Дата документу 10.03.2022 Справа № 317/255/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №317/255/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/776/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали оскарження ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 29 грудня 2021 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Курськ, рф, громадянина України, з середньою освітою, який працює водієм в ЗШМД, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.125, ч.1 ст.162 КК України,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7
представника лікарні ОСОБА_8 в режимі відеоконференції «Easycon»

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 29 грудня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк поміщення ОСОБА_6 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, на 60 днів до 26 лютого 2022 року включно.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що на даний момент будь-який інший, ніж поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, запобіжний захід, на думку суду, не здатний забезпечити усунення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та встановлених в судовому засіданні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити йому запобіжний захід.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що рішення є необґрунтованим, так як він має постійну прописку та місце проживання, працює, та не має намірів переховуватись від суду, на свідків, які його обмовляють, не впливав і наміру такого не має, його судимості погашені в повному обсязі, на обліку у психіатра не перебуває.

Згідно з ухвалою суду, в провадженні Запорізького районного суду Запорізької області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.125, ч.1 ст.162 КК України. Кримінальне провадження здійснюється за правилами, визначеними Главою 39 КПК України в формі застосування примусових заходів медичного характеру.

В судовому засіданні 29 грудня 2021 року прокурор ОСОБА_9 подав клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, на 60 днів, мотивуючи клопотання тим, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, збереглись. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. Він може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інші злочини, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На переконання прокурора жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків та не нівелює ризики.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив проти клопотання та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, оскільки він не буде ухилятись від суду. Зазначив, що він не потребує психіатричного лікування, оскільки є психічно здоровим, що підтверджено відповідним висновком.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_10 , враховуючи позицію свого підзахисного, зазначила про необхідність зміни йому запобіжного заходу на більш м`який домашній арешт.

Прокурор у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про день, час та місце розгляду провадження повідомлений належним чином, клопотань про розгляд апеляційної скарги за його участю не заявляв.
Обвинувачений ОСОБА_6 на цей час перебуває в «ДФ «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства здоров`я України» у м.Дніпро.
З зазначеною установою було організовано відео конференцію задля забезпечення ОСОБА_6 можливості взяти участь у апеляційному розгляді, проте останній відмовився виходити на відеоконференцію.
Представник медичної установи ОСОБА_8 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснила, що ОСОБА_6 відмовився брати участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, пояснивши, що бажає, щоб його доставили до зали суду.
Разом з цим, з урахуванням запровадження в Україні воєнного стану, а також беручи до уваги стан здоров`я обвинуваченого, колегія суддів вважає неможливою доставку ОСОБА_6 до зали суду.
Оскільки обвинуваченому ОСОБА_6 неодноразово було забезпечено можливість взяти участь у апеляційному розгляді в режимі відоконференції, проте, останній відмовлявся виходити на відеоконференцзв`язок, колегія суддів вважає за можливе розглянути провадження без участі обвинуваченого, але за участю захисника.
Виходячи з положень кримінального процесуального законодавства, участь прокурора, як і інших учасників провадження, при розгляді апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги щодо обвинуваченого не є обов`язковою. Тому колегія суддів вважає за можливе розглянути вищевказану апеляційну скаргу і без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді; захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як зазначено у ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до вимог ст.508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Тобто, як убачається з матеріалів контрольного провадження, ОСОБА_6 є особою, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалось питання про їх застосування.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч.3 ст.199 КПК України).
Як свідчать матеріали провадження, клопотання прокурора вказаним вимогам відповідає та має всі необхідні відомості, передбачені кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені у клопотанні прокурора підстави для продовження запобіжного заходу обвинуваченого ОСОБА_6 перевірялись судом першої інстанції при розгляді клопотання. При цьому у судовому засіданні заслухані пояснення обвинуваченого, доводи його захисника, думка прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.

Із наданих матеріалів оскарження ухвали убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115 ч.2 ст.125, ч.1 ст.162 КК України, одне з яких є особливо тяжким злочином.

На обґрунтування висунутого обвинувачення прокурором надані докази, які судом першої інстанції будуть перевірятися на предмет їх належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку.
Перевірка вказаного питання на цій стадії провадження до компетенції апеляційного суду не відноситься.
Тому доводи обвинуваченого про те, що свідки його обмовляють, є передчасними та мають перевірятися судом першої інстанції в установленому законом порядку.
Перевіривши наявні матеріали провадження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, не зменшились та існують на даний час.

З врахуванням фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу, передбаченого п.2 ч.1 ст.508 КПК України, та вважає, що інший, передбачений п.1 ч.1 ст.508 КПК України, більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки останнього.
Оцінивши всі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що задля забезпечення даного провадження необхідно продовжити запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції враховано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість поміщення особи до закладу з надання психіатричної допомоги, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доводи апелянта про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, були перевірені судом першої інстанції та спростовані в оскаржуваній ухвалі.

Твердження обвинуваченого про те, що він не потребує застосування до нього вищевказаного заходу, оскілки не перебуває на обліку у психіатра, не є переконливими з урахуванням наявного в матеріалах провадження висновку судово-психіатричного експерта №431 від 19 жовтня 2020 року та №52 від 14 квітня 2021 року.

Отже підстав для задоволення поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст.407, 422-1 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 29 грудня 2021 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк поміщення ОСОБА_6 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, на 60 днів до 26 лютого 2022 року включно, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_11 ОСОБА_4