Справа №№ 148/204/21
В И Р О К
Іменем України

02 червня 2022 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

В складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального провадження № 0000006 внесеного в ЄРДР від 19.01.2021 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, не одружений, не працює, судимий:

- 11.03.2020, Калинівським р/с за ст. 407 ч.4, 75 КК України на 3 р. п/в, з встановлення іспитового строку на 1 рік;

- 14.04.2022, Тульчинським р/с за ст. 185 ч.3, 71 КК України на 3 р. 2 міс. п/в, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , тимчасово проживаючи у ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_2 , знаючи про наявність у власності останньої двох мобільних телефонів, вирішив ними заволодіти, шляхом зловживання довірою останньої, з метою отримання в подальшому грошової винагороди.

Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на заволодіння мобільним телефоном, в середині грудня 2020 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у будинку ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_2 , шляхом зловживання довірою останньої, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання,попросив у ОСОБА_5 під приводом власного користування її мобільний телефон марки «Nomi» модель i284 Red вартістю 302,64 гривень, на що остання погодилась.

В подальшому, 22.12.2020 року у вечірній час доби, ОСОБА_4 , продовжуючи свій єдиний протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння іншим мобільним телефоном, перебуваючи у будинку ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_2 , шляхом зловживання довірою останньої, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання,попросив у ОСОБА_5 її мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Win» IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI 2 НОМЕР_2 вартістю 607 гривень з сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_3 вартістю 100 грн., під приводом його налаштування, на що остання погодилась і передала йому його, після чого ОСОБА_4 вийшов в іншу кімнату та покинув приміщення будинку, таким чином заволодів вище вказаними мобільними телефонами.
Цього ж дня ОСОБА_4 після заволодіння чужим майном, здав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy Win» у якості застави до ПТ «Найкращий ломбард Богдан Ю.М. і компанія», що за адресою м. Вінниця, вул. Привокзальна, 2А, Вінницька обл., а мобільний телефон марки «Nomi» модель i284 Red продав невстановленій досудовим розслідуванням особі, тим самим розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 1009,64 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 ч.1 КК України визнав повністю та беззастережно і суду показав, що всі обставини викладенні в обвинувальному акті ним повністю визнаються та не оспорюються. Він дійсно, в грудні 2020 року, взяв у ОСОБА_5 два мобільні телефони, один із яких продав, а інший здав до ломбарду, з метою отримання грошових коштів. У вчиненому щиро кається, просить суд суворо не карати.

У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги добровільність позицій учасників судового розгляду, роз`яснивши їм права та відповідні наслідки, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів справи.

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в шахрайстві, в судовому засіданні доведена в повному обсязі, тому дії останнього вірно кваліфіковані за ст. 190 ч.1 КК України.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обтяжуючих покарання обставин в судовому засіданні не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вчинив вказане кримінальне правопорушення в період іспитового строку, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти злочини, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення. Відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу, обвинуваченим вчинено кримінальний проступок передбачений ст. 190 ч.1 КК України. За місцем проживання останній характеризується позитивно, на обліку і лікаря нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, наявністю пом`якшуючих та відсутністю обтяжуючих покарання обставин.

В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, буде призначення покарання у виді обмеження волі в межах санкції визначеної ст. 190 ч.1 КК України, яке останній повинен відбувати.

Разом з тим, враховуючи вирок Тульчинського районного суду від 14.04.2022, яким ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і два місяці, за яким останній відбуває покарання, остаточне покарання необхідно призначити на підставі ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, з врахуванням положень ст. 70 ч.1 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, зарахувавши покарання, відбуте повністю за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Строк відбування остаточного покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з часу набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання строк залишення в слідчому ізоляторі в період з 19.04.2022 по день набрання вироком законної сили, за правилами ст. 72 ч.5 КК України, а також строк відбування покарання за попереднім вироком від 14.04.2022.

При вирішенні питання щодо запобіжного заходу, приймаючи до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 , відбуває покарання за попереднім вироком, підстави для обрання відносно останнього запобіжного заходу відсутні.

Процесуальні витрати понесенні на проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави в повному обсязі, в сумі 490,32 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65, 70, 72, 190 ч.1 КК України, ст. ст. 369-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України, з врахуванням вироку Тульчинського районного суду від 14.04.2022, остаточне покарання призначити на підставі ст. 70 ч.4, 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, зарахувавши покарання, відбуте повністю за попереднім вироком, у виді позбавлення волі строком на три роки і три місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 за даним вироком рахувати з часу набрання даним вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування остаточного покарання, строк перебування в слідчому ізоляторі (попереднього ув`язнення) з 19.04.2022 по день набрання вироком законної сили, за правилами ст. 72 ч.5 КК України, а також строк відбування покарання за попереднім вироком від 14.04.2022.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 понесенні процесуальні витрати в дохід держави в сумі 490,32 грн. (чотириста дев`яносто гривень 32 коп.) за проведення експертиз.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя: