ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4988/22
провадження № 1-кс/753/908/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2022 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000077,

В С Т А Н О В И В:

27.05.2022 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту садового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0), з підстав закриття кримінального провадження.

Від заявника та прокурора Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 надійшли заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив такі обставини.

Прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 розслідувалоськримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.04.2018 за № 0000077, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ч. 190, ч. 1 ст. 190 КК України.

Предметом розслідування у цьому кримінальному провадженні був факт підробки ухвал Гребінківського районного суду Полтавської області та шахрайське заволодіння чужим нерухомим майном.
За результатами розгляду клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді від 22.01.2019 накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, зокрема, на садовий будинок загальною площею 14,85 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0), шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії, право власності на який зареєстрований за ОСОБА_3 .

Арешт майна у цьому кримінальному провадженні було застосовано з метою забезпечення збереження речових доказів.
Судом установлено, що постановою слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві від 23.11.2020 кримінальне провадження № 0000077 закрите з підстав відсутності складу кримінального правопорушення.

Порядок кримінального провадження врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України, відповідно до положень якого зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (статті 1, 7 КПК України).

Однією з таких засад є принцип законності, в основі якого є вимога нормативного характеру, що зобов`язує усіх осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, у своїй процесуальній діяльності неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (стаття 9 КПК України).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК України).

Згідно пункту 10 статті 3 цього Кодексу кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до пункту 18 цієї норми повноваження слідчого судді полягають у здійсненні у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження встановлює стаття 132 КПК України, якою передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Підстави, умови та порядок накладення арешту на майно у кримінальному провадженні визначені нормами глави 17 КПК України.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 170 КПК України підставою для постановлення ухвали про арешт майна є наявність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правого характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини 3 цієї норми у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України дає визначення речових доказів як матеріальних об`єктів, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом положень статей 214, 283 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується в момент вчинення прокурором, слідчим, дізнавачем однієї з таких дій: закриття кримінального провадження; звернення до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Отже закриття кримінального провадження є однією з форм закінчення досудового розслідування.

Відповідно до положень статей 283, 284 КПК України прийняття рішення про закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування відноситься до повноважень слідчого, дізнавача та прокурора.

Питання скасування арешту майна врегульовані статтею 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно (частина 2 статті 174 КПК).
Частина 3 цієї норми уповноважує прокурора одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

Водночас слідчого та дізнавача такими правомочностями кримінальний процесуальний закон не наділяє.

Аналіз наведених положень кримінального процесуального закону у їх логічній сукупності дає підстави для висновку, що питання скасування арешту майна у кримінальному провадженні, рішення про закриття якого було прийняте слідчим або дізнавачем, має вирішуватись слідчим суддею в рамках здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Отже ураховуючи, що кримінальне провадження, в межах якого накладено арешт на майно ОСОБА_3 , закрите постановою слідчого з реабілітуючої підстави, та беручи до уваги, що жодних заперечень на клопотання про скасування арешту майна прокурором не подано, суд дійшов до переконання, що підстави для продовження арешту майна відпали.

Керуючись статтею 174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати арешт майна у кримінальному провадженні № 0000077, накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 22 січня 2019 року, а саме: садового будинку загальною площею 14,85 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: