УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2022 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з секретарем: ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 201/9248/20 (провадження № 1-кп/201/240/2022), відомості про яке 19 червня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000493, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п.1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська здійснюється судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України.

На розгляд учасників судового провадження було поставлене питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до спливу двомісячного строку.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що на даний час продовжують існувати ризики, які враховувалися при застосуванні та продовженні обвинуваченому такого виду запобіжного заходу, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачений може переховуватись від суду з врахуванням інкримінованих останньому діянь та можливого призначення покарання за данні дії.

Захисники - адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 посилаючись на недоведеність зазначених прокурором ризиків, а також відсутність обґрунтування неможливості запобігання вказаного ризику застосувавши інший більш м`який запобіжний захід, у зв`язку із чим, враховуючи стан здоров`я обвинуваченого, а також міцність його соціальних зв`язків, просили змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід на непов`язаний із триманням під вартою, а саме на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку своїх захисників та просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який.

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом також встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2022 року, з урахуванням наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою було продовжено до 02 жовтня 2022 року.

Таким чином, вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд доходить висновку про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали і не зменшились, оскільки ОСОБА_6 продовжує обвинувачуватись у скоєнні тяжкого та особливо тяжких злочинів, за які передбачене максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі, при цьому, судовий розгляд кримінального провадження триває, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачений ОСОБА_6 має можливість переховуватись від суду та перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а отже, з урахуванням наявності зазначених ризиків, а також з огляду на тяжкість вчинених злочинів, характеру інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 стороною обвинувачення діянь, і тяжкістю можливого покарання, що йому загрожує, беручи до уваги особу обвинуваченого, стан його здоров`я та обставини, визначені у ст. 178 КПК України, колегія суддів доходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, який не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, а отже, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою та з врахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України без визначення розміру застави.

В той же час, суд вважає, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його обрання, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, визначених в ч. 1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з обвинуваченням у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів є підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

Крім того, суд не може врахувати як беззаперечні доводи сторони захисту та підстави для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 те, що у останнього є міцні соціальні зв`язки, оскільки ці обставини не зменшують ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та вони існували і на момент вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці. Оцінюючи посилання сторони захисту щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , суд не може беззаперечно визнати даний факт, як підставу неможливості продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як жодних медичних висновків з приводу неможливості перебування обвинуваченого ОСОБА_6 в умовах ізоляції від суспільства та неможливості надання медичної допомоги останньому в умовах ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» на адресу суду надано не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 184, 194, 197, 199, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 27 листопада 2022 року.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, є 27 листопада 2022 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом та не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3