Справа № 357/8375/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.10.2022 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001569, внесеному 07.07.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

захисник адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Судом визнано доведеним, що статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту-Закон) передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 (далі по тексту - Перелік), тобто і метадону, включеного до таблиці 2 вказаного Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також у цілях, передбачених, статтями 19, 20 та 23 цього Закону.

Зокрема, Закон допускає наступні випадки законного обігу психотропних речовин включених до таблиці 2 Переліку, а саме: використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону); діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону); діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині(стаття 23 Закону).

Однак, в порушення вищевказаними вимог законодавства, беручи участь у програмі замісної підтримуючої терапії Метадоном з 12.03.2020, ОСОБА_3 , переслідуючи мету збут наркотичного засобу - метадон, 06.07.2022 приблизно о 18.00 год. в телефонному режимі домовився з ОСОБА_6 про зустріч біля буд АДРЕСА_2 . У домовленому місці та час ОСОБА_3 пообіцяв збути ОСОБА_6 наркотичний засіб метадон, який він отримував в рамках замісної підтримуючої терапії.

07.07.2022 в ранковий час, більш точніше час не встановлено, ОСОБА_3 прибув до Білоцерківської міської лікарні №4, за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вулиця Василя Стуса №41, де у відповідності з умовами терапії придбав-отримав наркотичний засіб метадон, частину якого почав зберігати з метою подальшого збуту.

В той же день, тобто 07.07.2022 приблизно о 09.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 10 по вул. Василя Стуса в м. Біла Церква, Київської області, реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів та охорону здоров`я населення, всупереч положенням Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» незаконно, збув шляхом передачі із рук в руки ОСОБА_6 , за гроші в сумі 210 грн. дві з половиною таблетки білого кольору, які містить в своєму складі наркотичний засіб, обіг якої обмежено - метадон (фенадон), яку ОСОБА_3 незаконно придбав та незаконно зберігав при собі з метою збуту.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 307 КК України, а саме за ознаками незаконного придбання з метою збуту, незаконного зберігання з метою збуту та незаконного збуту наркотичного засобу.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням показань обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, розкаювався та пояснив, що дійсно він з 12.03.2020 бере участь у програмі замісної підтримуючої терапії Метадоном. Так, 06.07.2022 приблизно о 18.00 год. в телефонному режимі домовився з ОСОБА_6 про зустріч біля будинку АДРЕСА_2 та пообіцяв передати ОСОБА_6 наркотичний засіб метадон, який він отримував в рамках замісної підтримуючої терапії. 07.07.2022 в ранковий час ОСОБА_7 прибув до Білоцерківської міської лікарні №4, за адресою: Київська область, місто Біла Церква, вулиця Василя Стуса №41, де отримав наркотичний засіб метадон, частину якого вирішив збути ОСОБА_6 07.07.2022 приблизно о 09.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку № 10 по вул. Василя Стуса в м. Біла Церква, Київської області, передав із рук у руки ОСОБА_6 , за гроші в сумі 210,00 грн. дві з половиною таблетки метадону.

Під час судового засідання обвинувачений у вчиненому злочині розкаявся, просив суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів у частині обставин вчинення цих кримінальних правопорушень, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінальних проваджень, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даних кримінальних проваджень та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 307 КК України, оскільки він вчинив незаконне придбання з метою збуту, незаконне зберігання з метою збуту та незаконний збуту наркотичного засобу.

Підстав у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Отже, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами статей 65, 68 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжкими злочинами; обставиною, яка пом`якшує його покарання, суд визнає щире каяття, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, але надає послуги в сфері ремонтно-будівельних робіт, отримує медичну допомогу у лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від опіоїдів з 2020 року, медичну допомогу у лікаря-психіатра не отримує, а також ОСОБА_3 має місце постійного проживання, яке співпадає з місцем реєстрації, розлучений, у якого відсутні на утриманні члени сім`ї, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім.

Також суд враховує доводи прокурора викладені в судових дебатах щодо призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі на строк ближчої до мінімальної межи покарання, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України, позицію сторони захисту, яка просила призначити покарання із застосуванням іспитового строку, а також судом при призначенні покарання враховується особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій та судом прийнято до уваги висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк, який викладений у досудової доповіді, відповідно до висновку взято до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого, історію правопорушень, а також високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально виховних заходів що необхідні для виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде до висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язку відповідно до ст. 76 ч. 3 п. 2 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Таким чином суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_3 у межах встановлених у санкції ч. 1 ст. 307 КК України, що передбачає відповідальність за вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Отже, системне тлумачення правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому з огляду на положення ст. 75 КК України законодавець підкреслює важливість такої мети як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні ряду покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має урахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Таким чином на підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати до останнього ст. 75 КК України.

Так, застосування ст. 75 КК України належить до дискреційних повноважень суду, які було реалізовано у цьому кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі із застосуванням іспитового строку є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Однак, у судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування ОСОБА_3 фактично був затриманий 07.07.2022 о 10 год. 37 хв., якому 09.07.2022 ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло строком до 08.09.2022, який на день ухвалення вироку сплинув.

Таким чином, вирішуючи питання про зарахування до строку відбування покарання обвинуваченому терміну попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає зарахувати ОСОБА_3 термін попереднього ув`язнення період з 07.07.2022 о 10 год. 37 хв. по 09.07.2022, - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 96-1, п. 3 ч.1 ст. 96-2 КК України спеціальну конфіскацію майна, яке було предметом злочину, конфіскувати у власність держави.

Відповідно до ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Процесуальні витрати - в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 307 КК України - стягнути з ОСОБА_3 у порядку ст. ст. 122, 124 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 1 ст. 307 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на два роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк його тримання під вартою період з 07.07.2022 по 09.07.2022 (три дня), із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 від 19.08.2021 по справі № 357/5517/22; 1-кс/357/953/22 на майно, а саме грошові кошти в сумі 242 грн. купюрами номіналом: 50 грн - ФБ 3539509; 50 грн - УМ 2406782; 50 грн - ТУ 2602805; 50 грн - ТУ 4826506; 10 грн - ЮЗ 3267648; 10 грн - ЮБ 6832055; 5 грн- ЮЗ 2782533; 10 грн ЮЖ 2532773; 1 грн - АГ 7195636; 1 грн - ВЧ 36411674; монета номіналом 10 грн - 2020 року, мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , вилучене 07.07.2022 під час затримання ОСОБА_3 , - скасувати.

На підставі ст.96-1, ст. 96-2 ч.1 п. 3 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна, яке було одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а саме: грошових коштів в сумі 242 грн. купюрами номіналом: 50 грн - ФБ 3539509; 50 грн - УМ 2406782; 50 грн - ТУ 2602805; 50 грн - ТУ 4826506; 10 грн - ЮЗ 3267648; 10 грн - ЮБ 6832055; 5 грн- ЮЗ 2782533; 10 грн ЮЖ 2532773; 1 грн - АГ 7195636; 1 грн - ВЧ 36411674; монета номіналом 10 грн - 2020 року, а також застосувати спеціальну конфіскацію до майна, яке було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а саме мобільний телефон «Леново» ІМЕІ НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 , які були вилучені при затриманні у ОСОБА_3 та поміщені у спецпакети та здані за квитанціями № 906 та № 907 від 19.07.2022 в камеру зберігання Білоцерківського районного Управління поліції Головного управління національної поліції в Київській області, після набрання вироком законної сили конфіскувати у власність Держави.

Речові докази: мобільний телефон «Айфон 13», білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 та якому був переданий на відповідальне зберігання, залишити у останнього, як у власника майна.

Оптичний носій марки «DVD-R 4.7 Gb», із нанесенням на нього відповідного ідентифікуючого напису « ОСОБА_10 » після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах судового провадження.

Наркотичний засіб, обіг якого обмежено «метадон», 4 блістери на 10 таблеток кожен з надписом «Метадон», один з яких пустий, в другому блістері мається 10 запакованих таблеток, в третьому блістері мається 6 запакованих таблеток, в четвертому блістері - 4 запаковані таблетки, які поміщено до спецпакету № PSP 2153843; після набрання вироком законної сили - знищити.

Серветки спиртові в загальній кількості 10 шт; поліетиленовий пакет на застібці з вмістом: паперового аркушу з надписами; картка білого кольору з надписом: ОНВ21802 та довідка на ім`я ОСОБА_3 , які згідно квитанції № 1147 від 31.08.2022 зберігаються в камері схову Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, після набрання вироком законної сили - знищити.

На підставі статей 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судових експертиз матеріалів речовин та виробів в сумі 2265,36 грн. (дві тисячі двісті шістдесят п`ять гривень тридцять шість копійок) та в сумі 1510,24 грн. (одна тисяча п`ятсот десять гривень двадцять чотири копійки), всього на загальну суму 3775,60 (три тисячі сімсот сімдесят п`ять гривень 60 копійок).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя: ОСОБА_11