УХВАЛА
(про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою)
Справа № 338/279/22
Провадження № 1-кп/348/267/22

10 червня 2022 року м. Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі колегії суддів: головуючої-судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

потерпілого: ОСОБА_6

обвинуваченої: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000004, за обвинувальним актом від 14.04.2022, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Надвірнянського районного суд Івано-Франківської області знаходиться кримінальне провадженняі про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_7 утримується під вартою в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України.

В судовому засіданні від прокурора поступило клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 .

Обставини, зазначені в клопотанні.
Вимоги прокурора мотивовані тим, що розгляд даного кримінального провадження триває, та на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченої ОСОБА_7 від суду, та ризик незаконно впливу на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні. Тому вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за поведінкою обвинуваченої ОСОБА_7 , та забезпечити виконання покладених на неї судом обов`язків.

Щодо визначення розміру застави зазначає, що кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , було вчинено із застосуванням насильства, внаслідок якого настала смерть потерпілого, тому відповідно до ч .4 ст. 183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Позиція сторін кримінального провадження.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, надав суду пояснення, аналогічні тексту клопотання, просив суд клопотання задоволити та обрати обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Потерпілий в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора та просив його задоволити.

Захисник обвинуваченої-адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечив проти продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки прокурором не обґрунтовано продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе вберегти обвинувачену від зазначених прокурором ризиків та не забезпечить виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків. Зазначив, що обвинувачена має постійне місце проживання. Тому вважає, що до обвинуваченої можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, який вона може відбувати по місцю свого проживання. Також зазначив, що застосування до обвинуваченої домашнього арешту виключить ризик впливу на потерпілого та свідків, оскільки обвинувачена не матиме змоги чинити на них тиск. Просив суд змінити обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачена в судовому засіданні підтримала думку свого захисника, зазначила, що не має наміру переховуватись від суду чи чинити тиск на потерпілого та свідків по кримінальному провадженні. Також просила змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, який вона може відбувати по місцю свого проживання.

Оцінка і мотиви суду.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.04.2022 обвинуваченій ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 24.06.2022 без визначення розміру застави.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Отже, виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

В ухвалі Надвірнянського районного суду від 26.04.2022 визнано доведеним існування ризиків переховування ОСОБА_7 від суду, та незаконно впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Суд повинен перевірити обґрунтованість тверджень про продовження існування вказаних ризиків.

Колегія суддів вважає, що з врахуванням даних про особу ОСОБА_7 , з огляду на тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, і суспільну небезпечність самого кримінального правопорушення, прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачена ОСОБА_7 може переховуватися від суду, та незаконно впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Зокрема ризик переховування обвинуваченої від суду підтверджується тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, що може бути підставою та мотивом для обвинуваченої переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду», за якими при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину, тобто санкція за вчинене кримінальне правопорушення має бути важливим критерієм для визначення виду запобіжного заходу, який підлягає застосуванню. За таких обставин, у разі доведення винуватості обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, останній може загрожувати покарання у виді позбавлення волі у межах зазначеного вище строку, що може бути мотивом для її переховування від суду. Також суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_7 вдова, не має постійного місця праці, усталеного способу життя, що свідчить про відсутність у неї стійких соціальних зв`язків. При цьому в світлі наведених актуальних даних про існування ризику переховування, родина та житло не можуть бути вирішальними факторами, що могли б знизити цей ризик до маловірогідності чи до його виключення.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про продовження існування ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При оцінці ризику впливу на свідків по кримінальному провадженні необхідно враховувати встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права обвинуваченого на перехресний допит. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто, ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом.

Ризик впливу на свідків по даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочато, обвинуваченій відомі особи свідків, які є місцевими жителями та проживають з обвинуваченою в одному населенному пункті, а також свідки ще не допитані в судовому засіданні. Тому перебуваючи на волі ОСОБА_7 , зможе здійснити на вплив на свідків з метою зміни показань щодо її участі та ролі у вчиненні кримінального правопорушення для уникнення останьою кримінальної відповідальності.

При цьому наявність ризику того, що обвинувачена може незаконно впливати на потерпілого з метою зміни ним показів та уникнення кримінальної відповідальності, не можу бути визнано на даній стадії процесу, оскільки прокурор не надав суду належного обгрунтування, яке б давало підстави достовірно припукати ймовірність його існування (Jarzynski проти Польщі , параграф 43).

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про продовження існування ризику, визначеного п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином посилання сторони захисту на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки прокурором наведено достатні та переконливі докази про продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України.

Отже, на даному етапі кримінального провадження, враховуючи наявність в ОСОБА_7 статусу обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи, та доведених ризиків, відомостей щодо особи обвинуваченої, застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів:

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про продовження застосування щодо обвинуваченої ОСОБА_7 запобіжного заходу тримання під вартою колегія суддів дійшла висновку, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів (особистого зобов`язання; особистої поруки; застави; домашнього арешту) не зможе запобігти ризику можливої позапроцесуальної поведінки обвинуваченої.

Посилання сторони захисту про можливість застосуваня до обвинуваченої запобіжного заходу у виді домашнього арешту колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки враховує характер обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя особи, що має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав ОСОБА_7 , але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а так само особу обвинуваченої, яка є вдова, на її утриманні нікого немає, відсутність постійного джерела доходів, та наявність ризиків переховування та та можливості впливу на свідків по кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати те, що домашній арешт не забезпечить належних гарантій здатності обвинуваченого самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів. Застосування вказаного заходу забезпечення може завадити виконанню завдань кримінального провадження на даному його етапі. Крім того суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_7 в будь-який момент може змінити місце проживання.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, судом, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів було надано оцінку наступним обставинам: вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченою ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінального правопорушення та тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винуватою; вік та стан здоров`я обвинуваченої (інформація щодо стану здоров`я обвинуваченої, несумісного з триманням під варто відсутня); відсутність міцних соціальних зв`язків та відсутність постійного місця роботи; майновий стан обвинуваченої.

Таким чином, зважаючи на доволі високі встановлені ризики переховування обвинуваченої від суду, та можливості впливу на свідків по кримінальному провадженні, з урахуванням її особистих характеристик, колегія суддів приходить до висновку, що ці обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою.

Доводи захисника обвинуваченої про недоведеність прокурором продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також про можливість застосування до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів є необґрунтованими, оскільки судом при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, на підставі яких суд прийшов до переконання, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На думку колегії суддів, у цьому провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступлення від принципу поваги до особистої свободи, а також забезпечує не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Щодо розміру застави.
Щодо застави слід зазначити, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (п. 1. ч. 4 ст. 183 КПК України).

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, що дане кримінальне правопорушення було вчинено із застосуванням насильства, а саме умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, міцність соціальних зв`язків обвинуваченої; майновий стан обвинуваченої, та інші обставини в сукупності, колегія суддів вважає за необхідне не визначати обвинуваченій ОСОБА_7 розмір застави.

Висновки суду.
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно задоволити, та з метою забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_7 покладених на неї процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, слід продовжити щодо неї застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника-адвоката ОСОБА_8 про зміну обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт необхідно відмовити, оскільки колегія суддів дійшла до висновку про неможливість жодного із більш м`яких запобіжних заходів забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177-178, 331, 376, 395 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 задовільнити.

Продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 14 год. 00 хв. 08 серпня 2022 року.
Тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 здійснювати в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України.

В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника-адвоката ОСОБА_8 про зміну обвинуваченій запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченій та прокурору і направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3