою.
Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України, та визначенням основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією цієї статті у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 24.10.2020 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 термін його попереднього ув`язнення у період із 24.10.2020 року по день набрання вироком законної сили включно.
Запобіжний захід, застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2022 року стосовно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити в силі до вступу вироку в законну силу.
Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 24.10.2020 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_5 термін його попереднього ув`язнення у період із 24.10.2020 року по день набрання вироком законної сили включно.
Запобіжний захід, застосований ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.04.2022 року стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, залишити в силі до вступу вироку в законну силу.
Речові докази, а саме:
- фотознімки, які містяться в мобільному телефоні марки «iPhone X», в металевому корпусі, чорного кольору в чохлі зеленого кольору зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- цифровий диск з відеозаписами подій 24.10.2020 року з камер відеоспостереження «Безпечне місце» встановлених за адресою: м. Одеси, вул. Мала Арнаутська, б. 105, зберігати в матеріалах кримінального провадження;
- автомобільні крісла з автомобілю марки «NISSAN», модель «CIVILIAN», тип: автобус, номер кузова: VIN: НОМЕР_1 , у кузові білого кольору, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », належний потерпілому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вважати повернутим його власнику.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1