Справа №710/698/21
Номер провадження 1-кп/710/49/22
УХВАЛА

іменем України

07.07.2022 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора Шполянського відділення Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши в приміщенні Шполянського районного суду Черкаської області в залі суду у судовому засіданні клопотання ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000426 від 15.04.2021 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 за результатами чергових виборів депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2015 року, будучи обраним Товмацьким сільським головою Шполянского району Черкаської області. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський голова є головною посадовою особою територіальної громади села та відповідно до п. 1, п. 13 ч. 6 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади, та є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою. ОСОБА_6 здійснював функцію представника місцевого самоврядування, а також обіймав у Товмацькій сільській раді посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій до 05.11.2020, тобто відповідно до вимог ч. З ст. 18 КК України був службовою особою.
26 жовтня 2020 року у с. Товмач Звенигородського району Черкаської області ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що роботи із виготовлення та встановлення вхідних дверей до приміщення сільського будинку культури с. Товмач за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з п. 1.1 договору № 79, укладеного 26.10.2020 між ФОП ОСОБА_7 та Товмацькою сільською радою Шполянського району Черкаської області в його особі, не виконані, видав завідомо неправдивий офіційний документ, а саме - склав шляхом підписання видаткову накладну від 26.10.2020 № 79, а 28.10.2020 він же склав шляхом підписання платіжне доручення від 28.10.2020 № 422, які видав головному бухгалтеру Товмацької сільської ради ОСОБА_8 для проведення розрахунку за виконані роботи з ФОП ОСОБА_7 .
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.1 ст.366 КК України, як складення та видача службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу.

Обвинувачений 04.07.2022 року подав до суду клопотання про закриття кримінального провадження відносно нього та звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із зміною обстановки, на підставі ст. 48 КК України. В обґрунтування клопотання зазначив, що правопорушення у якому він обвинувачується є некорупційним та нетяжким. Правопорушення, яке розглядається судом відносно нього, вчинене в той час коли він був сільським головою. На даний час він не є сільським головою, а проходить військову службу в ЗСУ, тобто змінилась обстановка, яка мала місце на момент вчинення кримінального правопорушення. Вчинити тотожні або однорідні кримінальні правопорушення він не може. Одночасно повідомив, що своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення не визнає.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вказане клопотання підтримав, зазначив, що розуміє, що така підстава закриття кримінального провадження є нереабілітуючою. Також наголосив, що вини не визнає та вважає, що його дії не мають кримінального характеру.

Прокурор не заперечував проти заявленого клопотання та закриття провадження, оскільки для цього наявні всі законні підстави.

Представники потерпілого заперечували проти задоволення клопотання та вказували, що наявні всі докази на підтвердження вини ОСОБА_6 ..

Відповідно ч.4 ст. 286 КК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Частиною 1ст. 285 КПК України, передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Положеннями ст. 48 КК України встановлено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
Стаття 48 КК України передбачає дві самостійні підстави звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності. Таке звільнення може мати місце, коли внаслідок зміни обстановки: 1) вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність або 2) особа перестала бути суспільно небезпечною.
При вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України судам слід враховувати роз`яснення п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", за змістом яких в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.
При цьому, треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.
Сутність поняття "зміна обстановки" пов`язана з дійсною, об`єктивною, що не залежить від волі та бажання суб`єкта, зміною обстановки, і ця зміна стосується не тільки цієї особи, а також розповсюджується на всіх громадян держави чи певного району або на всіх робітників тієї чи іншої установи та організації.
Втрата діянням суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки - це суттєві зміни в зовнішніх умовах, що не залежать від волі особи та зумовлюють малозначущість або повну втрату суспільної небезпечності кримінально-караного діяння.
Зміна обстановки, внаслідок якої вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність, означає передусім істотну зміну соціально-економічних, політичних або духовних засад життєдіяльності суспільства, яка відбувається незалежно від волі винної особи, внаслідок чого втрачається суспільна небезпечність не лише конкретного злочину, а й подібних йому діянь
Під зміною обстановки, внаслідок якої особа, яка вчинила злочин, перестає бути суспільна небезпечною, слід розуміти об`єктивні зміни умов життєдіяльності такої особи, які позитивно і суттєво впливають на неї і свідчать про те, що вона не вчинятиме кримінальне караних діянь у майбутньому.
Для застосування ст. 48 КК України, необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним.
Ураховуючи вказані вище положення законодавства, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що особа та/або вчинене нею діяння станом на час розгляду клопотання втратили суспільну небезпечність як обставин, з якими законодавець об`єктивно пов`язує можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, суду надано не було.
Ті обставини, що обвинувачений не займає посаду сільського голови та перебуває на службі у Збройних Силах України ( належного доказу чого суду не надано, наявна в матеріалах копія витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 26.02.2022 належним чином не посвідчена), не є тими обставинами, з якими законодавець об`єктивно пов`язує можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України.
Крім того, суд ураховує ту обставину, що обвинувачений, звертаючи до суду із заявою про звідьнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, категорично не визнає своєї вини та заперечує доведеність ознак кримінального правопорушення у своїх діях.
Хоча у законодавстві немає чіткого кваліфікації підстав для закриття кримінального провадження з огляду на спричинені ними юридичні наслідки для особи, стосовно якої відбувається таке закриття, в теорії права та правозастосовній практиці прийнято класифікувати як реабілітаційні та нереабілітаційні.
Закриття провадження з підстав, визначених ст. 48 КК України, є нереабілітаційними, фактично констатується причетність особи до вчинення кримінально-караного діяння.
Презумпція невинуватості є не лише обов`язковим елементом реалізації конституційного права на судовий захист, без якого справедливий судовий розгляд неможливий, а й важливою конституційною гарантією, яка потребує справедливого судового розгляду й ефективного судового захисту. Зазначене обумовлює потребу в забезпеченні особі можливості висловлювати позицію стосовно своєї невинуватості, доводити цю позицію в судовому порядку, інакше будуть порушені основні засади судочинства, зокрема визначені частиною другою статті 129 Конституції України, як-от рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом (пункт 1); змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3). Викладені основні засади судочинства є також загальними засадами кримінального провадження (пункти 3, 15 частини першої статті 7 Кодексу).
Питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України є правом, а не обов`язком суду.
Ураховуючи встановлені обставини, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 48 КПК України суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження на підставі ст. 48 КК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали проголошений 11.07.2022 р. о 16.00 год..

Суддя ОСОБА_1