В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження № 308/12660/21, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001199 від 27.08.2021 року про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Циганівці, Ужгородського району, українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення :
прокурора ОСОБА_4
сторона захисту:
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:

27.08.2021 року, близько 19 год. 55 хв., ОСОБА_3 діючи умисно, з метою явної неповаги до суспільства , що супроводжувалось особливою зухвалістю з метою пошкодження чужого майна, перебуваючи на балконі за своїм місцем проживання, а саме АДРЕСА_1 , маючи при собі заздалегідь заготовлений предмет для нанесення ударів за допомогою металевих кульок у вигляді «рогатки» та помітивши проїжджаючий повз будинок в якому він проживає службовий автомобіль поліції з відповідними розпізнавальними знаками та усвідомлюючи що це службовий автомобіль правоохоронних органів виражаючи явну неповагу до законності та правоохоронних органів, здійснив один прицільний постріл в бік службового автомобіля Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції марки Пежо модель 301 д.н.з. НОМЕР_1 , на якому несли службу патрульні поліцейські ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в результаті чого було пошкоджено заднє вітрове скло вищевказаного автомобіля, чим спричинив матеріальну шкоду на загальну суму 3842,00 грн.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ОСОБА_3 вчинив суспільно-небезпечне діяння передбачене ч.4 ст. 296 КК України
Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуто обвинувачення , і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. Вказав, що в один із днів серпня 2021 року перебував на балконі за своїм місцем проживання, а саме АДРЕСА_2 , та в руках мав рогатку. Помітивши проїжджаючий повз будинок службовий автомобіль поліції, здійснив один прицільний постріл в бік службового автомобіля, після чого сховався. Зазначив, що вчинив такі дії, так як був злий на працівників поліції.
Представник потерпілого ОСОБА_8 в судове засідання не зявився. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі. Матеріальна шкода відшкодована.
Суд, керуючись ст.325 КПК України, заслухавши думку учасників судового провадження, ухвалив рішення про проведення судового розгляду за відсутності потерпілого.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.
При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, активне сприяння розслідуванню.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом згідно статті 67 КК України не встановлено.
Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, відшкодував завдану шкоду, та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що «покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами», на положення статті 65 КК України , якою встановлено, що «особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень», враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання на певний строк у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.296 КК України та можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст.76 КК України.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст.100 КПК України.
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Згідно п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.
У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого.
Клопотань у порядку, передбаченому ст. 331 та главою 18 КПК України, про застосування до обвинуваченого будь-якого запобіжного заходу, від сторони обвинувачення не надходило.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням на засудженого ОСОБА_3 обов`язків передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Міру запобіжного заходу по даному кримінальному провадженні не обирати.
Речові докази у вказаному кримінальному провадженні:

-Сферичну металеву кулю, яка виявлена в службовому автомобілі марки Пежо модель 301 д.н.з. НОМЕР_1 та яка упакована в спец пакет № SUD 2029986, яка передана на зберігання в камеру зберігання речових доказів Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області знищити.

-Три паперові конверти з біологічними взірцями, які передані в камеру зберігання речових доказів Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області знищити.

-Метальний предмет подібний до рогатки та металеві сферичні кулі у кількості 82 штуки, що упаковані в спец. пакет № 4183318, який переданий в камеру зберігання речових доказів Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 858 гривень 10 копійок за проведення судової експертизи.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1