Справа № 304/521/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

18.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового провадження : прокурорки ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/253/22, за апеляційною скаргою заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2022 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, і призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи за рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 22 січня 2021 року зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання дітей, а саме доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн щомісячно на кожну дитину, починаючи з 08 грудня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, у період з 08 грудня 2020 року по грудень 2021 року, будучи здоровим та працездатним, заходів щодо працевлаштування не вживає, чим злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), що станом на 10 січня 2022 року призвело до виникнення заборгованості у сумі 48 000 (сорок вісім тисяч) грн.

В апеляційній скарзі заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 вказує на те, що вирок є незаконним через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що суд, ухвалюючи вирок, у мотивувальній частині дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати коштів на утримання дітей, а також обґрунтував прийняте рішення тим, що відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, ОСОБА_7 необхідно для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначити покарання у виді обмеження волі у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 164 КК України. Будь-яких висновків щодо можливості виправлення обвинуваченого без відбування покарання та застосування інституту звільнення від відбування покарання мотивувальна частина вироку не містить. Однак, з резолютивної частини вироку убачається, що суд, визнавши ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, призначив покарання, передбачене санкцією цієї норми закону, і на підставі ст. 75 КК України звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Апелянтка звертає увагу на те, що відповідно до вироку, визначено скорочений порядок розгляду справи з урахуванням позиції обвинуваченого, який визнав свою вину, а учасники провадження правильно зрозуміли зміст обставин, однак, місцевим судом при цьому не допитано обвинуваченого стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, а лише зазначено у вироку, що суд обмежився визнавальними показаннями обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують його особу. Просить вирок скасувати, а матеріали кримінального провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.

Колегія суддів вважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції не дотримані передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, допущена неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин; ухвалений вирок містить істотні недоліки, у зв`язку із чим його не можна визнати законним та обґрунтованим. Тому апеляційна скарга у частині незаконності та необґрунтованості вироку підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, із мотивувальної частини вироку, зокрема встановлених судом фактичних обставин кримінального правопорушення не убачається, які саме дії чи бездіяльність вчинив ОСОБА_7 щодо злісного ухилення від сплати аліментів (коштів на утримання неповнолітніх дітей).

При цьому, зі змісту вироку не убачається, що судом з`ясовувалось чи мав ОСОБА_7 можливість працевлаштуватися.

Відповідно до ст. 349 КПК України після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, а зі сторони захисту - у другу. Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені. Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадку, передбаченого статтею 381 цього Кодексу.

Незалежно від того, в якому порядку і обсягу суд досліджує докази, судове провадження повинно відповідати вимогам ст. 91 КПК. Тобто у кримінальному провадженні мають бути встановлені подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Так, зі змісту вироку убачається, що розгляд кримінального провадження відбувся у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись визнавальними показаннями обвинуваченого та дослідженням даних про його особу, однак із журналу судового засідання від 30.03.2022 не убачається, що, дійшовши висновку про можливість розгляду кримінального провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних, суд першої інстанції з`ясовував в учасників судового розгляду чи правильно вони розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснював їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Між тим, зі змісту журналу судового засідання не убачається, що обвинувачений надав показання про обставини вчинення кримінального правопорушення, про що також свідчить і той факт, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 не викладені у вироку.

Разом із тим, у вироку не викладено і показань потерпілої ОСОБА_8 , хоча з журналу судового засідання убачається, що потерпіла брала участь у розгляді кримінального провадження.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що встановлений, як указується у вироку, судом першої інстанції, відповідно до ст. 349 КПК України, порядок дослідження доказів, що полягає лише у допиті обвинуваченого ОСОБА_7 , а також дослідженням відомостей про його особу, - суперечить положенням вищевказаної статті кримінального процесуального закону, породжує обґрунтовані сумніви у розумінні обвинуваченим, а також потерпілою, положень цієї норми процесуального закону.

Такий порядок дослідження доказів судом першої інстанції, на переконання колегії суддів, свідчить і про порушення судом приписів статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права особи на справедливий суд, а також права на захист.

Крім того, зі змісту вироку убачається, що судом взагалі не вмотивовано висновок про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, залишивши поза увагою вищенаведені обставини, допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке колегія суддів Закарпатського апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження, що у свою чергу, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі. Приймаючи рішення про направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд колегія суддів бере до уваги до уваги доводи апелянтки у цій частині.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами кримінального провадження доказам у їх сукупності і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, тобто ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.

Тому, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подала заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити.

Вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2022 року, щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 164 КК України ОСОБА_7 , - скасувати, призначивши новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала оскарженню касаційному порядку не підлягає.

Судді: