СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
пр. № 1-кс/759/2852/22

ун. № 759/11292/22

08 вересня 2022 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане у кримінальному провадженні №0002342 внесеного до ЄРДР 05.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ :

До слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва звернувся слідчий СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 з клопотанням, яке погоджено з прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні №0002342 внесеного до ЄРДР 05.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтоване тим, що в проваджені слідчого відділу Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві, знаходяться матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002342 від 05.09.2022 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений слідством час але не пізніше 05.09.2022 у невстановленому слідством місці, у невстановленої слідством особи, ОСОБА_5 незаконно придбав наркотичний засіб метадон (фенадон), у великих розмірах, з метою подальшого збуту.

Так, 05.09.2022, приблизно о 09 годині 55 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Зодчих, 30 працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 у якого під час проведення особистого обшуку виявлено та вилучено 17 (сімнадцять) згортків з кристалоподібною речовиною, які останній зберігав при собі з метою подальшого збуту.

Крім цього, 05.09.2022, в період часу з 15 години 05 хвилин до 15 години 15 хвилин, за адресою: м. Київ вул. Литвиненко Вольгемут, 4 під час проведення огляду місця події за участю ОСОБА_5 , виявлено та вилучено згорток обмотаний плівкою та фольгою в якому знаходиться три пігулки білого кольору та кристалоподібна речовина невідомого походження.

Крім цього, 05.09.2022, в період часу з 15 години 25 хвилин до 15 години 40 хвилин, за адресою: м. Київ вул. Литвиненко Вольгемут, 4 під час проведення огляду місця події за участю ОСОБА_5 , виявлено та вилучено згорток обмотаний скотчем з фольгою в якому знаходиться три пігулки білого кольору та кристалоподібна речовина невідомого походження.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-22/36727-НЗПРАП від 07.09.2022 року, у наданій на дослідження кристалоподібній речовині білого кольору (17 згортків) виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) становить 9,35г.

Метадон (фенадон), згідно списку №1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» Таблиці ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Згідно Таблиці №1 Наказу Міністерства охорони здоров`я від 02.08.2000 №188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» великим розміром наркотичного засобу Метадон, визначена вага від 1,6 до 20,0 г.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, предметом яких були наркотичні засоби у великих розмірах, з метою збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Жашкова, Черкаської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого (зі слів), якому 08.09.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 05.09.2022 року;

- вилученими речовими доказами;

- висновком експерта СЕ-19/111-22/36727-НЗПРАП від 07.09.2022;

- показами свідків;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

На даний час встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, усвідомлюючи тяжкість та неминучість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його судом винним в інкримінованому йому злочині, перебуваючи на волі, задля уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування, та/або суду.

Також, з метою уникнення відповідальності, ОСОБА_5 може здійснювати вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні, які своїми показами викривають протиправну діяльність останнього чи/та зазначають про його причетність до вчинення вищеописаного кримінального правопорушення.

Також, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 ніде не працює, не має постійного, офіційного та законного джерела доходів, підозрюється у вчиненні злочину з корисливих мотивів, а також враховуючи те, що підозрюваний усвідомлюючи можливість настання відповідальності, а також суворість покарання, все одно обрав метод протиправного збагачення, шляхом вчинення кримінальних правопорушень, існують ризики того, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або ж вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема й однорідного складу.

Також, на даний час органом досудового розслідування все ще встановлюється обставини, які мають значення для кримінального провадження, зокрема, де, коли у кого за яких обставин ОСОБА_5 придбав наркотичні засоби, а тому існує ризик того, що підозрюваний, вживатиме заходи з метою перешкоджання встановленню таких обставин, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи викладені ризики, застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, а саме, особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту, не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за його поведінкою, забезпечити виконання покладених на нього судом обов`язків, та не зменшить до прийнятного рівня зазначених ризиків.

У судовому засіданні прокурор, підтримав дане клопотання з зазначених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти поданого клопотання, надавши пояснення, що підозрюваний не переховувався від слідства та буде сприяти у роботі зі слідством. Просили застосувати запобіжний захист не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім інкримінованому кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 05.09.2022 року;

- вилученими речовими доказами;

- висновком експерта СЕ-19/111-22/36727-НЗПРАП від 07.09.2022;

- показами свідків;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Судом встановлено, що 05.09.2022 року ОСОБА_5 було затримано в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, та останньому письмово повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

У справі Маккей проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи Медведев та інші проти Франції зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у демократичному суспільстві у значенні, передбаченому Конвенцією.

Відповідно до п. с ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, відповідно до п. 54 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Зенцов і інші проти Російської Федерації», до визнання винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета даного положення, по суті, вимагає попереднього звільнення, якщо тривале утримання під вартою більш не являється обґрунтованим.

Особа, обвинувачувана у вчиненні злочину, має бути завжди звільнена до суду, за винятком випадків, коли Держава може довести, що існують істотні і достатні причини для обґрунтування безперервного утримання під вартою .

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами певною мірою підтверджується наявність ознак кримінального правопорушення в діях ОСОБА_5 .

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що такі дії цілком ймовірними з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення.

Так, слідчий суддя враховує, що підозрюваний має постійне місце проживання, має намір співпрацювати з органом досудового розслідування та стати на шлях виправлення.

Сукупність встановлених у судовому засіданні обставин з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та підозрюваним і його захисником свідчить, що прокурором доведена наявність обставин, передбачених п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, що дає право слідчому судді застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

Врахування зазначених обставин у сукупності з покаранням, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, існуючі ризики, приводить слідчого суддю до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного може більш м`який запобіжний захід, ніж ініційований стороною обвинувачення, у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 179, 181, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане у кримінальному провадженні №0002342 внесеного до ЄРДР 05.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - відмовити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- Прибувати до слідчого Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, прокурора та суду за першою вимогою;

- Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Контроль за виконанням даного запобіжного заходу покласти на органи внутрішніх справ за місцем реєстрації підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали та покладених обов`язків діє протягом двох місяців, але не більше строку досудового розслідування.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати на виконання в Святошинське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Виконання ухвали покласти на слідчого Святошинського управлінню поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1