н/п 1-кп/490/381/2017
Центральний районний суд м. Миколаєва
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2022 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003376 від 20 липня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, має базову загальну середню освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2016 року народження, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, востаннє:

- 15.11.2010 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 02.03.2021 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.296 КК України до штрафу в сумі 17000 гривень,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Миколаєві, є громадянином України, має базову загальну середню освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2012 року народження, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, востаннє:

- 22.03.2016 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.187, ст.69 КК України до 4 років позбавлення волі без конфіскації майна, скасованого в частині призначеного покарання вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 08.09.2016 року та засуджено до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

- 22.09.2016 року Заводським районний судом м.Миколаєва за ч.1 ст.121, ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, скасованого вироком Миколаївського апеляційного суду від 16.11.2018 року та засуджено до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частки майна, яке є його власністю;

- 18.10.2019 року Заводським районний судом м.Миколаєва за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до 9 років позбавлення волі із конфіскацією 1/2 частки майна, яке є його власністю,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

10.07.2016 року о 10:00 годині ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в квартирі АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_4 .. Знаходячись за вказаною адресою, у них виник умисел, спрямований на таємне заволодіння чужим майном, що перебувало в квартирі АДРЕСА_4 .

З метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на таємне заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи повторно, за попередньою змовою, розподіливши ролі, розробили спосіб та механізм викрадення чужого майна. Так, вони вийшли на балкон, де ОСОБА_4 розбив скло вікна та проник до квартири АДРЕСА_5 , а ОСОБА_3 відповідно до попередніх домовленостей, залишився на балконі спостерігати, щоб їх дії не були помічені оточуючими громадянами. Проникнувши до квартири АДРЕСА_5 , ОСОБА_4 таємно заволодів: пляшкою вина марки "Сердолик Тавриди" вартістю 180 гривень; тонометром вартістю 110 гривень; статуеткою у вигляді орла вартістю 20 гривень; картою Миколаївської області вартістю 10 гривень; жалюзі в кількості 4 одиниці, вартістю 250 гривень кожна, на загальну суму 1000 гривень, заволодівши вказаними речами ОСОБА_4 , за попередньою домовленістю передав ОСОБА_3 , який допоміг перенести їх до квартири.

Після чого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядились викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 1320 гривень.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, винним себе визнав в повному обсязі та підтвердив факт вчинення ним крадіжки майна ОСОБА_8 за вищевикладених обставин. Також, зазначив, що частину викраденого майна його брат ОСОБА_3 продав на ринку, а виручені грошові кошти вони розподілили між собою порівну, які у подальшому витратив на власні потреби.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, винним себе визнав в повному обсязі та підтвердив факт вчинення ним крадіжки майна ОСОБА_8 за вищевикладених обставин.

Показання допитаних в судовому засіданні обвинувачених є послідовними, логічними та такими, що узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, з огляду на що суд приймає їх до уваги та кладе в основу вироку.

Крім визнання обвинуваченими своєї вини, їх вина у вчиненні злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 20.07.2016 року з фототаблицею до нього, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_8 , місцем вчинення злочину є квартира, що розташований по АДРЕСА_6 . Під час проведення огляду балконного приміщення даної квартири, в правому дальньому куті виявлено розбите вікно та на підлозі присутні уламки скла.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.08.2016 року, свідок ОСОБА_9 у присутності двох понятих, яким були роз`яснені їх права та обов`язки, які підтвердили даний факт своїми підписами, впізнав ОСОБА_3 за рисами його обличчя, кольором шкіри та зачіскою, і вказав на нього, як на особу, яка в липні місяці 2016 року продала йому жалюзі.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.08.2016 року, свідок ОСОБА_9 у присутності двох понятих, яким були роз`яснені їх права та обов`язки, які підтвердили даний факт своїми підписами, впізнав ОСОБА_4 за рисами його обличчя, зачіскою та будовою щелепи, і вказав на нього, як на особу, яка продала йому жалюзі білого кольору.

Згідно заяви громадянина ОСОБА_10 від 26.07.2016 року, ним було добровільно видано співробітникам поліції пляшку вина "Сердолик Тавриди" ємністю 0,7 літрів виробництва "МПП СССР", яку він придбав приблизно після десятих чисел липня 2016 року на Центральному ринку м.Миколаєва у наглядно знайомого хлопця.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.08.2016 року, свідок ОСОБА_10 у присутності двох понятих, яким були роз`яснені їх права та обов`язки, які підтвердили даний факт своїми підписами, впізнав ОСОБА_3 за рисами його обличчя та зачіскою, і вказав на нього, як на особу, яка на Центральному ринку в м.Миколаєві продала йому сигарети та вино часів СРСР.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.08.2016 року, свідок ОСОБА_11 у присутності двох понятих, яким були роз`яснені їх права та обов`язки, які підтвердили даний факт своїми підписами, впізнав ОСОБА_3 за рисами його обличчя та зачіскою, і вказав на нього, як на особу, яка на Центральному ринку в м.Миколаєві пропонувала йому купити сигарети та вино радянського походження.

Згідно заяви ОСОБА_3 , ним було добровільно видано співробітникам поліції карту Миколаївської області 1985 року випуску, яка була викрадена ним разом з іншими речами приблизно в десятих числах липня місяця 2016 року з квартири АДРЕСА_4 , спільно з його братом ОСОБА_4 .

Відповідно до заяви ОСОБА_4 від 26.07.2016 року, ним було добровільно видано співробітникам поліції дерев`яну статуетку у вигляді орла та пристрій для вимірювання тиску часів СРСР, які були викрадені з квартири АДРЕСА_4 , в середині липня 2016 року.

Згідно протоколу огляду речей від 26.08.2016 року із фототаблицею до нього, предметом огляду є: дерев`яна статуетка у вигляді орла коричневого кольору та шкіряна сумка чорного кольору, в якій знаходиться пристрій для вимірювання тиску, що добровільно були видані ОСОБА_4 ; пляшка вина "Сердолик Тавриды", об`ємом 0,7 л, яку добровільно було видано ОСОБА_10 ; карта Миколаївської області, яку добровільно видав ОСОБА_3 ..

Відповідно до висновку експерта від 14.09.2016 року №09/3-194, середня ринкова вартість досліджуваної статуетки у вигляді орла, станом на 20.07.2016 року могла становити 20,00 грн. (двадцять гривень нуль копійок); середня ринкова вартість досліджуваного тонометру в шкіряному чохлі, станом на 20.07.2016 року могла становити 110,00 грн. (сто десять гривень нуль копійок); встановити ринкову вартість досліджуваної пляшки вина не представилось можливим; середня ринкова вартість досліджуваної мапи Миколаївської області, станом на 20.07.2016 року могла становити 10,00 грн. (десять гривень нуль копійок).

Згідно товарного чеку від 24.08.2016 року, вартість жалюзів у кількості 4 одиниць складає 1000 гривень.

Згідно товарного чеку від 24.08.2016 року, виданого ФОП ОСОБА_12 , вартість вина червоного «Сердолик Тавриди» об`ємом 0,7 літрів складає 180 гривень.

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 11 листопада 2016 року №416, ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням (душевною хворобою) не страждав, не страждає станом на теперішній час, у тимчасово хворобливому стані не знаходився в момент вчинення кримінального правопорушення, а виявляв та виявляє ознаки розладу особистості внаслідок поєднаного (канабіноїди, опіоїди, алкоголь) вживання психоактивних речовин (F19.71), вступінь вираженості яких така, що не позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними в період вчинення інкримінованого йому діяння. Станом на теперішній час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У застосуванні до нього примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує.

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 11 листопада 2016 року №417, ОСОБА_3 хронічним психічним захворюванням не страждає, а виявляє ознаки органічного розладу у виді легкого когнітивного розладу. В будь якому іншому тимчасово хворобливому психічному стані, в момент інкримінованого йому правопорушенні, не перебував. Ступінь вираженості його психічних порушень така, що не позбавляла його можливості у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, усвідомлювати свої дії та керувати ними. Станом на теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У застосуванні примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує.

Всебічно, повно та неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи.

Таким чином, дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Питання щодо призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінальних правопорушень, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Разом із тим, як раніше зазначав Верховний Суд, дискреційні повноваження суду щодо призначення покарання або прийняття рішення про звільнення від його відбування мають межі, які передбачають повноваження суду призначати покарання з врахуванням відповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує, що він вчинив тяжкий злочин, його особу, а саме те, що він раніше судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2016 року народження, на обліку у лікаря психіатра не перебуває (перебував на обліку з 2005 року по 2011 рік, двічі лікувався стаціонарно в МОПЛ №1, діагноз: «Психічний розлад внаслідок раннього органічного ураження головного мозку зі зниженням когнітивних функцій. Синдром уходів і бродяжництва»), з 2014 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: «Зловживання канабіноїдами, алкоголем, димедролом», за місцем проживання характеризується посередньо, як обставину, що пом`якшує покарання - повне визнання вини, обставин, що обтяжують покарання в судовому засіданні не встановлено.

На підставі вищевикладеного, а також приймаючи до уваги обставини скоєння кримінального правопорушення, форму вини, мотиви та спосіб його вчинення, суд вважає, що вказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 з мотивів, породжених його антисоціальним способом життя, і свідчать про те, що обвинувачений не бажає ставати на шлях виправлення, має намір продовжувати злочинну діяльність та є суспільно небезпечним для оточуючих, а тому обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі як таке, що буде відповідати його особі і тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і буде необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання.

Крім того, ОСОБА_3 було засуджено вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 02.03.2021 року за ч.1 ст.296 КК України до штрафу в сумі 17000 гривень, який з урахуванням положень ч.3 ст.72 КК України слід виконувати окремо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує, що він вчинив тяжкий злочин, його особу, а саме те, що він раніше судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2012 року народження, має ряд хронічних захворювань, на обліку у лікаря психіатра не перебуває (лікувався стаціонарно в МОПЛ №1 в 2002 році з діагнозом: «Опійна наркоманія. Синдром залежності»), з 2014 року перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: «Зловживання канабіноїдами, алкоголем, димедролом», за місцем проживання характеризується задовільно, як обставину, що пом`якшує покарання - повне визнання вини, обставин, що обтяжують покарання в судовому засіданні не встановлено.

Вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.10.2019 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до 9 років позбавлення волі із конфіскацією 1/2 частки майна, яке є його власністю. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 20.08.2020 року вказаний вирок залишено без змін.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.

На підставі вищевикладеного, а також приймаючи до уваги обставини скоєння кримінального правопорушення, форму вини, мотиви та спосіб його вчинення, суд вважає, що вказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 з мотивів, породжених його антисоціальним способом життя, і свідчать про те, що обвинувачений не бажає ставати на шлях виправлення, має намір продовжувати злочинну діяльність та є суспільно небезпечним для оточуючих, а тому обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України та з урахуванням положень ч.4 ст.70 КК України, що буде відповідати його особі і тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і буде необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 20.12.2016 року, відносно ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

14.04.2017 року ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , змінено на особисте зобов`язання.

10.02.2022 року ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва відносно ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому неодноразово продовжувався судом, востаннє ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 19 липня 2022 року до 16 вересня 2022 року включно.

Відповідно до ч.3 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до позбавлення волі, суд лише у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 та встановлені під час кримінального провадження обставини, суд не вбачає підстав для зміни застосованого відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили на інший.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 20.12.2016 року, відносно ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

14.04.2017 року ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , змінено на особисте зобов`язання.

25.08.2020 року ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_4 тимчасово було залишено в Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор», у зв`язку із оскарженням вироку Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.10.2019 року, який ухвалою Миколаївського апеляійного суду від 20.08.2020 року залишено без змін.

При вирішенні питання щодо зарахування обвинуваченим в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, суд виходить з наступного.

Так, ч.2 ст.4 КК України визначено, що злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

При вирішенні питання з приводу зарахування в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, суд враховує практику Великої Палати Верховного Суду у справі №663/537/17 від 29.08.2018 року, де зазначено, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

В цій же постанові Великої Палати Верховного Суду зазначено, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII. В такому разі Закон №838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону №2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону №2046-VIII, як такого, що "іншим чином погіршує становище особи", відповідно до ч.2 ст.5 КК України не допускається.

Таким чином, в даному випадку попереднє ув`язнення обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню підлягає зарахуванню у строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Крім того, слід зазначити, що у відповідності до вироку Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.10.2019 року строк відбування покарання ОСОБА_4 слід відраховувати з моменту його затримання, а саме з 20.07.2018 року. При цьому, зазначено, що у зв`язку з призначенням ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, останньому слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Судом встановлено, що покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.10.2019 року було призначено на підставі ч.4 ст.70 КК України з урахуванням вироку Миколаївського апеляційного суду від 16.11.2018 року, в якому на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII) ОСОБА_4 зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10.05.2016 року по 12.05.2016 року включно, з 12.11.2014 року до 05.06.2015 року, з 20.07.2018 року до 16.11.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягнення з обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертизи (висновок від 14.09.2016 року №09/3-194) в сумі 880 (вісімсот вісімдесят) грн. 40 коп..

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки.

Вирок Центрального районного суду м.Миколаєва від 02.03.2021 року, за яким ОСОБА_3 був засуджений за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 17000 гривень - виконувати самостійно.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили - залишити попереднім.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме з 10 лютого 2022 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII), зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення останнього в межах даного кримінального провадження з 20.12.2016 року до 14.04.2017 року та з 10.02.2022 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 /чотири/ роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів за даним вироком та злочинів, за які ОСОБА_4 засуджено вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.10.2019 року, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 9 /дев`ять/ років 3 /три/ місяці із конфіскацією 1/2 частки майна, яке є його власністю.

Запобіжний захід, який обирався відносно ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню, у вигляді особистого зобов`язання - вважати таким, що припинив свою дію.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати у відповідності до вироку Заводського районного суду м.Миколаєва від 18.10.2019 року з 20 липня 2018 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII), зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення останнього в межах даного кримінального провадження з 20.12.2016 року до 14.04.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Крім цього, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VIII), зарахувати ОСОБА_4 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення останнього, за вироком Миколаївського апеляційного суду від 16.11.2018 року з 10.05.2016 року по 12.05.2016 року включно, з 12.11.2014 року до 05.06.2015 року, з 20.07.2018 року до 16.11.2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертизи (висновок від 14.09.2016 року №09/3-194) в сумі 880 (вісімсот вісімдесят) грн. 40 коп..

Речові докази:

- дерев`яна статуетка у вигляді орла, пристрій для вимірювання тиску, пляшка вина "Сердолик Тавриды", карта Миколаївської області, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 - вважати повернутими за належністю.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженим та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1