ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1914/22 Справа № 194/1101/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2022 року було продовжено ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15 серпня 2022 року.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також продовжують існувати ризики того, що обвинувачені будуть переховуватися від суду, впливати на свідків, скоять інше кримінальне правопорушення, тому суд першої інстанції зробив висновок, що жоден із більш мяких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання вищезазначеним ризикам.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на нього відповідних обовязків.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 було здійснено лише на підставі тяжкості інкримінованого йому злочину, без жодного належного та допустимого доказу існування ризиків, на які посилався прокурор у своєму клопотанні.

Вказує, що ОСОБА_7 має постійне місце мешкання та реєстрацію, має міцні соціальні звязки, батька і сестру, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини не притягувався.

Зазначає, що вина ОСОБА_7 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не доведена, а предявлене обвинувачення не підтверджене доказами, клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання не містить аргументування необхідності застосування запобіжного заходу та жоден ризик, передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведений.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив переглянути ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2022 року.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що він та його захисник ОСОБА_10 не згодні з ухвалою суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Від захисника ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, інші учасники судового провадження не вийшли на відеоконференцзв`язок, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи, тому колегія суддів, з урахуванням положень ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розглянула апеляційну скаргу за їх відсутності.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених, оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочину, у якому вони обвинувачуються.
Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини обвинувачених, вони можуть вдатись до спроб переховуватися від суду та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також можуть скоїти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються, тому ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованими і реально існують.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо того, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, має міцні соціальні звязки, раніше не судимий, оскільки дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України.
Також колегія суддів зазначає, що питання доведеності вини обвинувачених та оцінку доказів у справі у розумінні ст.ст.84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення по справі.
Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінуються останнім.
Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційних скарг необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , та обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3