Справа № 509/1278/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь Одеської області клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 погодженого прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000196 від 06.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 438 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчим СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000196 від 06.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 438 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.04.2022, близько 18:25 год., на узбережжя Чорного моря, а сааме по вул. Приморська, 1 в с. Грибівка Дальницької ОТГ Одеського району Одеської області, в результаті викиду під час шторму на узбережжя (ймовірно морської міни призначеної для ураження підводних та надводних човнів та суден), відбувся вибух, внаслідок якого пошкоджені приміщення баз відпочинку «Undersun, яку орендує ТОВ «АНДІМ холдинг», директором якої є ОСОБА_5
06.04.2022 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході огляду вилучено явлено металеві уламки з нерівними, гострими, рваними крилами, які запаковані до полімерного спец пакету №АВ 2018207.
Крім того, 06.04.2022 директором ТОВ «АНДІМ Холдинг» ОСОБА_5 надані слідчому відеозаписи з камер зовнішнього відео спостереження бази відпочинку «Undersun» на ДВД диску за 05.04.2022, де видно здійснений вибух.
06.04.2022 постановою слідчого вище зазначені металеві уламки у спец пакеті №АВ 2018207 та відеозаписи на ДВД диску визнано речовим доказом.
Враховуючи вищезазначене, а також те, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищевказані речі та предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, для повного та об`єктивного розслідування усіх обставин провадження, а також те що вони являються речовими доказами, виникла необхідність в арешті даного майна , у зв`язку із чим, просить про накладення на нього арешту.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Стаття 98 КПК України містить поняття речового доказу, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як випливає із змісту ст. 172 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Вирішуючи клопотання на користь особи, яка його ініціювала, слідчий суддя враховує наявність правової підстави для арешту майна, а саме: можливість приховування та знищення предмету, що може зберігати в собі сліди злочину. Суддя враховує і ту обставину, що майно, про накладення арешту на яке просить слідчий, відповідає критеріям речових доказів, а також визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.
Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, має доказове значення у вказаному кримінальному провадженні. Без накладення арешту на майно існує реальна загроза його втрати, тому слідчий суддя вважає клопотання таким, що підлягає до задоволення.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт і направити на зберігання до камери зберігання речових доказів відділені поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області після проведення необхідних слідчих дій, наступне майно:
- металеві уламки у спец пакеті №АВ 2018207;
- відеозапис на ДВД диску, наданий представником потерпілого ОСОБА_5 з камер зовнішнього відеоспостереження б/в «Undersun».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1