Провадження №1-кп/522/2437/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000590, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2022 року, на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із неповною середньою освітою, який зареєстрований, та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,

головного спеціаліста

територіального відділу

служби у справах дітей

Одеської міської ради - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, суд
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні військовий стан, а відповідно до Указу Президента України від 14.03.2022 року №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 15.03.2022 року №2119-ІХ з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб військовий стан в Україні продовжено. Також відповідно до Указу Президента України від 17.05.2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджений Законом України від 22.05.2022 року №2263-ІХ з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року військовий стан в Україні продовжено строком на 90 діб, відповідно до Указу Президента України від 15.08.2022 року №2500-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Неповнолітньому ОСОБА_3 було відомо про запровадження воєнного стану в Україні, та про вище зазначені Укази Президента України про введення та продовження строку дії воєнного стану в Україні.

01.09.2022 року приблизно о 05 годині ранку, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , де визначив об`єктом свого посягання будь-яке майно, що належить ОСОБА_7 .

Маючи намір на вчинення крадіжки чужого майна та, переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись що його дії залишаються непомітними для оточуючих, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді неправомірного заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , впевнившись що його дії залишаються непомітними для оточуючих, із належної ОСОБА_7 жіночої сумки, яка знаходилась на тумбочці, з правої сторони від входу в кімнату, взяв гаманець блакитно-сірого кольору, в якому знаходились грошові кошти у розмірі 3 000 гривень, та поклав їх до своєї кишені.

В подальшому ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 3 тисячі гривні.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України -таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

У судовому провадженні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні указаного кримінального правопорушення, та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті.
У судове засідання потерпіла ОСОБА_7 , та законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 не з`явились, та звернулись до суду із письмовою заявою вх.№25975/12 від 27.09.2022 року, у якій просили проводити судове засідання без їх присутності, та зазначили про те, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 у них немає, та просили визначити указаному обвинуваченому міру покарання на розсуд суду.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, яктаємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, що він раніше не судимий, що матеріальна шкода потерпілій відшкодована.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

У п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року №5 зазначено, що при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. При призначенні неповнолітньому покарання крім передбачених у статтях 65-67 КК обставин суди відповідно до ч.1 ст.103 КК мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи.

У п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року №5 зазначено, що позбавлення волі на певний строк є найсуворішим покаранням, що може бути призначене особам, яким на момент вчинення злочину не виповнилося 18 років.

Це покарання має застосовуватися до таких осіб тільки тоді, коли у суду є

переконання, що застосування більш м`якого покарання не сприятиме виправленню засудженого. Висновок суду про необхідність застосування до неповнолітнього позбавлення волі, якщо санкцією статті, за якою він засуджується, передбачені й інші види покарань, повинен бути мотивованим у вироку.

При призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд вважає необхідним врахувати висновок ДУ «Центра пробації» філії ДУ «Центр пробації в Одеській області» сектора ювенальної пробації м. Одеси за №76928/32-22 від 19.10.2022 року, відповідно до якого, для мінімізації ризиків вчинення повторного правопорушення орган пробації вважає за можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства за умови спільних зусиль обвинуваченого, його сім`ї, органу пробації спільно із органами і службами, установами та закладами, що здійснюють соціальний захист і профілактику правопорушень.

Із урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , враховуючи досудову доповідь органу пробації, роз`яснення у п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року №5, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, наявності вище зазначених чотирьох пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, та звільнити цього обвинуваченого від відбування покарання, із випробуванням.

Суд вважає, що зазначений вид покарання буде достатній для виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 , та для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , наявності чотирьох пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд вважає недоцільним покладення на обвинуваченого ОСОБА_3 додаткових обов`язків, передбачених ч.3 ст.76 КК України.

Міру запобіжного заходу у зв`язку із відсутністю клопотань учасників судового провадження обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

У зв`язку із тим, що у обвинуваченого ОСОБА_3 є батьки, суд вважає, що відсутні законні підстави для призначення указаному неповнолітньому обвинуваченому громадського вихователя.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.100, 103, 104, 367-371, 373, 374, 376, 395, 484, 485, 487, 496, 532 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті позбавлення волі на строк 5 /п`ять/ років.

На підставі ст.75, ст.104 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання, з випробуванням строком на 1 /один/ рік. На підставі ч.1 ст.76 КК України строком на 1 /один/ рік покласти на ОСОБА_3 , наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбування покарання, а саме іспитовий строк ОСОБА_3 , по цьому вироку Приморського районного суду м. Одеси, рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 20.10.2022 року.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.

Не призначати неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_3 громадського вихователя.

Речові докази: гаманець синьо-зеленого кольору, ID картку громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , та студентський квиток на ім`я ОСОБА_7 вважати повернутими потерпілій ОСОБА_7 за належністю.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

20.10.2022