Справа № 750/2780/22
Провадження № 1-кп/750/190/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2022 року Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 28.03.2022 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка-Роменська, Гадяцького району, Полтавської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, перебуваючого в цивільному шлюбі, маючого на утриманні 3 малолітніх дітей, учасника бойових дій, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Військовослужбовець військової служби за контрактом, сержант ОСОБА_4 , 25.02.2022 близько 20.00 год., в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, самовільно залишив місце служби, розташоване поблизу АДРЕСА_2 .
21.04.2022 сержант ОСОБА_4 самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 та приступив до виконання службових обов`язків.
Таким чином, сержант ОСОБА_4 , внаслідок самовільного залишення місця служби, обов`язки військової служби з 25.02.2022 по 20.04.2022 не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків, у зазначений період часу не вживав, займаючись особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, у скоєному щиро розкаявся.
Враховуючи зізнавальні свідчення обвинуваченого та з врахуванням думки учасників судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність їх позиції та усвідомлюють, що у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною вину ОСОБА_4 , а його дії вірно кваліфікованими за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану.
Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно ч. 1 ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного його вік, позитивні характеристики з місця проходження військової служби, сімейний стан, перебування у нього на утриманні трьох малолітніх дітей, стан здоров`я, соціальну характеристику, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, за відсутністю обставин, що його обтяжують, відсутність попередніх притягнень до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим, суд доходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Разом з тим, вище перелічені обставини справи, а саме, щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, позитивні характеристика за місцем проходження військової служби, перебування на утриманні трьох малолітніх дітей, відсутність попередніх притягнень, як до кримінальної, так і адміністративної відповідальності, судом розглядаються, як такі, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, і дозволяють застосувати ст. 69 КК України та визначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, у вигляді 1 року 2 місяців позбавлення волі.
За змістом приписів ст. 58 КК України покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців застосовується до засуджених військовослужбовців на строк від шести місяців до двох років, у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в дохід держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.
Беручи до уваги обставини справи та особу обвинуваченого, суд вважає можливим на підставі ст. 58 КК України замість 1 року 2 місяців позбавлення волі, призначити обвинуваченому ОСОБА_4 службове обмеження на строк 1 рік 2 місяці, із відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 відсотків у дохід держави.
Процесуальні витрати та дані щодо речових доказів у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 5 ст. 407 КК України і призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі, яке на підставі ст. 58 КК України замінити на покарання у виді службового обмеження строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 відсотків у дохід держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1