Провадження № 1-кс/761/6902/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2
підозрюваної ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погодженого з заступником начальника відділу Київської області прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Одеса, громадянки України, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, по кримінальному провадженню №0000258 від 16.03.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 28, п.п. 3, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 209 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене з заступником начальника відділу Київської області прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, п.п. 3, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 209 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим управлінням ГУ Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000258 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, п.п. 3, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 209 КК України.
31.10.2020 ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
31.10.2020 ОСОБА_3 звільнено постановою слідчого з ізолятора тимчасового тримання.
17.12.2020 керівником Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000392 від 30.10.2020 продовжено до трьох місяців, тобто до 01.02.2021.
14.01.2021 постановою заступника керівника Київської обласної прокуратури доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000392 від 30.10.2020 слідчому управлінню ГУНП в Київській області.
25.01.2021 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000392 від 30.10.2020 продовжено до 6 місяців, тобто до 01.05.2021 року.
12.03.2021 в рамках кримінального провадження №000392 від 30.10.2020 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 28 п.п. 3, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч.3 ст. 209 КК України.
16.03.2021 відносно ОСОБА_3 виділено окреме кримінальне провадження №0000258 від 16.03.2021, в якому ОСОБА_3 оголошено в розшук.
07.07.2022 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_3
03.08.2022 року підозрювана ОСОБА_3 була затримана.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали що підтверджують ці обставини.
Дії підозрюваної ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень підтверджуються наступними зібраними у справі доказами: протоколом огляду місця події від 30.10.2020, в ході якого було виявлено труп ОСОБА_11 ; протоколом затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України від 31.10.2020; повідомленням судово-медичного експерта Білоцерківського районного відділення КЗ КОР «КОБ СМЕ» від 31.10.2020, згідно якого причиною смерті ОСОБА_11 являється напад з удавленням та задушенням з метою вбивства; протоколами допиту від 05.01.2021 та додаткового допиту від 29.01.2021 свідка ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.01.2021 зі свідком ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.01.2021 року зі свідком ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 17.11.2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2020 року зі свідком ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 17.11.2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2020 року зі свідком ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 17.11.2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2020 зі свідком ОСОБА_16 ; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_17 від 05.01.2021; протоколом пред`явленням особи для впізнання за фотознімками з неповнолітнім свідком ОСОБА_17 від 05.01.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 22.01.2021; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.01.20201 зі свідком ОСОБА_18 .
Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб передбачений КПК України і вказують на вірогідну причетність ОСОБА_3 до вчинення зазначених злочинів, при цьому таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).
На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.
Доводячи існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, сторона обвинувачення зауважує про те, що ризиком є дія, яка може вчинятись з високим ступенем ймовірності.
Зухвалість вищевказаних кримінальних правопорушень свідчить про відсутність у підозрюваного будь-яких моральних принципів та дає підстави вважати, що ОСОБА_3 , розуміючи невідворотність реального покарання за вчинені нею кримінальні правопорушення, враховуючи суспільний резонанс навколо вказаних злочинів, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності, в тому числі протиправним шляхом.
Метою обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_3 є забезпечення виконання останньою покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Підставою обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_3 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити вищевказані дії, що зазначені в пунктах 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання і застосування до ОСОБА_3 найбільш суворого запобіжного заходу та зазначив, що висунута підозра на даний час не є обґрунтованою та не підтверджується у повній мірі зібраними доказами. Крім того, адвокат зазначив, що ризики позапроцесуальної поведінки підозрюваної також є не доведеними, а відтак просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Підозрювана ОСОБА_3 підтримала доводи свого захисника та зазначила, що від органу досудового розслідування не переховувалась.
Дослідивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.
Так, слідчим суддею встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що слідчим управлінням ГУ Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000258 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 28, п.п. 3, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 209 КК України.
31.10.2020 ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
31.10.2020 ОСОБА_3 звільнено постановою слідчого з ізолятора тимчасового тримання.
17.12.2020 керівником Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000392 від 30.10.2020 продовжено до трьох місяців, тобто до 01.02.2021.
14.01.2021 постановою заступника керівника Київської обласної прокуратури доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000392 від 30.10.2020 слідчому управлінню ГУНП в Київській області.
25.01.2021 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000392 від 30.10.2020 продовжено до 6 місяців, тобто до 01.05.2021 року.
12.03.2021 в рамках кримінального провадження №000392 від 30.10.2020 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 28 п.п. 3, 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 146, ч.3 ст. 209 КК України.
16.03.2021 відносно ОСОБА_3 виділено окреме кримінальне провадження №0000258 від 16.03.2021, в якому ОСОБА_3 оголошено в розшук.
07.07.2022 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надано дозвіл на затримання підозрюваної ОСОБА_3
03.08.2022 року підозрювана ОСОБА_3 була затримана.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно вимог до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Водночас, слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає,що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).
При цьому, обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, в яких суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Водночас, слідчому судді під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не надається весь обсяг доказів, зібраних під час досудового розслідування та дані щодо джерел їх отримання. Такі матеріали мають надаватися суду при судовому провадженні відповідного кримінального провадження та саме на цій стадії передбачено здійснення оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, яким закінчується судове провадження.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення(рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).
У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання й подальшого тримання під вартою.
При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження, слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Так, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_3 , та причетність підозрюваної до вчинення кримінальних правопорушень підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколом огляду місця події від 30.10.2020, в ході якого було виявлено труп ОСОБА_11 ; протоколом затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України від 31.10.2020; повідомленням судово-медичного експерта Білоцерківського районного відділення КЗ КОР «КОБ СМЕ» від 31.10.2020, згідно якого причиною смерті ОСОБА_11 являється напад з удавленням та задушенням з метою вбивства; протоколами допиту від 05.01.2021 та додаткового допиту від 29.01.2021 свідка ОСОБА_12 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.01.2021 зі свідком ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.01.2021 року зі свідком ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 17.11.2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2020 року зі свідком ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 17.11.2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2020 року зі свідком ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 17.11.2020 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.11.2020 зі свідком ОСОБА_16 ; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_17 від 05.01.2021; протоколом пред`явленням особи для впізнання за фотознімками з неповнолітнім свідком ОСОБА_17 від 05.01.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 22.01.2021; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.01.20201 зі свідком ОСОБА_18 .
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваної у вчиненні інкримінованих їй злочинів, правильність кваліфікації її дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваної, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_3 могла вчинити інкриміновані їй правопорушення.
З огляду на зазначене та враховуючи матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність у діях підозрюваної ОСОБА_3 ознак інкримінованих їй злочинів.
Водночас, при розгляді клопотання та вирішенні питання про доцільність застосування тримання під вартою, слідчий суддя повинен переконатися, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваної, слідчий суддя відзначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.
Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.
Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Так, аналізуючи зазначені слідчим та прокурором ризики, слідчий суддя враховує, що ризиками неналежної процесуальної поведінки підозрюваної визнано можливість переховування від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності; незаконного впливу на свідків та іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.
Надаючи оцінку наявності вищевказаних ризиків, слідчий суддя відзначає, що інкриміновані ОСОБА_3 діяння відповідно до ст. 12 КК України в тому числі віднесені до особливо тяжких злочинів, відповідальність за які передбачає виключно позбавлення волі, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що тяжкість покарання у разі визнання судом його винним сама по собі може бути обставиною, яка може обумовити ризик переховування останньої від органів досудового розслідування, суду.
Крім того, на підтвердження вказаного ризику також вказує і те, що підозрювану ОСОБА_3 було оголошено в розшук.
Водночас, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «W. проти Швейцарії» небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати, зокрема, з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують.
Також що стосується ризику втечі підозрюваного, то Європейський суд з прав людини вказує, що він не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня «Панченко проти Росії». Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню «Бекчиєв проти Молдови».
Слідчим суддею також враховано вік підозрюваної, майновий стан, обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вона підозрюється, характер вчинення яких свідчить про зневажливе ставлення до норм моралі, до норм закону, а також до цінності людського життя, а також вчинення особливо тяжкого злочину, який має високий ступінь суспільної небезпеки, вчинений групою осіб.
Крім того, з огляду на те, що підозрювана офіційного та стабільного джерела доходів не має, один із інкримінованих злочинів вчинений з корисливих мотивів, слідчий суддя вважає, що не виключений і ризик вчинення підозрюваною інших кримінальних правопорушень.
Також слідчий суддя вважає доведеним і ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, оскільки інкриміновані ОСОБА_3 злочини відноситься до насильницького, а саме, особа підозрюється в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині з корисливих мотивів, з метою приховання іншого кримінального правопорушення, що може свідчить про здатність підозрюваної до вчинення певних дій з метою зміни показань особами, яким відомі фактичні обставини по справі або безпідставної відмови від них, що буде перешкоджати здійсненню об`єктивного досудового розслідування.
Таким чином, слідчий суддя вважає доведеними наявність заявлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Слідчим суддею також враховано, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні в тому числі кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, вагомість доказів щодо його можливої причетності до вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винною, з урахуванням встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тих обставин, що суду не надано даних на підтвердження таких достатніх стримуючих факторів, які б переважали встановлений високий ступінь ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, здійснення перешкод органу досудового розслідування, можливість здійснення ним впливу на свідків, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому, враховуючи викладене, у слідчого судді відсутні підстави вважати, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.
При цьому, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
При застосуванні запобіжного заходу слідчим суддею враховано також вік підозрюваної, її стан здоров`я, дані про сімейні та соціальні зв`язки і спосіб життя, а також слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, яке має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Будь-яких даних на підтвердження поганого стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_3 або існування інших обставин, які б виключали можливість тримання під вартою останньої, слідчому судді не надано.
Також слідчим суддею враховано і високий ступінь небезпеки злочину, вчиненого із застосування насильства, а тому такі обставини з урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України дають підстави не визначати розмір застави, оскільки такий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, 194, 196, 309, 532 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого - задовольнити.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Строк дії ухвали про тримання підозрюваної ОСОБА_3 , під вартою визначити в межах строку досудового розслідування, а саме до 14 вересня 2022 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваною, її захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1