Номер провадження № 1-кп/243/240/2022
Номер справи 243/2619/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» травня 2022 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3

- обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

- захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів в залі № 4 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за № 0001945, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13 листопада 2020 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської окружної прокуратури Донецької області 17 березня 2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не має на утримані неповнолітніх дітей, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 19 жовтня 1993 року Військовим судом Донецького гарнізону за ст.ст. 142 ч. 2, 240 п. «в», 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк шість років;

- 09 грудня 1997 року Слов`янським районним судом Донецької області за ст.ст. 142 ч. 3, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк дванадцять років. Звільнений 12 червня 2003 року умовно-достроково на невідбутий строк один рік дев`ять місяців двадцять сім днів;

- 03 грудня 2009 року Олександрівським районним судом Донецької області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 162 ч. 1, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. Звільнений 10 червня 2011 року умовно-достроково на невідбутий строк десять місяців двадцять вісім днів;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч. 2, 189 ч. 4 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Очеретине Олександрівського району Донецької області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, не має на утримані неповнолітніх дітей, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 05 липня 2006 року Дзержинським міським судом Донецької області за ст. 187 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років, з конфіскацією майна. Звільнений 23 березня 2012 року по відбуттю строку покарання;

- 28 січня 2013 року Центрально-Міським районним судом м. Горлівки Донецької області за ст.ст. 185 ч. 2, 71 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців. Звільнений 11 червня 2014 року на підставі Закону України «Про амністію»;

- 12 січня 2017 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 309 ч. 2, 317 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. Звільнений 25 лютого 2020 року по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч. 2, 189 ч. 4 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Єнакієве Донецької області, українки, громадянки України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованої, заміжньої, не має на утримані неповнолітніх дітей, інвалідом не являється, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч. 2, 189 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2021 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло кримінальне провадження за № 0001945, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13 листопада 2020 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської окружної прокуратури Донецької області по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч. 2, 189 ч. 4 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч. 2, 189 ч. 4 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч. 2, 189 ч. 2 КК України.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2021 року обрано відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 17 травня 2021 року включно.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 травня 2021 року продовжено відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 10 липня 2021 року включно.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 липня 2021 року продовжено відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 03 вересня 2021 року включно, а відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , змінено запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на два місяці до 03 вересня 2021 року включно.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2021 року продовжено відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 29 жовтня 2021 року включно, а відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , змінено запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час на два місяці до 29 жовтня 2021 року включно.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2021 року продовжено відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 11 грудня 2021 року включно, а відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час на два місяці до 11 грудня 2021 року включно.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2021 року продовжено відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 05 лютого 2022 року включно, а відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час на два місяці до 05 лютого 2022 року включно.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2022 року продовжено відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 03 квітня 2022 року включно, а відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час на два місяці до 03 квітня 2022 року включно.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2022 року продовжено відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 29 травня 2022 року включно, а відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час на два місяці до 29 травня 2022 року включно.

В судовому засіданні прокурор заявив Клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до шістдесяти днів, оскільки на теперішній час заявлені раніше ризики, які стали підставою для обрання та подальшого продовження стосовно обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися.

Обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вважає, що врахування також тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності обвинувачених та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності їх поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання підвищує ризик того, що обвинувачені можуть ухилитися від суду.

Вважає, що застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне, об`єктивне та всебічне встановлення істини у кримінальному провадженні.

Строк тримання під вартою спливає 29 травня 2022 року, а справа до теперішнього часу по суті не розглянута, підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченим, вважає не має.

В судовому засіданні прокурор заявив Клопотання про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічий час обвинуваченій ОСОБА_6 до двох місяців, оскільки на теперішній час заявлені раніше ризики, які стали підставою для обрання та подальшого продовження стосовно обвинуваченої запобіжного заходу у виді домашнього арешту, не зменшилися.

Обвинувачена ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, які ще в судовому засіданні не допитані.

Вважає, що врахування також тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності обвинуваченої та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання підвищує ризик того, що обвинувачена може ухилитися від суду.

Строк запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час спливає 29 травня 2022 року, а справа до теперішнього часу по суті не розглянута, підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченій, вважає не має.

Обвинувачений ОСОБА_4 - заперечував проти задоволення Клопотання прокурора, просить звільнити його з під варти та обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 , заперечував проти задоволення Клопотання прокурора, вказавши, що немає законних та обґрунтованих підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не може бути основною підставою для утримання особи під вартою. ОСОБА_4 має сім`ю, стійки соціальні зв`язки, постійне місце мешкання. Потерпілі в судовому засіданні вже допитані і ОСОБА_4 жодним чином не може впливати на їх показання. Просить суд звільнити ОСОБА_4 з під варти,обрати більш м`який запобіжний захід, оскільки під час воєнного стану ОСОБА_4 , як чоловік, як працездатна особа може бути корисним для захисту країни.

Обвинувачений ОСОБА_5 - заперечував проти задоволення Клопотання прокурора, просить звільнити його з під варти та обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення Клопотання прокурора, вважає що немає законних підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Його підзахисний вже тривалий час, з листопада 2020 року утримується під вартою. Вважає, що ризики, вказані прокурором у Клопотанні не мають під собою належного обґрунтування. Просить суд звільнити ОСОБА_5 з під варти,обрати більш м`який запобіжний захід, оскільки під час воєнного стану ОСОБА_5 , як чоловік, як працездатна особа може бути корисним для захисту країни у період воєнного стану.

Обвинувачена ОСОБА_6 - заперечувала проти задоволення Клопотання прокурора, оскільки м. Миколаївка Донецької області, де вона мешкає знаходиться в зоні бойових дій.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення Клопотання прокурора, та заявив Клопотання про зміну обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час на особисте зобов`язання, оскільки ОСОБА_6 є жінкою у віці 63 роки, жодних активних дій не вчиняла, має постійне місце роботи офіційно зареєстрована фізичною особою-підприємцем, позитивно характеризується за місцем мешкання. Допитані в судових засіданнях потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вказали, що жодних претензій матеріального та морального характеру до Обвинуваченої ОСОБА_6 не мають, збитки потерпілим відшкодовано в повному обсязі. Обраний 06 липня 2021 року запобіжний захід у виді спочатку цілодобового, а потім нічного домашнього арешту обвинуваченою ОСОБА_6 жодного разу не порушувався, до суду вона з`являється, а тому за вищевказаних обставин, обвинуваченій ОСОБА_6 може бути обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Окрім того, м. Миколаївка Донецької області перебуває в зоні бойових дій, та перебування ОСОБА_6 на тій території становить небезпеку для її життя та здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_4 - просив задовольнити Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_5 - просив задовольнити Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час на особисте зобов`язання.

Обвинувачена ОСОБА_6 - просила задовольнити Клопотання її захисника про зміну їй запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час на особисте зобов`язання.

Прокурор заперечував проти Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час на особисте зобов`язання, оскільки саме обраний раніше запобіжний захід є таким, що відповідає вчиненим обвинуваченою кримінальним правопорушенням. Обраний раніше запобіжний захід ОСОБА_6 буде достатнім для забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків.

Заслухавши думку учасників судового засідання, при вирішенні питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою та про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також ОСОБА_6 продовжити запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час.

Заслухавши думку учасників судового засідання, при вирішенні питання про зміну обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час на особисте зобов`язання, суд дійшов висновку про відсутність підстав задоволення Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час на особисте зобов`язання.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2021 року до обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 травня 2021 року відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 06 липня 2021 року продовжено відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 03 вересня 2021 року включно, а відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , змінено запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на два місяці до 03 вересня 2021 року включно.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 серпня 2021 року продовжено відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 29 жовтня 2021 року включно, а відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , змінено запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час на два місяці до 29 жовтня 2021 року включно.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 жовтня 2021 року продовжено відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 11 грудня 2021 року включно, а відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час на два місяці до 11 грудня 2021 року включно.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2021 року продовжено відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 05 лютого 2022 року включно, а відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час на два місяці до 05 лютого 2022 року включно.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2022 року продовжено відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 03 квітня 2022 року включно, а відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час на два місяці до 03 квітня 2022 року включно.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 31 березня 2022 року продовжено відносно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 29 травня 2022 року включно, а відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час на два місяці до 29 травня 2022 року включно.

Встановлено, що 13 листопада 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001945 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України.

13 листопада 2020 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України.

24 лютого 2021 року ОСОБА_4 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч. 2, 189 ч. 4 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років та у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, з конфіскацією майна.

Вирішуючи питання наявності ризиків стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочинів, суд вважає реальним ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України у виді можливості переховуватися від суду, в тому числі покинути територію України.

Суд погоджується, що має місце ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України у виді можливості незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні. Даний ризик підтверджується тим, що інкриміновані обвинуваченому злочини було вчинено із застосуванням насильства до потерпілих, крім того, обвинуваченому відоме місце мешкання потерпілих, свідків та їх особисті данні. Суд зважає, що реальна небезпека здійснення впливу на потерпілих може мати місце лише на початку кримінального провадження. В той же час з урахуванням наведених обставин, зокрема способу вчинення злочину, цей ризик суд вважає встановленим, оскільки здійснення впливу на потерпілих може мати на меті зміни наданих ними показань або відмову від них.

Судом приймається до уваги, що ОСОБА_4 утримується під вартою з 13 листопада 2020 року, тому, розглядаючи можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час судового засідання, суд вважає необхідним перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Розглядаючи питання можливості застосування альтернативного запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, суд зауважує, що з огляду на характер інкримінованих злочинів, які є насильницькими, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, заподіяння фізичних страждань, чітким є переконання суду, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України. Також суд вважає, що обставини, на які посилалась сторона захисту в якості підстав для зміни запобіжного заходу, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості та обставин інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та нівелювати встановлені ризики.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на більш м`який, оскільки обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою під час підготовчого судового засідання з урахуванням його тривалості, відповідає особі обвинуваченого, характеру, тяжкості, мотивам та обставинам злочинів, що інкримінуються обвинуваченому та покаранню, що може бути йому призначене, в разі визнання його винуватим.

Встановлено, що 13 листопада 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001945 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України.

14 листопада 2020 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України.

24 лютого 2021 року ОСОБА_5 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч. 2, 189 ч. 4 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років та у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, з конфіскацією майна.

Вирішуючи питання наявності ризиків стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочинів, суд вважає реальним ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України у виді можливості переховуватися від суду, в тому числі покинути територію України.

Суд погоджується, що має місце ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України у виді можливості незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні. Даний ризик підтверджується тим, що інкриміновані обвинуваченому злочини було вчинено із застосуванням насильства до потерпілих, крім того, обвинуваченому відоме місце мешкання потерпілих та їх особисті данні. Суд зважає, що реальна небезпека здійснення впливу на потерпілих може мати місце лише на початку кримінального провадження. В той же час з урахуванням наведених обставин, зокрема способу вчинення злочину, цей ризик суд вважає встановленим, оскільки здійснення впливу на потерпілих може мати на меті зміну наданих ними показань або відмову від них.

Судом приймається до уваги, що ОСОБА_5 утримується під вартою з 13 листопада 2020 року, тому, розглядаючи можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час судового засідання, суд вважає необхідним перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Розглядаючи питання можливості застосування альтернативного запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, суд зауважує, що з огляду на характер інкримінованих злочинів, які є насильницькими, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, заподіяння фізичних страждань, чітким є переконання суду, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України. Також суд вважає, що обставини, на які посилалась сторона захисту в якості підстав для зміни запобіжного заходу, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості та обставин інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та нівелювати встановлені ризики.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на більш м`який, оскільки обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою під час підготовчого судового засідання з урахуванням його тривалості, відповідає особі обвинуваченого, характеру, тяжкості, мотивам та обставинам злочинів, що інкримінуються обвинуваченому та покаранню, що може бути йому призначене, в разі визнання його винуватим.

Згідно ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді Клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема, при розгляді Клопотання суд оцінює підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) та тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Також суд вважає, що утримання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 під вартою, буде запобігати перешкоджанню встановленню істини у кримінальному провадженні.

Утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збережені розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Суд не відхиляє доводів сторони захисту на користь обвинувачених, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, незаконного впливу на свідків, які ще не допитані у судовому засіданні.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Крім того, з Обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у тому числі, у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі Волосюк проти України).

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження, а саме тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі не встановлено та сторонами не доведено, у зв`язку з чим суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою, а тому суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Суд також бере до уваги, що тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами.

Крім того, суд вважає, що продовження строку утримання під вартою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд вважає, що у Клопотанні, доданих документах та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч. 2, 189 ч. 4 КК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України для застосування відносно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів, тобто по 21 липня 2022 року включно.

Встановлено, що 13 листопада 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001945 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України.

13 листопада 2020 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України.

25 лютого 2021 року ОСОБА_6 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 ч. 2, 189 ч. 3 КК України.

01 грудня 2021 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшов Обвинувальний акт із зміненим обвинуваченням, у відповідності до якого ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 146 частина 2, 189 частина 2 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років та у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Прокурор вважає, що ризики, які були враховані судом при зміні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в нічний час не змінилися, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченої не з`явилося, судовий розгляд справи до цього часу не закінчено, свідки по справі не допитані. Вважає продовження строку домашнього арешту в нічний час відносно обвинуваченої ОСОБА_6 необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Згідно з вимогами ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що «Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Згідно із ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Згідно з п.5 Рішення Конституційного Суду України. Справа № 1-28/2017 від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017 «Під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження».

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України. Справа № 1-28/2017 від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017 «Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частини перша, друга статті 194 Кодексу).

Звертаючись до суду з Клопотанням про продовження строків запобіжного заходу, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження раніше обраного запобіжного заходу, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Статтею 9 Конституції України закріплено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною 17 липня 1997 року і з цього часу є невід`ємною частиною національного Законодавства.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне і доцільне застосувати норми міжнародного права, які мають вищу юридичну силу ніж Закони України, окрім Конституції України.

Вказана позиція закріплена в національному законодавстві, а саме в ч. 2 ст. 1 КПК України, де передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, та неможливість застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного засобу.

Разом з тим суд, перевіривши на даній стадії судового розгляду матеріали кримінального провадження, допитавши потерпілих, обвинувачених вважає достатніми дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 146 частина 2, 189 частина 2 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КПК України суд має право зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставин, передбачених пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді домашнього арешту або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді домашнього арешту, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У судовому засіданні прокурор просить продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час.

У судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заявив Клопотання про зміну обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час на особисте зобов`язання.

Але, суд приходить до обґрунтованого переконання, що саме раніше обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків.

Таким чином, за викладених та детально проаналізованих обставин в їх сукупності, суд відмовляє в задоволенні Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час на особисте зобов`язання та погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо доцільності продовження строків домашнього арешту в нічний час і вважає доцільним продовжити обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час на строк два місяці, тобто по 21 липня 2022 року включно.

Окрім цього, з урахуванням наявності у ОСОБА_6 постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , в якому вона постійно проживає, продовжуючи щодо обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час на строк два місяці, суд вважає за необхідне покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 194 ч. 5 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17 липня 1997 року, ст. ст.177- 178, 331, 369-372, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити захід забезпечення кримінального провадження обраний під час судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України на строк шістдесят днів - до 21 липня 2022 року включно.

Продовжити захід забезпечення кримінального провадження обраний під час судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України на строк шістдесят днів - до 21 липня 2022 року включно.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченій ОСОБА_15 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час задовольнити.

Продовжити захід забезпечення кримінального провадження обраний під час судового розгляду у відношенні обвинуваченої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у виді домашнього арешту в нічний час, заборонивши їй в період часу з 20 години 00 хвилин вечора однієї доби до 06 години 00 хвилин ранку наступної доби залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу суду.

Зобов`язати обвинувачену ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 прибувати за кожною вимогою до суду, а також покласти на ОСОБА_16 наступні обов`язки, передбачені частиною 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає та перебуває, без дозволу суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

3) утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, окрім паспорту громадянина України, що посвідчує особу.

Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час ОСОБА_15 становить два місяці, починаючи з 23 травня 2022 року по 21 липня 2022 року включно.

У разі невиконання обвинуваченою ОСОБА_17 покладених на неї вищевказаних обов`язків до неї буде застосовано більш суворий запобіжний захід.

Виконання ухвали в частині продовження до ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час покласти на співробітників Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, а контроль за його виконанням - на прокурора, який підтримує державне (публічне) обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

В задоволенні Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_18 про зміну запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час на особисте зобов`язання відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору, направити обвинуваченим та Начальнику Державної установи «Житомирська установа виконання покарань (№8)», Начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)», Начальнику Відділу поліції № 4 Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області.

Ухвала може бути оскаржена до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в п`ятиденний строк з моменту проголошення ухвали, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвалу постановлено, складено та підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повний текст ухвали проголошено 23 травня 2022 року о 12 годині 00 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1