Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2539/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 27 травня 2022 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 та продовжено відносно підозрюваного

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, одруженого, інваліда 3 групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 01.07.2022 року включно, без визначення розміру застави, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що підозра оголошена ОСОБА_9 є необгрунтованою та базується виключно на суб`єктивних міркуваннях допитаних свідків. Вказує, що слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели належним чином наявності жодного з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Зазначає, що слідчим суддею недостатньо враховано дані, які характеризують особу підозрюваного, те, що він раніше не судимий, є приватним підприємцем, має постійне місце роботи та проживання, стабільний дохід, одружений, тобто має міцні соціальні зв`язки, а також стан його здоров`я, те, що він є інвалідом 3-ї групи, має ряд хронічних захворювань та потребує лікування, яке не може бути надано в умовах слідчого ізолятора. Вказує, що слідчий суддя безпідставно не визначив ОСОБА_9 розмір застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Зазначає, що слідчий суддя не надав належної оцінки запереченням захисника на клопотання слідчого та наводить доводи аналогічні доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 .

В ухвалі слідчого судді зазначено, що старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що СУ ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000117 від 02.04.2022 року, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.255-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , будучи особою, яка у минулому притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих та насильницьких злочинів, за час відбування покарання у місцях позбавлення волі у період з 04.05.1995 року по 04.05.2000 року та по за їх межами здобув широке коло кримінальних зав`язків та отримав статус «смотрящого» по м. Новоград-Волинському.

В цей же період, в силу здобутого злочинного статусу ОСОБА_9 отримав широке коло кримінальних зав`язків серед осіб, віднесених до категорії «смотрящих», «злодіїв в законі», «кримінальних авторитетів» м. Новоград-Волинський, у результаті чого на протязі тривалого часу перебуває у статусі, так званого «кримінального авторитета», який умисно встановлює та поширює в суспільстві злочинний вплив з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а саме під його чітким контролем та організацією діє злочинна група, до якої входять раніше судимі особи та особи, які схильні до вчинення злочинів. Перебуваючи у статусі «кримінального авторитета», користуючись здобутим авторитетом, ОСОБА_9 поширює злочинний вплив, взяв на себе в тому числі функцію вирішення конфліктів та спірних ситуацій за зверненням окремих осіб. Здобувши кримінальний авторитет, ОСОБА_9 на прізвисько « ОСОБА_11 » встановлює свої правила поведінки та спонукає і надає вказівки раніше судимим і схильним до вчинення злочинів щодо вчинення нових корисливих злочинів на території Новоград-Волинського району та Житомирської області.

Так, у достовірно невстановлений слідством день, час та місці, однак не пізніше 30.03.2022 року, у ОСОБА_9 , який перебуває у статусі суб`єкта «кримінального авторитета», під приводом надуманого боргового зобов`язання потерпілого ОСОБА_12 перед третьою особою, виник злочинний умисел направлений на вимагання у ОСОБА_12 передачі грошових коштів, поєднаного з погрозою застосування насильства, за попередньою змовою групою осіб.

З цією метою, ОСОБА_9 , у невстановлений слідством день, час та місці, однак не пізніше ніж 30.03.2022 року повідомив про свої злочинні наміри особам, на яких має вплив, а саме ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . ОСОБА_15 , частина із яких раніше притягувалися до кримінальної відповідальності за вчинення різного роду злочинів і мають злочинний досвід, необхідний для реалізації злочинного плану.

У свою чергу, вказані особи підтримали злочинні наміри ОСОБА_9 , погодились на його пропозицію і таким чином вступили із ним у попередню злочинну змову, направлену на вимагання грошових коштів, поєднану з погрозою застосування насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який продовжено Указом Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року з 05 год. 30 хв. 26.03.2022р. строком на 30 діб.

З метою реалізації спільного злочинного умислу, направленого на вимагання грошових коштів, поєднаного з погрозою застосування насильства, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_9 завдяки авторитету, лідерським та іншим особистим якостям та можливостям, за попередньою змовою із ОСОБА_14 та ОСОБА_13 діючи умисно, з корисливих мотивів, 30.03.2022 року, близько 13- ї години зустрілися з потерпілим ОСОБА_12 поблизу автовокзалу м. Новоград-Волинський, в м. Новоград-Волинський, вул. Шевченка, 53, де усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, погрожуючи застосуванням насильства, під приводом надуманого боргового зобов`язання потерпілого перед третьою особою, висловив ОСОБА_12 вимогу передати грошові кошти в сумі 3000 доларів США.

У свою чергу, ОСОБА_12 заперечив будь-які боргові зобов`язання перед третіми особами, в тому числі ОСОБА_16 , а тому відмовився передавати визначені ОСОБА_9 грошові кошти.

Не припиняючи свої злочинні дії, діючи умисно, групою осіб, 01.04.2022 року, близько 15 год., ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , перебуваючи на території автозаправного комплексу «WOG», по вул. Шевченка, 53 у м. Новоград-Волинський, із метою досягнення єдиного результату - незаконного збагачення, використовуючи кримінальний авторитет ОСОБА_9 , у черговий раз висловили вимогу ОСОБА_12 передати їм грошові кошти, збільшивши вказану вище суму до 7000 доларів США.

У цей же час та місці, з метою реалізації злочинного умислу, бажаючи змусити ОСОБА_12 передати грошові кошти, ОСОБА_9 використовуючи свій мобільний термінал, за допомогою відеозвязку месенджера «WhatsApp» зателефонував на мобільний термінал ОСОБА_15 , який діючи у складі злочинної групи, під час розмови із потерпілим висловив погрозу застосування насильства відносно потерпілого, усвідомлюючи при цьому, що висловлена ним погроза здатна викликати в останнього побоювання здійснення цієї погрози, позбавить його спокою через можливість її реалізації, і бажаючи настання саме таких наслідків, створив для ОСОБА_12 реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

В ході цієї ж розмови, розуміючи протиправний характер дій та бажаючи настання злочинного результату у вигляді незаконного отримання грошових коштів від ОСОБА_12 у розмірі 7000 доларів США, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , умисно наполягав на передачі грошових коштів, при цьому визначив дату та місце наступної зустрічі для обговорення обставин передачі грошових коштів, а саме 12 год., 02.04.2022 року готельно-ресторанний комплекс «Шевченків хутір», що за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Улашанівка, вул. Житомирська, 2-а і наголосив на негативних наслідках для потерпілого, які настануть у разі невиконання його вимоги.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , які перебували у попередній злочинній змові, переслідуючи корисливий мотив та керуючись єдиним злочинним умислом, направленим на вимагання грошових коштів, у ранковий час 02.04.2022 року прибули до готельно-ресторанного комплексу «Шевченків хутір», за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Улашанівка, вул. Житомирська, 2-а, де чекали на приїзд ОСОБА_12 ..

Близько 12 години того ж дня ОСОБА_12 відповідно до раніше узгодженого часу зустрічі прибув до приміщення вищевказаного готельно-ресторанного комплексу, де біля входу зустрівся із ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 та невстановленими особами у кількості приблизно 15 чоловік, які не були обізнані із злочинними намірами вищевказаної групи осіб.

У подальшому, не припиняючи свої злочинні дії із метою доведення злочинного умислу до кінця, керуючись корисливим умислом, ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , висловив на адресу потерпілого ОСОБА_12 вимогу передати їм грошові кошти в сумі 7000 доларів США, на що останній відмовив.

Після цього, ОСОБА_15 ОСОБА_14 та ОСОБА_13 підтримуючи єдиний злочинний умисел направлений на незаконне збагачення із метою подолання волі до опору потерпілого, нанесли йому численні удари руками та ногами по різним частинам тіла, а ОСОБА_9 у свою чергу, застосовуючи невстановлений досудовим розслідуванням ніж, наніс ОСОБА_12 не менше п`яти ударів клинком ножа по нижніх кінцівках.

02.04.2022 року СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 було затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

20.05.2022 року ОСОБА_9 повідомлено нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України.

Крім цього, до Корольовського районного суду м. Житомир подано клопотання про продовження строку досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до чотирьох місяців, тобто до 02.08.2022 року.

05.04.2022 року ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира відносно підозрюваного ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31.05.2022.

Однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не можливо, оскільки в кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій: отримати висновки експертиз, призначити додаткові експертизи, повідомити про підозру в остаточній редакції та виконати вимоги ст.ст.290-291 КПК України, а тому посилаючись на обгрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених п.1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з моменту обрання запобіжного заходу, слідчий просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого до підозрюваного ОСОБА_9 у межах строку досудового розслідування.

Враховуючи обгрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися, а також те, що продовження тримання під вартою належним чином забезпечить проведення слідчих та процесуальних дій і виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 в межах строку досудового розслідування.

Заслухавши доповідача, доводи захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_9 в підтримання апеляційних скарг, думку прокурора в заперечення апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 не підлягають задоволенню з таких підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор подає не пізніше, ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч.2 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

- виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

- виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Крім цього, згідно ч.4 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Так, положеннями ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 зазначеного закону, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

- вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

- наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

- репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

- майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

- наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

- дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

- наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

- розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Крім цього, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи, завжди має бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено у разі засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вищевказаних вимог закону дотримався.

Перевірив термін та час подання стороною обвинувачення клопотання про продовження строку тримання під вартою до слідчого судді, які не суперечать вимогам ч.1 ст.199 КПК України.

Встановив наявність обгрунтованої підозри повідомленої ОСОБА_9 , яка підтверджується такими доказами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 02.04.2022р., 03.04.2022р. та 16.05.2022р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 02.04.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 02.04.2022р.; протоколами огляду місця події від 02.04.2022р. та 03.04.2022р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 02.04.2022р.; протоколом огляду предметів від 03.04.2022р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 02.05.2022р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 12.05.2022р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 14.05.2022р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_23 від 16.05.2022р.; протоколами огляду предметів від 02.05.2022р. та 16.05.2022р. та іншими матеріалами провадження.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції».

За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Враховуючи вищевказане, на думку апеляційного суду, зазначених доказів достатньо, щоб на даному етапі кримінального провадження стверджувати про обгрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.255-1 КК України.

Вказаним спростовуються доводи апеляційних скарг сторони захисту про необгрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри.

Також з оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя взяв до уваги тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обгрунтовано підозрюється ОСОБА_24 і які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Встановив наявність ризиків, передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Дані ризики, на думку апеляційного суду, підтверджуються обставинами вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_9 , а також можливістю призначення останньому достатньо суворого покарання, яке йому загрожує у разів доведення вини.

Зазначені твердження про наявність ризиків узгоджується з окремими положеннями рішення ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року, у змісті яких зазначено, що суворість призначеного покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Тим самим спростовуються доводи апелянтів про відсутність таких ризиків.

Окрім вказаного, слідчий суддя врахував дані про особу ОСОБА_9 , те, що він одружений; має міцні соціальні зв`язки; має на утриманні дітей, матір похилого віку та онкохвору сестру; є інвалідом третьої групи; раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Проте, вважав, що вказані обставини не є достатніми стримуючими факторами для запобігання встановленим ризикам.

Крім цього, слідчий суддя належним чином аргументував підставу не визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_9 відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КК України, а також мотивував неможливість застосування відносно останнього менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, враховуючи обгрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених п.1,2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів та вважає, що слідчий суддя прийняв рішення про продовження ОСОБА_9 строку тримання під вартою на підставі ретельного аналізу усіх обставин справи, з урахуванням вимог положень п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Таким чином, спростовуються доводи апеляційних скарг захисників щодо неповноти з`ясування слідчим суддею всіх обставин справи.

Будь-яких інших порушень, які б могли стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону, тому підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 27 травня 2022 року, якою продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 01.07.2022 року включно, без визначення розміру застави - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: