Справа № 308/3966/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ужгород клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 29.03.2022 у кримінальному провадженні №0000151
в с т а н о в и в:
до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання від адвоката ОСОБА_3 , у якому вона просить суд скасувати арешт на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», моделі «632 02», номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Клопотання обґрунтоване тим, що на момент розгляду відповідного клопотання відсутні правові підстави для арешту майна, наслідки арешту майна не є співмірними з інтересами держави, а обмеження права власності іноземної компанії, яка приймає безпосередню позитивну участь у волонтерській діяльності, не є загальним завданням кримінального провадження. Зокрема, встановлений арешт на вищевказаний транспортний засіб завдає реальної репутаційної шкоди Державі Україна на міжнародній арені та у дружніх відносинах з підприємцями, зареєстрованими у Чеській Республіці.

Прокурор клопотання про скасування арешту підтримав, просив суд клопотання про скасування арешту задовольнити повністю. Вказує на те, що потреба накладення арешту на відповідний транспортний засіб відпала. Крім того, посилається на рішення ради оборони області від 22.04.2022 про примусове відчуження транспортного засобу.

Адвокат ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту просила залишити без розгляду.

Вирішуючи подане клопотання про скасування арешту, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно зі статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на мирне та вільне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (частина 1 статті 16 КПК України).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Порядок скасування арешту майна визначений статтею 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу змісту вказаної норми вбачається, що з клопотанням про скасування арешту майна може звернутись підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Крім того, за правилами статей 171-174 КПК України у клопотанні про скасування арешту має бути зазначено наступне: перелік і вид майна, арешт, який має бути скасовано; яким процесуальним документом та коли був накладений арешт; мотивація чому слід скасувати арешт. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення подання про скасування арешту на транспортний засіб, суд встановив наступне.

Ухвалою слідчого судді від 29.03.2021 накладено арешт на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», моделі «632 02», номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Власником вказаного транспортного засобу є торгова фірма «VO-Trans EU s.r.o.», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до витягу з торгового реєстру, веденого міським судом Прага відділу «С», вставка 232480, торгова фірма «VO-Trans EU s.r.o.» вказаний суб`єкт господарювання здійснює автотранспортні, у тому числі, й пасажирські перевезення.

Постановляючи ухвалу про накладення арешту від 29.03.2021, слідчий суддя виходив з того, що транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», моделі «632 02», номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та дозвіл НОМЕР_4 має значення речового доказу у кримінальному проваджені, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Також суд з`ясував, що згідно з витягом з рішення Закарпатської обласної військової адміністрації №22 від 22.04.2022 «Про невідкладні заходи для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави» погоджено примусове відчуження майна (автобус марки «MERCEDES- BENS», моделі «TOURISMO RHD-L», державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_5 , який перебуває у власності суб`єкта підприємницької діяльності „ ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ) - військовій частині НОМЕР_6 для потреб оборони у порядку, визначеному Законом України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану».

Зазначене рішення введене в дію розпорядження Закарпатської обласної військової адміністрації від 22.04.2022 №144.

Аналізуючи обґрунтованість заявленого адвокатом ОСОБА_3 клопотання, суддя вказує на наступне.

Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.06.2005 р. у справі «Бакланов проти Російської Федерації», від 24.03.2005 р. у справі «Фрізен проти Російської Федерації» наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Розглядаючи клопотання, подане в порядку статті 174 КПК України, суд не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що однією із засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України, суд дійшов до висновку про те, що клопотання про скасування арешту майна необхідно задовольнити повністю.

Слід зазначити про те, що приписами статті 174 КПК України за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна не передбачено такого судового рішення, як залишення клопотання без розгляду. У зв`язку з цим суд розцінює волевиявлення адвоката ОСОБА_3 про залишення клопотання про скасування арешту майна без розгляду як не підтримання вимог поданого нею клопотання, що, у свою чергу, не є безумовною підставою для відмови у скасування арешту та не позбавляє суддю можливості вирішити питання про скасування арешту з урахування інших обставин кримінального провадження.

Керуючись статтями 22, 170-174,376 КПК України, суддя
п о с т а н о в и в:
клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 29.03.2022 у кримінальному провадженні №0000151, задовольнити повністю.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 29.03.2022 у кримінальному провадженні №0000151 на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», моделі «632 02», номерний знак Чеської Республіки НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та дозвіл НОМЕР_4
Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1