Справа № 347/2756/21
Провадження № 1-кп/347/136/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2022 р. Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Косів кримінальне провадження, що внесене в ЄРДР 13.11.2021 року під № 0000141 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, працюючого комірником у АВ «Металобрухт», раніше не судимого, не депутата, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне легке тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин: ОСОБА_4 разом із своїм товаришем ОСОБА_7 12.11.2021, близько 22.00 год., проходили дорогою, яка пролягає повз господарство ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_2 . В той час на території згаданого господарства перебував ОСОБА_6 . При цьому, між ними на ґрунті особистих неприязних відносин виник словесний конфлікт, який супроводжувався образами та висловлюваннями нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_6 . Відтак ОСОБА_4 та ОСОБА_7 всупереч волі власника господарства зайшли на його територію, де продовжуючи згаданий конфлікт, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та бажаючи настання негативних наслідків щодо здоров`я ОСОБА_6 , умисно наніс йому декілька ударів дерев`яною палицею в різні ділянки його тіла після чого почав останньою шарпати за верхній одяг. Відтак ОСОБА_4 продовжуючи свої протиправні дії в ході згаданої шарпанини повалив ОСОБА_6 на землю, після чого кулаками рук наніс йому декілька ударів в ділянку його обличчя.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянках лівої вушної раковини, носа, лівою плечового суглобу та грудної клітки, садна в ділянках правої виличної ділянки та нижньої повіки правого ока, які відповідно до висновку експерта №150 Косівського міжрайонного відділення Івано-Франківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 25.11.2021 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Тим самим, встановлено достатність доказів для обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, які виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не визнав та пояснив, що 12.11.2021 року близько 22 години він повертався із товаришем ОСОБА_8 по вулиці додому з магазину, коли на них напала собака, яку вони прогнали і вона забігла у двір ОСОБА_6 , вони зачинили хвіртку та собаки гавкали. У двір вийшов ОСОБА_6 , якого він попросив забрати псів, внаслідок чого між ними виник словесний конфлікт із взаємними образами. ОСОБА_4 хотів піти геть, але ОСОБА_6 висловлював йому погрози, що «наб`є йому морду», що прийде до нього додому, тому ОСОБА_4 вирішив розібратися із ОСОБА_6 на місці інциденту. ОСОБА_6 вирвав зі свого забору штахетину і вийшов на вулицю. ОСОБА_4 також вирвав штахетину. ОСОБА_6 першим замахнувся на ОСОБА_4 , намагався нанести ОСОБА_4 удар в область голови, який він відбив лівою рукою, а інший удар прийняв на груди. У відповідь ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 боковий удар штахетиною в ділянку плеча, після чого останній вчепився у ОСОБА_4 і вони повалилися на землю. ОСОБА_6 тримав ОСОБА_4 за горловину светра і утримував ногами та кричав своїй жінці, що та викликала поліцію, після чого ОСОБА_4 відчув удар по голові зі сторони жінки потерпілого, а другий її удар відбив та вдарив близько двох разів ОСОБА_6 в обличчя, щоб він його відпустив; при цьому ОСОБА_4 був зверху на ОСОБА_6 . ОСОБА_6 відпустив ОСОБА_4 , останній підвівся, дружина ОСОБА_6 хотіла нанести йому удар, тому він забрав у неї штахетину, викинув її і пішов до свого товариша. В цей час ОСОБА_8 на 20-30 метрів відійшов від ОСОБА_4 та коли останній дістав удар в голову він попросив ОСОБА_8 допомогти. Стверджує, що він оборонявся штахетиною, оскільки була загроза його життю та здоров`ю. Була можливість або оборонятись або тікати, але він не тікав, бо вважав себе правим.

Потерпілий ОСОБА_6 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що 12.11.2021 року ввечері він був вдома у будинку, коли його дружина повідомила, що гавкають пси. Тоді він вийшов у двір та побачив двох незнайомців, які стояли біля паркана та біля його автомобіля, запитав у них що вони там роблять, на що вони йому відповіли: «порозводили псів…». У відповідь він їм відповів, що його пси у нього в дворі і культурно попросив їх піти, на що незнайомці висловились по-хамськи, почалися взаємні образи. ОСОБА_6 вийшов на вулицю аби зачинити своє авто, яке знаходилось за парканом (на відстані близько 5 метрів від незнайомців). В цей час ОСОБА_8 підбурював ОСОБА_4 , який зняв свою куртку і передав ОСОБА_8 , вирвав штахетину та наніс ОСОБА_6 2-3 удари в плече, звалив на землю ( ОСОБА_4 був зверху, а ОСОБА_6 знизу), наніс 3-4 удари кулаками в обличчя, штахетиною побив фару в авто. ОСОБА_6 крикнув своїй дружині, яка також вийшла на вулицю, щоб вона викликала поліцію. Тоді ОСОБА_4 відпустив ОСОБА_6 і втік до свого товариша та вони пішли геть. Стверджує, що спочатку він не хотів подавати на ОСОБА_4 заяву, але поліцейські йому повідомили, що ОСОБА_4 вже подав на нього заяву, тому й він вирішив подати заяву на ОСОБА_4 . Після спілкування із працівниками поліції ОСОБА_6 звернувся до медичного закладу.

Свідок ОСОБА_9 , допитана в судовому засіданні, пояснила, що 12.11.2021 року близько 22 год. загавкали пси і вона побачила, що двоє чоловіків ходять біля паркана їх господарства. Запитала чоловіка ОСОБА_6 чи він зачинив своє авто і останній пішов на вулицю перевірити. Потім вона побачила як один із незнайомців виламав штахетину і погрожував ОСОБА_6 , лупив по авто, тоді вона увімкнула світло на дворі та крикнула, що викликає поліцію. В цей час ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вовтузилися на землі: ОСОБА_6 лежав на землі, а ОСОБА_4 на ньому і бив у лице. ОСОБА_8 був на відстані близько 10 м від місця події. Вона повернулася в хату по телефон та зателефонувала до поліції. Коли вона підійшла до ОСОБА_10 з Кошаком ближче відтягнула за шиворіт ОСОБА_4 від ОСОБА_6 , ОСОБА_4 підвівся та хотів її бити. Потім незнайомці втекли. Майже відразу на місце події прибули працівники поліції. Коли вона підійшла до чоловіка, то побачила, що його окуляри розбиті, скло позабивалося у шкіру обличчя, а саме обличчя в крові, побите лице, руки, вухо, плече. Штахетина була вирвана одна. Сусіди надали їм відео події.

Свідок ОСОБА_8 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що 12.11.2021 року пізно ввечері він разом із ОСОБА_4 поверталися по вулиці додому, коли вибіг пес, якого вони відігнали. На вулицю вийшов ОСОБА_6 , якого вони попросили забрати пса, на що ОСОБА_6 заперечував, пішов до автомобіля на подвір`ї, взяв щось з авто і зі словами: «я зараз покажу пса…» зі штахетиною в руках вийшов на вулицю. ОСОБА_4 зняв свою куртку, готуючись до бійки. Знає ОСОБА_4 як людину, яка може за себе постояти. ОСОБА_8 відбіг на безпечну відстань 10-15 м, думаючи, що ОСОБА_4 побіжить за ним. ОСОБА_10 двічі його кликав на допомогу і ОСОБА_8 помалу пішов до місця події, де побачив бійку між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а потім ОСОБА_4 на пів шляху догнав його і він побачив у ОСОБА_4 розсічену голову. Потім вони із потерпілим зустрілись у лікарні, де він був у окулярах та видимих ушкоджень на ньому він не бачив.

Свідок ОСОБА_11 , допитаний в судовому засіданні, пояснив, що 12.11.2021 року пізно ввечері на телефонний дзвінок старшого сина та його прохання він під`їхав до ОСОБА_4 та побачив його окровавленим і підвіз його до лікарні. У лікарні до них підійшла жінка з потерпілим і почала фотографувати та кричати. Почекали ОСОБА_4 та відвезли його додому. Потерпілий в лікарні був в окулярах, а потім без окулярів, вів себе спокійно, а його дружина агресивно. Видимих тілесних ушкоджень на потерпілому він не бачив, а бачив їх лише на ОСОБА_4 , у якого на рукавах светра була кров та розсічена голова. В той день ОСОБА_11 був вдома і самої поді він не бачив.

Вина у скоєнні інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується іншими здобутими під час досудового розслідування доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_6 від 12.11.2021 року;

- копією висновку експерта №150 від 25.11.2021 року, за підсумками якої у ОСОБА_6 виявлено легкі тілесні ушкодження: синці в ділянках лівої вушної раковини, носа, лівого плечового суглобу та грудної клітки, садна в ділянках правої виличної ділянки та нижньої повіки правого ока, які спричинені від не менш як п`ятикратної ударної, ударно-ковзної дії твердих тупих предметів, яким могли бути кулаки рук або дія інших тупих предметів, можуть відповідати терміну 12.11.2021 року, не могли бути спричинені внаслідок одноразового падіння на площині та ударів до тупих предметів;

- відеозаписом на оптичному носії DVD-R, який підтверджує факт умисного нанесення тілесних ушкоджень, зокрема ОСОБА_4 ОСОБА_6 . Даний доказ наданий потерпілим ОСОБА_6 під час судового провадження та є додатковим доказом (ч. 11 ст. 290 КПК), відкритий сторонам у порядку, визначеному ст. 290 КПК, з можливостями (правами) визначеними ч. 3, 4 ст. 290 КПК України та дотриманням права на захист, рівності і змагальності сторін.

Надана стороною захисту копія висновку експерта №151 від 25.11 2021 року на підтвердження факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 за вказаних у обвинувальному акті обставин не спростовує та навіть підтверджує факт нанесення ним самим тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Оцінюючи здобуті в кримінальному провадженні та безпосередньо досліджені в судовому засіданні докази суд вважає, що вищевикладені докази встановлюють факти, які мають значення для кримінального провадження, не викликають сумнівів у своїй достовірності та не спростовані. В своїй сукупності докази є достатніми та взаємопов`язаними між собою.

Вищенаведені докази суд визнає належними та допустимими, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, мають значення для кримінального провадження та отримані у порядку, встановленому КПК України, а також узгоджуються із показами обвинуваченого, потерпілого, свідків в судовому засіданні.

Місце вчинення кримінального правопорушення було уточнено в процесі судового розгляду, зокрема, шляхом допиту обвинуваченого та потерпілого, які підтвердили, що подія сталася не на території господарства ОСОБА_6 , а безпосередньо за її межами, що саме по собі не впливає на обсяг обвинувачення та його кваліфікацію.

Твердження сторони захисту щодо вимушеного характеру дій ОСОБА_4 по відношенню до ОСОБА_6 , які підпадають під ознаки самооборони, суд оцінює критично, зважаючи на умисну поведінку обвинуваченого, спрямовану на умисне нанесення тілесних ушкоджень потерпілому (під час виникнення словесного конфлікту між ним та потерпілим ОСОБА_4 зняв свою куртку та передав її товаришу, приготувавшись до бійки, приготував знаряддя виламав штахетину, підійшов із нею до ОСОБА_6 та, продовжуючи з`ясування стосунків, умисно наносив останньому тілесні ушкодження, зокрема, будучи на потерпілому зверху після їх падіння на землю, декілька разів повертався на місце події, маючи змогу уникнути бійки).

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши обставини, підтверджені доказами, що досліджені у процесі судового розгляду і оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною, а його дії кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Судом також досліджені характеризуючі особу обвинуваченого ОСОБА_4 наступні письмові докази:

- копію паспорта ОСОБА_4 , згідно якого останній є уродженцем м.Косів Івано-Франківської області та громадянином України, зареєстрований в АДРЕСА_1 ;

- характеристики з місця проживання №169 від 02.02.2022 року та №2495 від 26.11.2021 року, відповідно до яких ОСОБА_4 характеризується позитивно, працевлаштований, проживає разом із дружиною та дітьми;

- довідку про судимість №25-18112021/26012, відповідно до якої ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності раніше не притягався;

- довідки про склад сім`ї № 3095 від 29.11.2021 року, № 158 від 02.02.2022 року та акт обстеження матеріально-побутових умов життя Косівської міської ради, відповідно до яких обвинувачений проживає разом із дружиною та трьома малолітніми дітьми в АДРЕСА_1 ;

- довідки Косівської ЦРЛ № 418 та № 377 від 26.11.2021 року, згідно з якими ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є проступком.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Натомість, щире каяття пом`якшуючою обставиною суд не визнає, адже ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе не вважав та каяття у вчиненому не висловлював.

ОСОБА_4 вперше вчинив кримінальне правопорушення, свою вину у вчиненні проступку не визнав, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, одружений та має на утриманні трьох малолітніх дітей, працевлаштований, раніше не судимий; потерпілий суворої кари йому не бажає.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже, ці дані підлягають обов`язковому врахуванню.

При цьому суд враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

З урахуванням особи обвинуваченого, його майнового стану, обставини, що пом`якшує покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе при призначенні покарання у виді штрафу у межах санкції ч.1 ст. 125 КК України. Саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, але разом з тим - буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. За цих же обставин суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом.

Процесуальних витрат у справі немає, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд Івано-Франківської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити сторонам та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1