КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 09 серпня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 09.08.2022 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000848 від 29.07.2022.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор у кримінальному провадженні прокурор Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на металевий вагончик бежевого кольору розмірами 7х3 метри, з наявною на ньому наліпкою: «ПРОМ МОДУЛЬ, МАФи та Конструкції VOZUGER», із забороною користування, розпорядження та відчуження вказаного вагончику.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянт вказувала на те, що копія повного тексту оскаржуваної ухвали надійшла на адресу Обухівської окружної прокуратури Київської області лише 20.09.2022.

В апеляційній скарзі прокурор зазначала, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку невідповідністю висновків слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 17.12.2021 накладено арешт на ряд земельних ділянок, що належать на правівласності ТОВ «Долина Ленд», у тому числі із кадастровим номером
___________________________________________________________________________
Справа №372/2051/22 Слідчий суддя ОСОБА_6
Апеляційне провадження № 11-сс/824/3937/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_1
:05:003:0074, площею 1.6417 га, розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Романків, вулиця Лісова, із забороною здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або обтяжень, а також вносити будь-які зміни щодо державної реєстрації будь-яких прав та/або обтяжень стосовно арештованих земельних ділянок, а також проведення будівельних робіт (у тому числі влаштування будь-яких засобів обмеження руху) на вищевказаних арештованих земельних ділянках.
29.07.2022 до Обухівського РУП ГУ НП в Київській області надійшло повідомлення від мешканців села Романків Обухівського району Київської області про умисне невиконання рішення суду, зокрема ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва у справі №758/17661/21 від 17.12.2021. Так, на раніше зазначеній земельній ділянці, яка перебуває у власності ТОВ «Долина Ленд» та у користуванні ТОВ «Сервісна Компанія «Сонячна», на дорожньому покритті встановлено металевий вагончик, чим повністю обмежено рух, та здійснено умисне невиконання даного рішення суду. У зв`язку з чим цього ж дня внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 382 КПК України.
Апелянт зазначала, що обґрунтованість невідкладного обшуку, проведеного 29.07.2022 в період з 20 години 31 хвилину до 21 години 15 хвилин, обумовлювалась наявною очевидною загрозою життю та здоров`ю мешканців котеджного містечка закритого типу з умовною назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в селі Романків Обухівського району Київської області.
Зокрема, 29.07.2022 внаслідок умисних дій, направлених на невиконання судового рішення, було повністю обмежено доступ швидкої допомоги за викликом мешканки для надання екстреної (невідкладної) допомоги.
Крім того, обмеження руху (в`їзд та виїзд) з котеджного містечка закритого типу, за відсутності інших належних шляхів вільного проїзду, в умовах військового стану ставить під загрозу евакуацію населення, а отже життя та здоров`я мешканців. Вказані обставини підтверджуються допитами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
На переконання прокурора, вказані обставини свідчать про наявність ознак вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а тому співробітники Обухівського РУП ГУ НП в Київській області були зобов`язані невідкладно здійснити дії, передбачені ч. 3 ст. 233, ст. 170 КПК України.
Таким чином, органом досудового розслідування здійснено вилучення речового доказу обґрунтовано, за наявності достатніх підстав, в межах та у спосіб передбачений КПК України, а в подальшому у строк передбачений законом подане відповідне клопотання про арешт майна.
На думку прокурора, вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, має важливе значення для встановлення об`єктивних обставин під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, є знаряддям вчинення злочину, а тому на нього необхідно накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів.
Також апелянт вказувала на те, що вилучення в рамках даного кримінального провадження металевого вагончику жодним чином не може вважатися фактичним виконанням судового рішення у іншому кримінальному провадженні, оскільки вказаний металевий вагончик є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, та його визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, що повністю відповідає вимогам ст. 170 КПК України.
Крім того, ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва у справі № 758/17661/21 від 17.12.2021 накладено арешт на ряд земельних ділянок, в тому числі із забороною проведення будівельних робіт на вищевказаних арештованих земельних ділянках. Таким чином, проведене 29.07.2022 вилучення металевого вагончику не спрямоване на виконання судового рішення, а виключно здійснювалось з метою збереження знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Висновки слідчого судді про тривалість строків невиконання судового рішення, на думку прокурора, є помилковими, оскільки сама подія, яка вважається об`єктивною стороною злочину, передбаченою ч. 1 ст. 382 КК України, відбулася не 17.12.2021 шляхом накладення арешту на земельні ділянки ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 17.12.2021, як про це зазначено слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі, а саме - в день встановлення металевого вагончика на земельній ділянці, тобто 29.07.2022.
Прокурор також звертала увагу на те, що Обухівське РУП ГУ НП в Київській області є належним органом досудового розслідування, оскільки повідомлення про вчинення кримінального правопорушення надійшло до Обухівського РУП ГУ НП в Київській області та місцем вчинення даного кримінального правопорушення є територія Обухівського району.
Крім того, резолютивна частина ухвали Подільського районного суду міста Києва від 17.12.2021 передбачає не примусове виконання, а накладення певних заборон на вчинення конкретних дій.
Таким чином, посилання слідчого судді щодо невідповідності органу досудового розслідування, або ж органу примусового виконання судового рішення не ґрунтуються на нормах матеріального права.
У судове засідання прокурор та представник ТОВ "Долина Ленд" не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, клопотань про відкладення судового розгляду не подавали. Участь прокурора у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку не забезпечено.
Дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що у судовому засіданні 09.08.2022 оголошено резолютивну частину ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 09.08.202 /а.с. 26-28/.
Повний текст ухвали слідчого судді оголошено без виклику та у відсутності учасників судового провадження.
Як зазначено апелянтом та підтверджується даними наявної у справі розписки, належним чином завірену копію повного тексту ухвали слідчого судді прокурору ОСОБА_5 вручено 20.09.2022 /а.с. 36/, тоді як подано апеляційну скаргу 23.09.2022.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи прокурора про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 09.08.202, а відтак пропущений апелянтом процесуальний строк підлягає поновленню.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, слідчим відділом Обухівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000848 від 29.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Як зазначено у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 29.07.2022 року представники ТОВ "Долина Ленд" умисно не виконують ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва №758/17661/21 від 17.12.2021, що набрала законної сили в частині заборони проведення будівельних робіт (у тому числі влаштування будь-яких засобів обмеження руху) на зазначених в даній ухвалі земельних ділянках шляхом встановлення металевого вагончика на в`їзді до кооперативу, чим перекрили рух транспортних засобів мешканців, які проживають на вищезазначених земельних ділянках.

29.07.2022 року вищевказані відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000848 від 29.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Як убачається з даних протоколу обшуку від 29.07.2022, цього ж дня в період з 20 години 31 хвилин по 21 годин 15 хвилин проведено невідкладний обшук земельної ділянки з кадастровим номером :05:003:0074, що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено металевий вагончик бежевого кольору розмірами 7х3 метри, з наявною на ньому наліпкою: «ПРОМ МОДУЛЬ, МАФи та Конструкції VOZUGER».
Постановою заступника начальника управління поліції начальника слідчого відділу Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_12 від 29.07.2022 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000848 металевий вагончик бежевого кольору розмірами 7х3 метри, з наявною на ньому наліпкою: «ПРОМ МОДУЛЬ, МАФи та Конструкції VOZUGER».
01.08.2022 прокурор Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Обухівського районного суду Київської області із клопотанням, в якому просила накласти арешт на металевий вагончик бежевого кольору розмірами 7х3 метри, з наявною на ньому наліпкою: «ПРОМ МОДУЛЬ, МАФи та Конструкції VOZUGER» із забороною користування, розпорядження та відчуження вказаного вагончику.
Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 09.08.2022 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000848 від 29.07.2022.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання, слідчий суддя виходив з недоведеності наявності підстав для проведення невідкладного обшуку без ухвали слідчого судді, в ході якого було вилучено майно, та відсутності правових і фактичних підстав для накладення арешту на вилучений металевий вагончик.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурором при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.
Обгрунтовуючи в клопотанні підстави для накладення арешту на вилучений металевий вагончик, прокурор у клопотанні зазначив, що вказане майно є об`єктом кримінально-протиправних дій та відповідає критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України.
Однак, не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовим доказом металевий вагончик, вилучений в ході обшуку земельної ділянки з кадастровим номером :05:003:0074 за адресою: АДРЕСА_1 , прокурором у клопотанні не доведено таку мету накладення арешту на вказане майно, як збереження речових доказів.

Надані суду матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 382 КК України за фактом умисного невиконання ухвали суду, не містять даних, які б давали розумні підстави вважати, що металевий вагончик може бути знаряддям вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, зберегти на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є об`єктом кримінально протиправних дій, набутий кримінально протиправним шляхом або отриманий внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.
У клопотанні не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні, можливе використання вищевказаного майна.
Ураховуючи наведені обставини, клопотання про арешт майна не містить, тапрокурором не надано доказів того, що вилучене в ході обшуку земельної ділянки з кадастровим номером :05:003:0074 за адресою: АДРЕСА_1 , майно може бути речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000848 від 29.07.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Крім того, як обгрунтовано вказав слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, органом досудового розслідування не доведено наявність підстав для проведення невідкладного обшуку, в ході якого було вилучено металевий вагончик.
Так, згідно положень ч.ч. 1, 3 ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.
Слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.
Як встановлено колегією суддів, вказані вимоги органом досудового розслідування не дотримано, оскільки матеріали клопотання не містять даних про виконання прокурором, слідчим вимог ч. 3 ст. 233 КПК України після проведення обшуку, та постановлення слідчим суддею в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України ухвали про проведення обшуку.
На переконання колегії суддів, орган досудового розслідування у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Крім того, звертаючись із клопотанням про накладення арешту на вилучене майно, прокурор не перевірив, чи виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника такого майна потребам досудового розслідування, і чи не порушує при вказаних обставинах справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, арешт на металевий вагончик бежевого кольору розмірами 7х3 метри, з наявною на ньому наліпкою: «ПРОМ МОДУЛЬ, МАФи та Конструкції VOZUGER», не може бути накладений за обставин, викладених в клопотанні прокурора про арешт майна та з метою, яка передбачена п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а тому слідчий суддя обгрунтовано відмовив у його задоволенні.

Інших, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України підстав для накладення арешту на вказане у клопотанні майно, матеріали клопотання не містять.

З огляду на вищевикладене у сукупності, доводи прокурора про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, та дійшов обгрунтованого висновку про відмову в його задоволенні, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 09 серпня 2022 року.
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 09 серпня 2022 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3