Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1207/22
Провадження № 1-кс/553/320/2022
У Х В А Л А
Іменем України

25.05.2022м. Полтава

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Харківської Окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за № 0001876 від 03.09.2017 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за п.п. 6, 12 ст. 115, ч.4 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Згідно з ЗУ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан.

ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 № 133/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.04.2022 № 7300, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, Комінтернівського районного суду м. Харкова та визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

24.05.2022 до Ленінського районного суду м. Полтави надійшло клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

За змістом вказаного клопотання та приєднаних до нього матеріалів, на розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження №0001876 від 03.09.2017 за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6,12 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України.

Під час досудового розслідування стосовно підозрюваних ухвалами слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, який в подальшому продовжувався судом в межах судового провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.01.2022 запобіжний захід у виді тримання під обвинувачених вартою продовжено на строк до 26.03.2022, який на підставі ч.6 статті 615 КПК України продовжений на два місяці до 26.05.2022.

Клопотання про продовження строку запобіжного заходу вмотивовано прокурором наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які продовжують існувати, та неможливістю застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, можуть переховуватись від органів досудового розслідування та суду під загрозою покарання.

Вказані ризики, за посиланням прокурора, наразі не зменшились і продовжують існувати, та з огляду на тяжкість висунутого обвинувачення, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе їм запобігти.

Ухвалою суду від 24.05.2022 було вирішено питання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з ДУ «Харківській слідчий ізолятор».

Водночас відеоконференцзв`язок зі слідчим ізолятором встановити не вдалось та за повідомленнями ДУ «Харківський слідчий ізолятор», станом на день розгляду справи (25.05.2022) в державній установі доступ до глобальної мережі інтернет відсутній у зв`язку із пошкодженням кабельної мережі, з огляду на що проведення судових засідань в режимі відеоконференції наразі є неможливим.

Копія клопотання прокурора була вручена обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та їх захисникам.

Прокурор ОСОБА_2 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив продовжити застосований до обвинувачених запобіжний захід на 60 днів без визначення застави, посилаючись на викладені у клопотанні обставини. Зазначив, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати і більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 -адвокат ОСОБА_4 , в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Наголосив, що обвинувачений вже тривалий час утримується під вартою, ризики, які стали підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу необгрунтовані,а лише перелічені .Обвинувачений має неповнолітню дитину ,має сталі соціальні зв`язки .Просив змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти клопотання прокурора ,вважає, що ризики ,передбачені ст.177 КПК прокурором не обгрунтовані. Обвинувачений є колишнім воєнним, має бажання бути корисним державі і приймати участь у бойових діях. Крім того має сталі соціальні зв`язки .Просила змінити запобіжний захід на більш м`який.

Вирішуючи заявлене клопотання, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, суд вказує, що у відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

У відповідності до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У зв`язку з введенням на території України воєнного стану та відсутністю технічної можливості відеоконференцзв`язку з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» забезпечити участь обвинуваченого в судовому засіданні як безпосередньо так і дистанційно не вдалось.
Враховуючи вищевикладене, положення ст.2 КПК України, згідно якої завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, положення ст.331 КПК України щодо обов`язку суду розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу, введений на території воєнний стан, думку присутніх в судовому засіданні учасників процесу, суд доходить висновку про можливість розгляду питання доцільності продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, яке вимагає невідкладного вирішення, беручи до уваги виключні обставини його відсутності в судовому засіданні.

При цьому суд звертає увагу на тому, що в умовах воєнного стану судом було вжито всіх об`єктивно можливих заходів для дотримання прав всіх учасників процесу щодо участі у судовому засіданні, копія клопотання була вручена обвинуваченому, обвинуваченому забезпечено право на захист, позиція захисту доведена суду та враховується при прийнятті рішення, окрім того, учасники процесу не позбавлені права на звернення із клопотанням про зміну чи скасування запобіжного заходу впродовж його дії та не позбавлені можливості реалізувати право на оскарження ухвали суду.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення тощо.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Згідно положень п."С" ст.5 вказаної Конвенції, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177,178,183 КПК України.
Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При цьому, виходячи зі змісту статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження вторинна стадія, яка наступає за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується. Вказана позиція висловлена в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 505/2898/19 від 23.01.2020.

За таких обставин, суд має вирішити питання доцільності продовження строку раніше застосованого запобіжного заходу, надаючи оцінку того чи продовжують існувати заявлені ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою, суд,

вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати та у відповідності до ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, враховує дані про особу обвинувачених, які наявні в розпорядженні суду, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі доведення винуватості, вік, соціальні зв`язки, майновий стан та наявність підвищеної суспільної небезпечності діяння.

Водночас, вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинувачених, на які посилається прокурор, суд вказує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

За таких обставин, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, наразі не відпали та продовжують існувати, і альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинувачених, а тому наявна необхідність у продовженні
Суд при вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, вислухавши думку сторін кримінального провадження, оцінивши суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке їм інкримінується, вважає, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти ризикам, раніше врахованих судом під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу і які на даний час не зникли, будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості подальшого їх тримання під вартою суду не надано, тому суд вбачає за доцільне продовжити обвинуваченим застосований до них запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
З вказаних підстав, суд відхиляє посилання сторони захисту щодо доцільності зміни застосованого до обвинувачених запобіжного заходу на більш м`який та зазначає, що тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, а тому дієво забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених може лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З огляду на ч.4 ст.183 КПК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.331 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком на 60 днів, з 25.05.2022 по 23 липня 2022 року, включно.
Дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити строком на 60 днів, з 25.05.2022 по 23 липня 2022 року, включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Суддя ОСОБА_1