Провадження № 1-кп/522/2225/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №20000251 від 19.05.2022 року відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 14.09.2000 Центральним районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 140 КК України до 2 років позбавлення волі; ст. 46-1 КК України 2 роки відстрочки, штраф 680 гривень; 03.04.2001 Центральним районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 229-6, ст. 43 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 26.06.2002 умовно-дострокове, невідбутий строк 1 рік 1 місяць та 10 днів; 26.09.2003 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 03.05.2006 умовно-дострокове, невідбутий строк 4 місяці та 24 дня; 27.07.2011 Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 313, ст. 70 КК У країни до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 17.02.2016 по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
19.05.2022 року ОСОБА_3 , перебуваючи у вечірній час біля будинку АДРЕСА_2 , побачив електричний мопед. В цей час, у ОСОБА_3 з корисливих мотивів виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна - електричного мопеду. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 19.05.2022 року близько 17 год. 50 хв. ОСОБА_3 підійшов до електричного мопеду, який знаходився біля будинку АДРЕСА_2 . Далі, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, 19.05.2022 року близько 17 год. 50 хв. ОСОБА_3 впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними для потерпілого та перехожих громадян, умисно та з корисливих мотивів, таємно викрав належний ОСОБА_6 електричний мопед торгової марки «AIMA ONE» моделі «A 500» білого кольору, вартістю 55000,00 гривень, який за потужністю електромотора у 1200 Вт не є транспортним засобом.
Таємно викравши в умовах воєнного стану, який впроваджено на території України відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_7 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, а також Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 21.04.2022 № 2212-ІХ, майно ОСОБА_6 вартістю 55000,00 гривень, ОСОБА_3 намагався покинути місце скоєного ним кримінального правопорушення, але розпорядитись викраденим майном не зміг, оскільки був затриманий перехожими громадянами та потерпілим.
Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений в умовах воєнного стану.
У судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та підтвердив суду, що дійсно 19.05.2022 року він, перебуваючи у вечірній час біля будинку АДРЕСА_2 , побачив електричний мопед та у нього виник намір, спрямований на його викрадення. ОСОБА_3 підійшов до зазначеного мопеду, та впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, викрав його. ОСОБА_3 намагався покинути місце скоєного ним кримінального правопорушення, але був затриманий перехожими громадянами та потерпілим.
Прокурор просив суд визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності.
Захисник просив суд суворо не карати обвинуваченого, при призначенні покарання врахувати, що обвинувачений має брата інваліда 3 групи ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає разом з ним та обвинувачений допомагає йому.
Під час судового засідання, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позицій обвинуваченого та інших учасників судового розгляду. З урахуванням думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений в умовах воєнного стану, та його вина у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повністю доведена.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, передбаченою ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, передбаченою ст. 67 КК України, є рецидив злочину.
При визначенні мотивів призначення покарання суд керується наступним.
Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 р. № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора»: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».
Вимога додержуватись справедливості під час застосування кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р.), статті 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначати покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.
Суд, при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, суд бере до уваги зміст обвинувачення, яке складається з одного епізоду та те, що у вчиненому злочині обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся, допомагає брату - інваліду 3 групи.
В свою чергу, суд враховує, що обвинувачений згідно з ст. 12 КК України скоїв тяжкий злочин та наявність обтяжуючої обставини рецидиву злочинів, що свідчить, що обвинувачений на шлях виправлення не став і вчинив інкримінований йому злочин маючи непогашену судимість.
Таким чином, оцінюючи в сукупності всі встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів можливо лише у разі його ізоляції від суспільства та вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлялися.
Відомостей про процесуальні витрати суду не надано.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення цього вироку до виконання.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.
Речовий доказ: електричний мопед торгової марки «AIMA ONE» моделі «A 500» білого кольору - вважати таким, що переданий власнику майна.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1