ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2748/22 Справа № 175/4282/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000177 від 05.02.2019, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Одарівка Криничанського району Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 155 КК України,
за участю секретаря ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, й задоволено клопотання прокурора та продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 строком до 23 жовтня 2022 року.
Мотивуючи постановлене рішення, суд зазначає, що після призначення у кримінальному провадженні підготовчого судового засідання ОСОБА_6 , достовірно знаючи про здійснення щодо нього судового провадження за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 155 КК України та будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судових засідань, обвинувачений без поважних причин не з`являвся в судові засідання, а розгляд справи з об`єктивних причин не може бути закінчений до спливу цього строку, тому дійшов висновку про наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ступінь цих ризиків, з урахуванням обставин висунутого обвинувачення і суворості покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі доведеності його вини, є достатніми для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою у вигляді домашнього арешту.
Свої вимоги про скасування ухвали захисник обґрунтовує тим, що прокурором недоведено існування ризиків того, що перебуваючи на волі обвинувачений буде впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню та переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
До цього захисник зазначає, що ОСОБА_6 раніше не судимий та має постійне місце проживання, що місцевим судом безпідставно не взято до уваги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, співставивши їх з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів приходить до таких висновків.
З огляду на те, що від сторін кримінального провадження не надходило клопотання про їх участь у судовому засіднанні, апеляційний суд, у відповідності до положень ч. 4 ст. 422-1 КПК України, вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд скарги за їх відсутності.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.
Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , внесеного до ЄРДР за № 0000177 від 05.02.2019, за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 155 КК України, за наслідками чого було постановлено оскаржувану ухвалу.
28 червня 2022 року у цьому провадженні на стадії судового розгляду ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляди тримання під вартою без визначення розміру застави.
25 серпня 2022 року за клопотанням прокурора судом першої інстанції продовжено у встановленому законом порядку ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , суд належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
При цьому, у відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується зокрема у вчиненні умисного тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років, у разі визнання його винуватим, особу обвинуваченого, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися та продовжують існувати, та дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою і відсутність процесуальної можливості застосування менш суворого виду запобіжного заходу, зокрема й домашнього арешту, про що йдеться в апеляційній скарзі.
Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованим.
Апеляційний суд погоджується з тим, що заявлені прокурором ризики є доведеними та підтверджуються наявними у провадженні доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Разом з цим, доводи захисника про те, що ризики у провадженні є недоведеними, не заслуговують на увагу, оскільки наявність ризиків підтверджуються доказами у провадженні, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Окрім цього, місцевим судом при продовдженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховано й особу обвинуваченого, тому доводи скарги в цій частині, є необгрунтованими.
Разом з цим, під час розгляду клопотання прокурора суд першої інстанції не розглянув питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Частиною 4 цієї статті передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених стеттею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України, передбачено, що розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, апеляційний суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому заставу в межах 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 130 000 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Крім цього, застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, апеляційний суд вважає за необхідне, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на нього ряд обов`язків.
За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити частково, а ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, виходячи з положень ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Продовжити строк застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 23 жовтня 2022 року.
Визначити ОСОБА_6 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 50 (п"ятдесят) прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень.
У разі внесення застави, у визначеному судом розмірі, покласти на ОСОБА_6 , на період дії цього запобіжного заходу, процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у цьому провадженні.
Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4