Справа № 303/2004/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

12.04.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/112/22, за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 (далі прокурор),
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2022 року частково задоволено погоджене з прокурором клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП України у Закарпатській області ОСОБА_6 (далі - слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рея Бердичівського району Житомирської області, зареєстрованої та фактично проживаючої у АДРЕСА_1 , гр. України, українки, з середньою освітою, не працюючої, одруженої, раніше не судимої.
Цією ухвалою щодо підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 10 травня 2022 року з покладенням на неї таких обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першої вимогою; не відлучатися за межі Мукачівського району без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
З матеріалів клопотання убачається, що 15 березня 2022 року до слідчого судді звернувся слідчий із погодженим з прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 . Відповідно до клопотання, у провадженні СВ Мукачівського РУП ГУНП України у Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного 13 березня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. У клопотанні вказується на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло та вчиненому в умовах воєнного стану, яке мало місце 12.03.2022 приблизно о 05 год 30 хв у квартирі АДРЕСА_2 , а саме грошових коштів 10000 гривень та 300 доларів США (у перерахунку за курсом НБУ відповідають 8776 грн 47 коп), які належать потерпілій ОСОБА_8 . У клопотанні також вказується на те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується протоколами : прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 12.03.2022, огляду місця події від 12.03.2022, допиту потерпілої від 13.03.2022, затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.03.2022, допиту підозрюваної від 13.03.2022, та слідчого експерименту від 13.03.2022, на підставі яких 14.03.2022 слідчим винесено повідомлення ОСОБА_7 про підозру, яке цього ж дня їй вручено. У клопотанні слідчий також зазначає, що під час досудового розслідування встановлено наявність таких ризиків: переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в умовах воєнного стану, за що їй загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років; незаконний вплив на свідків чи потерпілу щодо зміни ними показів під час судового провадження, шляхом погроз чи умовляння, із метою уникнення від кримінальної відповідальності; вчинення іншого кримінального правопорушення, про що може свідчити факт вчинення інкримінованого їй злочину в умовах воєнного стану. Тому, слідчий вважає неможливим застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Просить застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
В ухвалі слідчий суддя визнав, що органом досудового розслідування належними та допустимими доказами доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину, а також ризик переховування підозрюваної від органу досудового розслідування, який підтверджується тяжкістю покарання, яке загрожує їй у разі визнання її винуватою. При цьому, слідчий суддя вважає, що ризики незаконного впливу на потерпілу та свідків, а також вчинення підозрюваною інших кримінальних правопорушень, є недоведеними та непідтвердженими, оскільки підозрювана раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, визнає вину, додані до клопотання матеріали не містять відомостей про будь-яких свідків, а показання потерпілої ОСОБА_8 не містять будь-яких відомостей щодо можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення осіб. Тому, слідчий суддя визнав недоведеними органом досудового розслідування обставини, передбачені ч. 3 ст. 194 КПК України, зокрема те, що в даному конкретному випадку буде недостатнім застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, і взявши до уваги відомості про особу підозрюваної ОСОБА_7 (раніше не судима, одружена, має на утриманні малолітню дитину, є внутрішньою переселенкою, її чоловік є військовослужбовцем та приймає безпосередню участь у воєнних діях, внаслідок агресії Російської Федерації щодо України), дійшов висновку про те, що для запобігання встановленого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, достатнім буде застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на неї передбачених п. п. 1-3, 8 ч. 1 ст. 194 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною. Посилається на те, що оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в умовах воєнного стану з корисливим мотивом, потерпіла та свідки на даний час не допитані, не має постійного місця проживання на території Закарпатської області, міцні соціальні зв`язки в неї відсутні, під час досудового розслідування не встановлено осіб, які б могли поручитися за виконання нею покладених на неї обов`язків як підозрюваної, тому застосування щодо неї запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту є неможливим. При цьому, вважає, що зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеними та повністю підтверджуються викладеними в клопотанні доводами та доданими до нього матеріалами. Звертає увагу й на реакцію суспільства та соціальні наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , і вважає, що тримання її під вартою є виправданим та слугуватиме інтересам громади в демократичному суспільстві. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою щодо підозрюваної ОСОБА_7 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора та підозрюваної, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаних вище осіб береться до уваги те, що: повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги підозрюваній направлено відповідно до вимог законодавства; даних про поважність причин неявки підозрюваної та заяв чи клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день до апеляційного суду не надходило; прокурор подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі, зазначивши, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 направлено до Мукачівського міськрайонного суду і кримінальне провадження розглянуто по суті.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Із журналу судового засідання вбачається, що у розгляді клопотання брали участь як підозрювана ОСОБА_7 , так і її захисник адвокат ОСОБА_9 , що свідчить про дотримання права підозрюваної ОСОБА_7 на захист.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема, протоколами : прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 12.03.2022, огляду місця події від 12.03.2022, допиту потерпілої від 13.03.2022, затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13.03.2022, допиту підозрюваної від 13.03.2022, слідчого експерименту від 13.03.2022 та іншими матеріалами кримінального провадження, на підставі яких ОСОБА_7 повідомлено про підозру в скоєнні передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до скоєння кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана могла вчинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Також апеляційний суд бере до уваги те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй діяння сторонами кримінального провадження не оспорюється.

З огляду на характер та конкретні обставини вчинення діяння, яке інкримінується ОСОБА_7 , а також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання її винною (позбавлення волі на строк від 5 до 8 років), апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про доведеність органом досудового розслідування ризику переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду.

При цьому, апеляційний суд обґрунтованим вважає і висновки слідчого судді про те, що органом досудового розслідування не доведено ризиків незаконного впливу підозрюваної ОСОБА_7 на потерпілу та свідків, а також вчинення нею інших кримінальних правопорушень. Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги те, що підозрювана ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, визнає вину, додані до клопотання матеріали не містять відомостей про будь-яких свідків, а показання потерпілої ОСОБА_8 не містять будь-яких відомостей щодо можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення осіб.

Поряд із цим, апеляційний суд звертає увагу на те, що прокурором не наведено яких-небудь відомостей про особу підозрюваної ОСОБА_7 чи її поведінку, які б свідчили про те, що підозрювана має намір незаконно впливати на потерпілу чи свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 як підозрюваної у кримінальному провадженні, зокрема й запобігти передбаченому ст. 177 КПК України ризику переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду. Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку наявним у матеріалах кримінального провадження і вищезгаданим відомостям про особу підозрюваної, яка раніше не судима, одружена, має на утриманні малолітню дитину, є внутрішньою переселенкою, її чоловік є військовослужбовцем та приймає безпосередню участь у воєнних діях, внаслідок агресії Російської Федерації щодо України. Також апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_7 . Тому, доводи слідчого та прокурора в цій частині апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваної наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення її належної процесуальної поведінки, зокрема й запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б свідчили про те, що підозрювана ОСОБА_7 не виконувала чи не виконує покладені на неї процесуальні обов`язки.

При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо неї найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна братись до уваги у сукупності разом з іншими обставинами.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема особисте зобов`язання буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та виконання покладених на неї обов`язків як підозрюваної, а також запобіганню будь-яким із визначених ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Тому, колегія суддів доходить висновку про те, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім і необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність ухвали слідчого судді, - апеляційний суд, з огляду на наведене вище, відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище обставинами.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в умовах воєнного стану з корисливим мотивом, потерпіла та свідки на даний час не допитані, не має постійного місця проживання на території Закарпатської області, міцні соціальні зв`язки в неї відсутні, під час досудового розслідування не встановлено осіб, які б могли поручитися за виконання нею покладених на неї обов`язків як підозрюваної, - апеляційний суд відхиляє як такі, що будь-яким чином не впливають на висновки слідчого судді про недоведеність неможливості застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Із цих підстав, як безпідставні й такі, що ґрунтуються виключно на припущеннях, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту є неможливим.

З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені й п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеними та повністю підтверджуються викладеними в клопотанні доводами та доданими до нього матеріалами, - апеляційний суд відхиляє як такі, що також не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеними вище судженнями.

Доводи апеляційної скарги про те, що реакція суспільства та соціальні наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дають підстави для застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який у свою чергу слугує інтересам громади в демократичному суспільстві, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що також не впливають на висновки слідчого судді й не свідчать про неможливість застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема й особистого зобов`язання, при цьому колегія суддів зазначає, що ці доводи є припущенням прокурора і не підтверджені будь-якими даними.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що лише за допомогою застосування щодо ОСОБА_7 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого нею кримінального правопорушення.

Тому, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для запобігання встановленому ризику переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду, а також забезпечення її належної процесуальної поведінки як підозрюваної у кримінальному провадженні.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів також вважає, що слідчим суддею обґрунтовано, з огляду на положення ч. 1 ст. 179 та ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на підозрювану ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п. п. 1-3, 8 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також відповідно до ч. 7 цієї статті визначено строк їхньої дії.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті рішення колегія суддів бере до уваги те, що відповідно до поданого прокурором клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі, досудове розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_7 закінчено, обвинувальний акт направлено до суду й кримінальне провадження розглянуто судом по суті.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх.

Керуючись ст. ст. 176-179, 181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу, яку подав прокурор Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2022 року, якою щодо підозрюваної за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням передбачених п. п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків на строк до 10.05.2022, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: