Справа № 304/1010/22 Провадження № 1-кс/304/145/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2022 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 24 травня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

прокурор Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000080 від 24 травня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучений велосипед марки «Madison», червоного та сірого кольорів, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчужувати, користуватись та розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном. Клопотання мотивує тим, що Перечинським відділом Ужгородської окружної прокуратури здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення слідчим відділенням відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області досудового розслідування по кримінальному провадженні № 0000080 від 24 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням. Встановлено, що 24 травня 2022 року близько 14.00 год ОСОБА_5 , 1948 року народження, мешканка АДРЕСА_2 , проходила неподалік будинку №9 по вул. Вишневій у м. Перечин, де в цей час в паралельному напрямку руху на велосипеді їхав ОСОБА_4 , 1974 року народження, мешканець АДРЕСА_1 , який під час об`їду потерпілої зачепив її кермом свого велосипеду, внаслідок чого вони обоє впали на землю. В результаті падіння ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому обох променевих кісток лівої та правої рук зі зміщенням, вивих правого передпліччя. Під час проведення огляду місця події велосипед марки «Madison», червоного та сірого кольорів, вилучено та доставлено до відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Перечин, вул. Ужгородська, 37 Ужгородського району Закарпатської області. Слідчим відділення ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області постановою від 24 травня 2022 року вказаний велосипед визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він є предметом вчинення кримінального правопорушення та може містити на собі сліди вчинення злочину, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що тимчасово вилучений велосипед марки «Madison», червоного та сірого кольорів, є речовим доказом та має значення речового доказу в даному кримінальному провадженні, а також з метою встановлення причин та умов, які сприяли вищевказаній пригоді, необхідні спеціальні знання та залучення спеціалістів з подальшим проведенням експертиз, для виконання яких необхідно надати експерту доступ до вказаного велосипеду в такому стані, в якому він залишився після пригоди, тому просить клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд клопотання про накладення арешту на майно без його участі, вказане клопотання підтримує в повному обсязі, відповідно до ч. 6 ст. 107 КПК України не заперечує щодо незастосування технічних засобів фіксування під час розгляду справи та не заперечує проти визнання таких дій та результатів їх здійснення чинними.

У судове засідання власник майна ОСОБА_4 також не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 4 ст. 170 цього Кодексу у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як убачається з наданих слідчим матеріалів, 24 травня 2022 року близько 14.00 год ОСОБА_5 , 1948 року народження, мешканка АДРЕСА_2 , проходила неподалік будинку № 9 по вул. Вишневій у м. Перечин, де в цей час в попутному напрямку руху на велосипеді їхав ОСОБА_4 , 1974 року народження, мешканець АДРЕСА_1 , який під час об`їду потерпілої зачепив її кермом свого велосипеду, внаслідок чого вони обоє впали на землю. В результаті падіння ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому обох променевих кісток лівої та правої рук зі зміщенням, вивих правого передпліччя.

Також із даних матеріалів убачається, що за вищевказаним фактом 25 травня 2022 року було розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, що підтверджується Витягом з кримінального провадження № 0000080 від 24 травня 2022 року.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24 травня 2022 року вбачається, що огляд проводився в напрямку від будинку № 8 до будинку № 9 по вул. Вишневій у м. Перечин Ужгородського району Закарпатської області, де відбувся наїзд на пішохода. Після огляду велосипед марки «Madison», що належить ОСОБА_4 , вилучено та доставлено до ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Постановою заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 велосипед марки «Madison», червоного та сірого кольорів визнано речовим доказом по вказаному кримінальному провадженні та залишено на зберіганні на майданчику тимчасового тримання відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: м. Перечин, вул. Ужгородська, 37.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручан¬ня в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «Агосі проти Сполученого Королівства» від 24 жовтня 1988 року «Agosi v. UK»). Іншими слова¬ми, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

На підставі вищенаведеного слідчий суддя дійшов висновку, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див, наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A №98).

Отже, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора щодо накладення арешту на майно слід задовольнити.

Керуючись ст. 40, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 24 травня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на велосипед марки «Madison», червоного та сірого кольорів, який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчужувати, користуватись та розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном.

Виконання ухвали покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1