Справа №522/3063/18
Провадження №1-кс/522/2374/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року Місто Одеса

Приморський районний суду міста Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про повернення тимчасово вилученого майна,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.296 КК України.

15.01.2018 приблизно о 17 год. 00 хв. на узбіччі вулиці біля будинку №4 по вул. Успенській в м. Одесі співробітниками УПП в Одеській області було вилучено пістолет для відстрілу набоїв травматичної дії «Форт-12Р» 45 калібру та дозвіл на носіння та зберігання зброї. Жодних документів складено не було.

ОСОБА_4 було затримано та доставлено до ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області. Згідно протоколу затримання, у ОСОБА_4 при обшуку було виявлено та вилучено магазин для набоїв без маркування, металевий, чорного кольору, набої у кількості 8 штук з маркуванням «45 RUBBER», бронежилет чорного кольору.

Майно, яке було вилучено, досі має статус тимчасово вилученого.

Клопотання про накладення арешту на вилучене майно в порядку, передбаченому ст.171 КПК України, прокурором або слідчим за погодженням з прокурором в період з 15.01.2018 по теперішній час до суду не подавалося.

На даний час належне ОСОБА_4 на даний момент продовжує незаконно утримуватися в ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та не повернуто, у зв`язку з чим адвокат звернувся до суду з відповідним клопотанням.

Власник майна та його адвокат в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши сторін, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.01.2018 приблизно о 17 год. 00 хв. на узбіччі вулиці біля будинку №4 по вул. Успенській в м. Одесі співробітниками УПП в Одеській області було вилучено пістолет для відстрілу набоїв травматичної дії «Форт-12Р» 45 калібру та дозвіл на носіння та зберігання зброї. Жодних документів складено не було.

ОСОБА_4 було затримано та доставлено до ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області. Згідно протоколу затримання, у ОСОБА_4 при обшуку було виявлено та вилучено магазин для набоїв без маркування, металевий, чорного кольору, набої у кількості 8 штук з маркуванням «45 RUBBER», бронежилет чорного кольору.

Клопотання про накладення арешту на вилучене майно в порядку, передбаченому ст.171 КПК України, прокурором або слідчим за погодженням з прокурором в період з 15.01.2018 по теперішній час до суду не подавалося. Майно, яке було вилучено, досі має статус тимчасово вилученого.

На даний час належне ОСОБА_4 утримуватися в ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та не повернуто.

Відповідно до вимог ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно із ст.169 КПК України - тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні фактів суд вважає, що такий підхід органу досудового розслідування не відповідає діючому кримінальному процесуальному законодавству України та практиці Європейського суду з прав людини.

Забезпечення прав людини є напрямком державної політики, що реалізується через національні механізми захисту прав людини. Після використання всіх національних засобів правового захисту, відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право звертатись за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.), учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Втручання має бути законним, тобто здійснене на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (foreseeable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та в окремих осіб. «Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

В порушення вказаних вимог закону слідчий та прокурор до теперішнього часу не повернули майно, яке належить ОСОБА_4 . Тому твердження представника власника майна щодо незаконного утримання в ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області тимчасово вилученого майна є обґрунтованими.

В судовому засіданні було встановлено, що вищезазначені предмети та речі не були визнанні речовими доказами в рамках кримінального провадження, прокурор або слідчий за погодженням з прокурором в період з 15.01.2018 (моменту вилучення) по теперішній час з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно не зверталися, та відповідно арешт на нього не накладений.

На даний час, за результатами розгляду клопотання та дослідження матеріалів, доданих до нього, судом вбачається безпідставне утримання тимчасово вилученого у ОСОБА_4 майна, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.167-174 КПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про повернення тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області негайно повернути ОСОБА_4 майно, вилучене 15.01.2018, а саме: пістолет для відстрілу набоїв травматичної дії «Форт-12Р» 45 калібру та дозвіл на носіння та зберігання зброї, магазин для набоїв без маркування, металевий, чорного кольору, набої у кількості 8 штук з маркуванням «45 RUBBER», бронежилет чорного кольору в рамках кримінального провадження №0000386 від 15.01.2018.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

25.10.2022