Провадження №1-кп/127/499/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі № 12 клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000346 у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000346 у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала з підстав, викладених у ньому та просила його задовольнити. Зазначила, що вжитими заходами не вдалося встановити особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Пунктом 1-1 частини другої статті 284 КПК регламентовано, що кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті. При цьому, пунктом 3-1 частини першої статті 284 КПК визначено, що кримінальне провадження закривається якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з абзацом 4 частини четвертої статті 284 КПК закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

З матеріалів клопотання вбачається, що 12.01.2006 в період часу з 11.00 год. до 18.00 год., невідома особа шляхом підбору ключа проникла до квартири АДРЕСА_1 , звідки скоїла крадіжку особистого майна ОСОБА_4 , а саме коштів в сумі 21350 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 12.01.2006 було еквівалентно 107817,50 грн. (у розрахунку 505 грн. за 100 доларів США ) та 200 євро, які згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 12.01.2006 було еквівалентно 1220,89 грн. (у розрахунку 610,444 грн. за 100 євро) на загальну суму 109038,39 грн. та золотих виробів на загальну суму 10800 грн. В результаті чого ОСОБА_4 була завдана матеріальна шкода в особливо великих розмірах на загальну суму 119838, 39 грн.

За вказаним фактом 12.01.2006 відділенням дізнання Замостянського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області порушена кримінальна справа за №06280036.

У подальшому 28.11.2012 відомості про злочин внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000346 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК).

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною п`ятою 185 КК, відповідно до частини другої статті 12 КК, відноситься до особливо тяжких злочинів.

Пунктом 5 частини першої статті 49 КК регламентовано, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення до дня набрання вироком законної сили минуло 15 років у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно з приписами статті 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зі змісту частини другої статті 9 КПК випливає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення визначені і в частині четвертій статті 38 КПК, згідно з якою на орган досудового розслідування покладено обов`язок застосування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування. Відповідальність за законність та своєчасність дій несе слідчий, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор.

Відповідно до приписів пункту 1 та 2 частини першої статті 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Обов`язок доведення зазначених обставин, як випливає з частини першої статті 92 КПК, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

У постанові від 14.06.2018 (справа № 760/115405/16-к) Верховний Суд зазначив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Отже, норма частини третьої статті 314 КПК є диспозитивною нормою, тобто встановлює судову дискрецію, оскільки уповноважує суд (суд має право) прийняти одне з альтернативних рішень, в тому числі й щодо закриття провадження.

Зі змісту клопотання прокурора випливає, що органами досудового розслідування було проведено ряд слідчих дій для встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. На підтвердження зазначеної обставини прокурором надано суду матеріали кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що за місцем скоєння злочину проведений огляд місця події. За результатами огляду виявлено та вилучено 9 відбитків пальців рук, 2 сліди взуття, 2 фрагмента тканини, серцевину замка з вхідних дверей.

16.01.2006 у справі була призначена трасологічна експертизу. Відповідно до висновку судово-трасологічної експертизи № 15/196 від 30.01.2006, здвоєний циліндровий механізм замка, вилучений при огляді місця події, знаходиться в справному стані без пошкоджень. Зазначений механізм сторонніми предметами не відпирався, хоча його можливо відімкнути за допомогою стороннього ключа з аналогічними зубцями бородки або іншого предмета, якщо його форма та параметри близькі до штатного ключа. Сторонні предмети в частині циліндрового механізму замка не виявлені.

У справі були призначені дактилоскопічна і трасологічні експертизи. Згідно з висновком дактилоскопічної експертизи №70-Д від 25.08.2009 два відбитка пальців рук розмірами 9x13 (№ 5), 20x13 (№ 8), вилучених 12.01.2006 при огляді місця події, для ідентифікації особи придатні, а сліди пальців рук розмірами 16x7 (№ 1), 16x15 (№ 2), 13x10 (№ 3), 13x7 (№ 4), 10x7 (№ 6), 15x15 (№ 7), 17x10 (№ 9) для ідентифікації особи непридатні. Сліди пальців рук розмірами 9x13 (№ 5), 20x13 (№ 8) залишені не ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а іншою особою.

Відповідно до висновку трасологічної експертизи № 404 від 25.08.2009 фрагменти слідів тканини № 1, № 2, вилучені при огляді місця події, не придатні для ідентифікації по загальним ознакам.

Згідно з висновком трасологічної експертизи № 405 від 25.08.2009 фрагмент сліду взуття № 1, який був виявлений та вилучений 12.01.2006 під час огляду місця події, придатний для ідентифікації по загальних ознаках, а слід взуття № 2 непридатний для ідентифікації.

Крім того, проводилося відпрацювання шляхом опитування раніше судимих осіб щодо їх причетності до вчинення даного злочину, однак інформація про осіб, які можуть бути причетними до скоєння злочину не встановлена.

20.04.2010 досудове слідство у справі було зупинене на підставі пункту 3 статті 206 КПК (в ред. 1960 року).

21.08.2010 досудове слідство у справі було поновлене та надано доручення органу дізнання. Однак, проведеними заходами встановити осіб, які причетні до вчинення даної крадіжки, не представилось за можливе.

09.11.2010 досудове слідство у справі знову було зупинене на підставі пункту 3 статті 206 КПК (в ред. 1960 року).

02.02.2012 досудове слідство у справі поновлене та надані доручення органу дізнання щодо перевірки на причетність до скоєння злочину ОСОБА_6 та знайомих сина потерпілого ОСОБА_7

06.06.2012 як свідки були допитані колеги потерпілого, однак інформації про осіб, які можуть бути причетними до скоєння даного кримінального правопорушення не отримано. Проведеними оперативно-розшуковими заходами встановити осіб, які причетні до вчинення даної крадіжки, не вдалось та 06.06.2012 досудове слідство у справі було зупинене.

Після набрання чинності КПК від 13.04.2012 відомості про дане кримінальне правопорушення були внесені 28.11.2012 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000346.

Зокрема, під час здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні виконані такі дії:

- отримано та приєднано до кримінального провадження висновок додаткової дактилоскопічної експертизи, за результатами її проведення експертами не встановлено кому - чоловіку, жінці чи дитині - можуть належати сліди пальців рук, вилучених в ході огляду місця події;

- проведено перевірку слідів пальців рук вилучених під час огляду місця події 12.01.2006 для перевірки по інформаційно-аналітичній базі даних «Дакто-2000», однак дані сліди пальців рук не належать особам, дактилоскопічні карти яких вміщені до обліку;

- враховуючи, що з квартири ОСОБА_4 викрадена значна сума грошових коштів у іноземній валюті, опрацьовано витребувану з УІАЗ інформацію про осіб, які протягом 2005-2007 років притягувалися до адміністративної відповідальності за незаконні валютні операції (ст. 162 КпАП), перевірено їх на причетність до вчинення даного злочину, допитано в якості свідків 11 осіб, однак інформації, що має значення для даного провадження, не отримано;

- додатково перевірено на причетність до даного кримінального правопорушення раніше судимих осіб, які упродовж 2005-2006 років притягувалися до кримінальної відповідальності за аналогічні корисливі злочини, однак інформації, що має значення для розкриття даного злочину не отримано;

- отримано форми № 1 на окремих співробітниць прокуратури Вінницької області, які у 2005-2006 роках підтримували дружні відносини з ОСОБА_4 , з метою пред`явлення для впізнання фотознімків даних співробітниць;

- на виконання доручення слідчого повторно проведено поквартирний обхід сусідів ОСОБА_4 , проте інформації, що могла б сприяти розкриттю злочину не здобуто;

Крім того, 16.02.2022 повторно направлені до Вінницького НДЕКЦ МВС сліди пальців рук, вилучені під час огляду місця події 12.01.2006, для перевірки по інформаційно-аналітичній базі даних «Дакто-2000», однак станом на 17.02.2022 дані сліди пальців рук не належать особам, дактилоскопічні карти яких вміщені до обліку.

Загалом під час досудового розслідування допитано більше 130 свідків, деякі з них неодноразово допитані додатково, проведено 3 впізнання осіб за фотознімками, які не надали позитивного результату, призначені та проведені 3 трасологічні та дактилоскопічна експертизи, відпрацьовувалися особи, які могли бути причетні до вчинення даного злочину.

Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні були проведені усі можливі слідчі дії та оперативні заходи, однак особу, яка вчинила дане кримінальне правопорушення досудовим розслідуванням не встановлено.

Крім того, у кримінальному провадження будь-кому про підозру не повідомлено та досудове розслідування у ньому жодного разу не зупинялось.

З огляду на викладене, суд дійшов до переконання, що під час здійснення досудового розслідування стороною обвинуваченого були вжиті належні, достатні та необхідні заходи, спрямовані на позитивне зобов`язання держави щодо розкриття кримінальних правопорушень.

Враховуючи, що з дня вчинення кримінального правопорушення минуло більше 16 років, під час досудового розслідування здобути докази та встановити особу, винну у вчиненні кримінального правопорушення не вдалось, про підозру нікому не повідомлено, суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення клопотання прокурора та закриття кримінального провадження у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Керуючись статтями 314-316, 284, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 задовольнити.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.11.2012 за № 0000346 - закрити на підставі пункту 3-1 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: