ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1324/22 Справа № 932/4419/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного (в режимі
відео конференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Цесис, Латвія, росіянина, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2022 року було задоволено клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 09.10.2022 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 може бути причетний до скоєння даного злочину, оскільки потерпілий та свідки вказують саме на нього, і матеріалами клопотання беззаперечно підтверджено, що підозра ОСОБА_8 є обґрунтованою і доведена поза розумним сумнівом. Позицію ж підозрюваного щодо невизнання ним причетності до цього злочину слідчий суддя оцінив критично, визнавши це способом захисту останнього, оскільки причетність його до даної події є очевидною, а отже підозра, пред`явлена ОСОБА_8 , є обґрунтованою.
Про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку слідчого судді, свідчить те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і усвідомлюючи вагомість доказів вчинення даного злочину, невідворотність покарання може вчиняти спроби переховування від органів досудового розслідування та суду. До того ж, підозрюваний характеризується з негативного боку, має неодноразові судимості за вчинення аналогічних злочинів, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, тому його нічого не утримує в місці проживання, і він може вчинити спроби переховуванні від правосуддя.
З приводу ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначив, що підозрюваний знає місце проживання потерпілого, тому може вчинити спроби залякування, погроз та іншим чином впливати на нього, щоб останній не надав важливі для кримінального провадження показання. Визнав суд доведеним і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний не має постійного заробітку, веде антисоціальний спосіб життя, не одружений, не має утриманців, неодноразово засуджений за корисливі злочини та не бажає ставати на шлях виправлення, для існування йому потрібні кошти, які він може отримати протиправним шляхом, тобто скоївши новий злочин.
З огляду на наведене слідчий суддя погодився з думкою прокурора, що інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти реалізації вказаних ризиків.
Оскільки матеріалами клопотання підтверджується, що підозрюваний на місці скоєння злочину поводився зухвало, принижував людську гідність потерпілого, зокрема, демонстративно розірвав його паспорт громадянина України, а також застосовував до потерпілого ОСОБА_10 насильство, а саме бив його в область тулуба, по обличчю, голові, слідчий суддя визнав за можливе не визначати заставу у даному кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2022 року скасувати і постановити нову ухвалу, якою до підозрюваного ОСОБА_8 застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що підозра, пред`явлена його підзахисному, є необґрунтованою, а заявлені у клопотанні слідчого ризики є безпідставними та не підтверджуються жодними належними доказами.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, яка вважала за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У відповідності до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів убачається, що під час судового розгляду слідчий суддя належним чином з`ясував, що слідчим відділом Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області 12.08.2022 року внесені відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою потерпілого ОСОБА_10 про те, що 12.08.2022 року приблизно о 00 год. 00 хв., невстановлена особа, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , відкрито заволоділа майном заявника, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я останнього.
В ході досудового розслідування органами поліції було встановлено, що до скоєння даного злочину може бути причетний гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого раніше було неодноразово засуджено за вчинення корисливих злочинів.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 12.08.2022 року, потерпілий ОСОБА_10 впізнав особу, яка відкрито викрала у нього майна та у зв`язку з цим нанесла йому удари по голові та тулубу. Цією особою під № 3 виявився гр. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Слідчий суддя дійшов висновку, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого злочинів, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначеного злочину, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, зокрема, протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого від 18 серпня 2022 року, протоколом огляду від 12.08.2022 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 12.08.2022 року, який прямо вказує на ОСОБА_8 , як особу на прізвисько « ОСОБА_12 », яка побила потерпілого та забрала у нього телефон, передавши його колишній дружині підозрюваного зі словами « ІНФОРМАЦІЯ_3 », протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , відповідно до якого остання повідомила, що ОСОБА_8 передав її телефон золотистого кольору, марки «Huawei» і попросив покласти до себе у сумку.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Таким чином, посилання адвоката на недоведеність провини його підзахисного у скоєнні вищезазначених кримінальних правопорушень, тобто безпідставність підозри, є неприйнятним для колегії суддів, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування. Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України об`єктивно існують, і для запобігання зазначеним ризикам слідчий суддя визнав за необхідне застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, а тому посилання сторони захисту на безпідставність зазначених слідчим у клопотанні та встановлених судом ризиків не підлягають задоволенню.
Крім цього, у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) Європейський суд з прав людини зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).
Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали врахував дані, характеризуючі підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , і міру покарання, яка передбачена за нього у виді позбавлення волі, та з метою запобігти встановленим ризикам судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4