Справа № 936/385/22
Провадження № 1-кп/936/65/2022
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

27.04.2022 р. смт Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , який брав участь у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду клопотання начальника Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Російської Федерації, приватного підприємця, мешканця АДРЕСА_1 , з посвідкою на проживання в Україні № НОМЕР_1 , раніше не судимому, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Воловецького районного суду Закарпатської області знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він у невстановлений слідством точний день та час, а також у невстановленому слідством місці та спосіб придбав 58 патронів до вогнепальної зброї та одну ручну гранату РГД-5 із маркувальними позначеннями 2908-24-91, які без передбаченого законом дозволу зберігав та перевозив в автомобілі марки «AUDI» моделі «A6» реєстраційний номер НОМЕР_2 до 23:00 години 01.03.2022 року, де був зупинений працівниками поліції на дорожній поліцейській станції «Нижні Ворота» на 717 км.+500 м. автодороги М-06 сполученням «Київ-Чоп» та які в подальшому були вилучені працівниками поліції.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/107-22/1855-БЛ від 09.03.2022 вилучені від ОСОБА_6 32 патрони до вогнепальної зброї, являються бойовими пістолетними патронами центрального бою, калібру 9х18 мм. та 26 патронів являються бойовими проміжними патронами центрального бою, калібру 7.62х39 мм. із звичайною кулею (57-Н-231), які є боєприпасами та всі 58 патронів придатні до стрільби.

Крім цього, згідно висновку експерта № СЕ-19/107-22/1863-ВХТ від 03.03.2022 вилучена від ОСОБА_8 одна граната РГД-5 із маркувальними позначеннями 2908-24-та підривником УЗГРМ 583 є бойовою гранатою РГД-5 в остаточно спорядженому стані, яка відноситься до категорії боєприпасів і виготовлені промисловим способом.

02.03.2022 року повідомлено ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області ОСОБА_9 . ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 30.04.2022.

20.04.2022 обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.263 КК України скеровано для розгляду до суду.

Необхідність застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор обгрунтовує наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання з підстав, наведених у такому.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 відносно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, вважає клопотання необґрунтованим, оскільки відсутні будь-які докази вини ОСОБА_6 . У разі застосування винятково суворого запобіжного заходу, захисник просив визначити заставу.

Обвинувачений пояснив, що пред`явлене обвинувачення є незаконним. Він офіційно проживає на території України, працює у сфері туризму, є громадянином іноземної країни.

Заслухавши учасників підготовчого судового засідання, дослідивши надані матеріали клопотання, суд прийшов наступного висновку.

Частиною 3 ст.315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 КПК України.

У порядку ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини,які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати,що існує хоча б один із ризиків,передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000029 від 02.03.2022, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України перебуває на розгляді Воловецького районного суду Закарпатської області, а отже, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Наявні докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження дають підстави вважати, що підозра, як і обвинувачення у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, на цій стадії судового провадження, є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри у вчиненні злочину на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, зокрема: протоколом огляду місця події від 01.03.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 02.03.2022 року, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 02.03.2022 року, повідомленням про підозру від 02.03.2022 року, протоколом допиту підозрюваного від 02.03.2022 року, іншими матеріалами провадження.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, суд виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії судового провадження, є достатньою, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Перевіряючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд констатує наступне.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №67/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, а також запроваджено заходи правового режиму воєнного стану.

В таких умовах незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами створює додатковий неспокій та можливу паніку серед мирного населення, а тому до таких випадків має бути особлива увага.

У п.11 ч.1 ст.67 КК України закріплено, що вчинення злочину з використанням умов воєнного стану є обставиною, яка обтяжує покарання. Тобто, покарання для осіб, визнаних винними у вчиненні кримінальних правопорушень в період воєнного стану, суд повинен призначати з урахуванням цієї обтяжуючої обставини.

Таким чином, ОСОБА_8 , розуміючи особливості відповідальності, за кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, може свідомо вдаватись до позапроцесуальної поведінки.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений є уродженцем та громадянином Російської Федерації, тобто не є резидентом України і на нього не поширюється обмеження щодо виїзду за кордон України в умовах воєнного стану, а, отже, він може безперешкодно покинути територію України, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини свідчать про те, що обвинувачений може вчинити дії з метою переховування від суду, тому наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України є доведеним.

Ризик незаконного впливу на свідків також є обґрунтованим з огляду на те, що свідки в даному кримінальному провадженні не допитані безпосередньо судом, тобто є ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, що обвинувачений, розуміючи невідворотність покарання за вчинене, може впливати на цих осіб з метою зміни ними показань на свою користь.

Обґрунтованим є і ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки не встановлено, з якою метою ОСОБА_8 зберігав та перевозив бойові припаси у транспортному засобі, не маючи передбаченого законом дозволу.

За таких обставин, суд вважає, що оскільки існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, то на даному етапі судового провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Між тим, стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ризик переховування обвинуваченого, а також ризик його впливу на учасників процесу чи ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, не існує, а запобіжний захід, який не пов`язаний із позбавленням волі, здатний їм запобігти, а тому підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава, будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.
Таким чином, під час розгляду вказаного клопотання встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України є підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою.
Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання піж вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим кодексом. При цьому, згідно вимог ч.4 ст.183 КПК України суд має право не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Суд враховує те, що ОСОБА_8 з метою вчинення кримінального правопорушення використав найбільш несприятливий для суспільства час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство у зв`язку з введенням воєнного стану, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується та характеризує його, як особу схильну до антисоціальної поведінки.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

В таких умовах незаконне поводження із зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами створює додатковий неспокій та можливу паніку серед мирного населення, а тому до таких випадків повинна бути особлива увага.

Відтак, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за можливе не визначити обвинуваченому розмір застави, оскільки дана категорія злочинів в умовах введеного військового стану в країні зумовлює особливу небезпеку для мирного населення.
Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 314, 315, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання начальника Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 задоволити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали визначити до 26.06.2022 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено 27.04.2022.

Суддя: ОСОБА_1