Справа №590/187/22
Провадження № 1-кп/590/93/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2022 року смт. Ямпіль
Ямпільський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження :
прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Ямпіль Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000240 від 19.04.2022року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Удачний, Мирнинський район, Якутія, Російська Федерація, українця, громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
24 лютого 2022 року Указом президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.

При цьому, 04.04.2022 приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_4 , будучи обізнаним про введення режиму воєнного стану, перебуваючи в одній з кімнат будинку раніше знайомого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно з останнім розпивав спиртні напої, приблизно до 18 год. 00 хв., після чого вийшов в іншу кімнату, де виявив мобільний телефон марки Nokia 3.4 TA-1283 DS 3/64GB Charcoal GREY, який перебував на тумбі. В цей час, у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме зазначеного мобільного телефону із зарядним пристроєм до нього. Після чого, ОСОБА_4 , впевнившись в тому, що його дії будуть непомітними для потерпілого та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, таємно від оточуючих, викрав особисте майно потерпілого ОСОБА_5 , а саме:

-мобільний телефон марки Nokia 3.4 TA-1283 DS 3/64GB Charcoal GREY разом із зарядним пристроєм до нього, вартість яких згідно висновку експерта №19/119-22/3050-ТВ становить 2968,00 грн.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2968,00 грн.

Крім цього, ОСОБА_4 , використовуючи викрадений мобільний телефон, що належить ОСОБА_5 встановив, що в ньому знаходиться застосунок «Ощад 24/7», до якого прив`язаний банківський рахунок ОСОБА_5 . Авторизувавшись в даний застосунок, ОСОБА_4 виявив навність грошових коштів на банківському рахунку, що належать ОСОБА_5 .. В цей час, у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення грошових коштів із банківського рахунку ОСОБА_5 .. Так, о 09 год. 09 хв. 06.04.2022 ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, використовуючи застосунок «Ощад 24/7» перерахував грошові кошти в сумі 20000 гривень з банківського рахунку ОСОБА_5 , що відкритий в АТ «Ощадбанку» на власний банківський рахунок, що відкритий в банку АТ «Райффайзен Банк». Після чого, о 09 год. 14 хв. 06.04.2022 ОСОБА_4 , діючи повторно, в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу, використовуючи за стосунок «Ощад 24/7» здійснив ще один переказ коштів на суму 22000 гривень, чим вчинив крадіжку грошових коштів, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 42000 грн. 00 коп.. Таким чином, своїми злочинними діями, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 44968 грн 00 коп.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та надав суду чіткі та послідовні покази з цього приводу, пояснивши, що йому відомо, що в Україні діє воєнний стан, який введено з 24 лютого 2022 року. Надав покази, що 04.04.2022 приблизно у вечірній час він перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 , таємно від оточуючих, викрав мобільний телефон марки Nokia 3.4 TA-1283 DS 3/64GB Charcoal GREY разом із зарядним пристроєм до нього, який належить потерпілому ОСОБА_5 . Також розповів, що 06.04.2022 близько о 09 год. 09 хв., а потім о 09 год. 14 хв., він використовуючи викрадений мобільний телефон, авторизувався у застосунок «Ощад 24/7», звідки шляхом вільного доступу перерахував грошові кошти на загальну суму 42000,00 грн. з банківського рахунку ОСОБА_5 , що відкритий в АТ «Ощадбанку» на власний банківський рахунок, що відкритий в банку АТ «Райффайзен Банк». У вчиненому щиро розкаявся, шкоду потерпілому відшкодував часткову в сумі 22000,00 грн., решту пообіцяв відшкодувати в майбутньому про що домовився із потерпілим. Також зазначив, що потерпілому було повернуто викрадений телефон. Просив суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні погодився з кваліфікацією дій ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України, цивільний позов не заявляв та не бажає заявляти, претензій до обвинуваченого на даний час немає, просив суворо не карати обвинуваченого та звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Заслухавши пояснення обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників судового провадження, за згодою обвинуваченого суд відповідно до ч.3 ст.26 та ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та судових витрат.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень доведеною повністю та його дії кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 у відповідності до положень ст.12 КК України вчинив тяжкий злочин, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, є визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину і це об`єктивно встановлено під час судового розгляду, виходячи з поведінки особи протягом судового провадження, його відвертого визнання вини, сорому з приводу вчинку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Суд також враховує і позицію потерпілого, який, в зв`язку з тим, що під час судового розгляду заподіяна злочином шкода частково відшкодована, претензій ні матеріального, ні морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявляє.
Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових крмінальних правопорушень. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується посередньо, має на утриманні двох малолітніх дітей, його ставлення до вчиненого, повне визнання вини та часткове відшкодування завданого збитку і повернення викраденого, позицію потерпілого, який претензій до обвинуваченого немає, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що при обранні покарання обвинуваченому слід визначити покарання, у виді позбавлення волі на певний строк, при цьому враховуючи вказані обставини, суд вважає, що покарання призначене ОСОБА_4 можливе із застосуванням ст.75 КК України, у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1 та п.2 ч.2 ст.76 КК України. Обрана підсудному міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 положень ст.69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті, суд не вбачає.
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №19/119-22/3050ТВ від 28.04.2022 року в сумі 514 (п`ятсот чотирнадцять) грн. 86 (вісімдесят шість) коп.
Враховуючи відсутність клопотання про застосування запобіжного заходу, а також відсутність відомостей про наявність ризиків, передбачених ст.177 КК України, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили.
Керуючись п.1, п.2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:

п.1.п.2 ч.1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

п.2 ч.2 ст.76 КК України:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази:
- мобільний телефон марки Nokia 3.4 TA-1283 DS 3/64GB Charcoal GREY разом із зарядним пристроєм до нього, що знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 вважати повернутим власнику.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №19/119-22/3050ТВ від 28.04.2022 року в сумі 514 (п`ятсот чотирнадцять) грн. 86 (вісімдесят шість) коп..
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1