Справа № 308/9237/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Закарпатській області, майора поліції ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000007, -

В С Т А Н О В И В:
До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт на майно, що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , зокрема: на магазин продовольчих товарів з кафетерієм, загальною площею 369, 4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; рахунок, відкритим в ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 на прізвище ОСОБА_5 код № НОМЕР_2 та кошти, які знаходяться на ньому.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000007 відомості про яке 22.01.2020 внесені до ЄРДР за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ФОП ОСОБА_5 будучи службовою особою, у період з 31.07.2019 по 27.08.2019, виконуючи на підставі договору підряду № 413 від 31.07.2019, укладеного між ним та Квартирно-експлуатаційним відділом м.Мукачево Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, роботи по об`єкту «Реконструкції благоустрою території військового містечка №43 м. Ужгород, АДРЕСА_3 », за попередньою змовою з фізичною особою-підприємцем - інженером технічного нагляду ОСОБА_6 , посадовими особами Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України та фізичною особою підприємцем - інженером технічного нагляду, заволоділи бюджетними коштами, виділеними на Реконструкції благоустрою території військового містечка № НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , на загальну суму 200 821,00 грн. за наступних обставин.
ОСОБА_5 уклав з Квартирно-експлуатаційним відділом м. Мукачево Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України договір підряду №413 по виконанню робіт по об`єкту: «Реконструкція благоустрою території військового містечка № НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 », відповідно до умов якого ФОП ОСОБА_5 взяв на себе зобов`язання виконати роботи по об`єкту: «Реконструкція благоустрою території військового містечка № НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 » за ціною 1 442 035, 00 гривень.
У подальшому, ОСОБА_5 , діючи в попередній змові з фізичною особою підприємцем - інженером технічного нагляду ОСОБА_6 , якому відповідно до договору №423 від 07.08.2019 доручено ведення технічного нагляду при проведенні робіт на об`єкті «Реконструкція благоустрою території військового містечка № НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 », виконувачем обов`язків начальника Квартирно-експлуатаційного відділу м.Мукачево Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України ОСОБА_7 , фізичною особою - підприємцем ОСОБА_8 , який згідно договору якому відповідно до договору №420 від 05.08.2019 доручено проведення авторського нагляду за проведенням вище вказаних робіт на об`єкті «Реконструкція благоустрою території військового містечка № НОМЕР_3 АДРЕСА_3 », усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, 27 серпня 2019 року склав акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в №2 за серпень 2019 року по об`єкту: «Реконструкція благоустрою території військового містечка № НОМЕР_3 АДРЕСА_3 », в який вніс неправдиві відомості, зокрема у «відділі 3. Відновлювальні роботи по теплотрасі Тип III асфальтобетон», тобто обсяги робіт та витрати по реконструкції, які фактично не були виконані, а саме: «Виправлення профілю щебеневих основ із додаванням нового матеріалу товщ.7 см.», «Улаштування покриття товщиною 4 см. з гарячих асфальтобетонних сумішей вручну з ущільненням самохідними котками», «На кожні 0,5 см. зміни товщини шару додавати або виключати до норми 2318-42-5», «Розлив бітумної емульсії (- 0,1л/м2,)», «Емульсія бітумна дорожна», «Суміші асфальтобетонні гарячі і теплі [асфальтобетон щільний] (дорожній) (аеродромні), що застосовуються у верхніх шарах покриттів, дрібнозернисті, тип Б, марки 2», який завірив своїм підписом та печаткою.
Після цього, 27.08.2019, ОСОБА_5 передав складений ним та підписаний акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в №2 за серпень 2019 року із внесеними до нього 4 неправдивими відомостями, фізичній особі-підприємцю - інженеру технічного нагляду ОСОБА_6 , який здійснював технічний нагляд за виконанням робіт по даному об`єкту.
Після цього, 27.08.2019, ОСОБА_5 , передав складений ним та підписаний акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в №2 за серпень 2019 року із внесеними до нього неправдивими відомостями, фізичній особі-підприємцю - інженеру технічного нагляду ОСОБА_6 , який здійснював технічний нагляд за виконанням робіт по даному об`єкту.
На підставі складених ОСОБА_5 та завірених ОСОБА_6 , й іншими особами (причетність яких встановлюється) документів, Мукачівським управлінням ДКС України в Закарпатській області перераховано на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_9 грошові кошти, як оплата послуг за виконані будівельні роботи зазначені акті приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в №2 за серпень 2019 року.
Отже, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та іншими особами (причетність яких встановлюється) , шляхом внесення до офіційних документів неправдивих відомостей, заволодів бюджетними коштами на загальну суму 200 821,00 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України, заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
27.01.2022 ОСОБА_5 вручене повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від З до 8 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Так, з метою повного, об`єктивного досудового розслідування, виконання вимог КПК України, забезпечення у подальшому цивільного позову, у ході досудового розслідування встановлено, що у відповідності до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за ОСОБА_5 на праві приватної власності значиться об`єкти нерухомого майна, а саме: - магазин продовольчих товарів з кафетерієм, загальною площею 369, 4 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; -об`єкт житлової нерухомості - квартира АДРЕСА_2 .

Досудовим розслідуванням також встановлено, у відповідності до укладених договорів керівництвом квартирно-експлуатаційного відділу у м.Мукачево Західного територіального управління Міністерства оборони України код №08439994 через Державну казначейську службу України з розрахункового рахунку № НОМЕР_4 у відповідності до платіжних доручень №607 від 20.08.2019, №621 від 28.08.2019, №689 від 20.09.2019, 929 від 28.11.2019, №977 від 12.12.2019 переведено грошові кошти у сумі 2 051 772, 35 гривень ПП ОСОБА_5 код № НОМЕР_5 , на розрахунковий рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 .

Орган досудового розслідування приходить до висновку, що за допомогою вказаного рахунку ОСОБА_5 вчиняв незаконні операції щодо привласнення та розтрати коштів. На вказаному рахунку і по теперішній час можуть зберігатись грошові кошти, які підозрюваний незаконно отримав, а тому з метою забезпечення збереження грошових коштів, подальшого відшкодування та повернення їх до Державного бюджету України на рахунок відкритий в ПАТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 на прізвище ОСОБА_5 код № НОМЕР_5 , необхідно накласти арешт.

Слідчий зазначає, що у даному випадку арешт майна допускається з метою забезпечення: спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, при цьому через канцелярію суду надійшла заява слідчого про розгляд клопотання без його участі.
Підозрюваний (власник майна ОСОБА_5 ) та його захисник в судове засідання не з`явилися, повідомлялись належним чином, при цьому від захисника адвоката ОСОБА_10 надійшли через канцелярію суду заперечення на клопотання про накладення арешту на майно, в яких захисник просить розглянути клопотання без його участі та без участі підозрюваного, натомість у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно відмовити у повному обсязі, оскільки таке є необгрунтованим, виходячи з наступних підстав.
Підозру, вручена ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, сторона захисту вважає є необґрунтованою та без достатніх на те підстав.

По друге, у клопотання слідчого констатовано той факт, що на даний час у вказаному провадженні будь-який цивільний позов до ОСОБА_5 відсутній, і водночас у прохальній частині зазначено те, що «З метою забезпечення подальшого цивільного позову заявленого потерпілими» необхідно накласти арешт. Тобто, ствердження органом досудового розслідування того, що вказаний цивільний позов можливо колись буде подано є лише припущенням.

По третє, як слідує з повідомленої підозри ОСОБА_5 , він нібито вчинив кримінальне правопорушення протягом 2019 року, а майно яке належить останньому, а саме магазин за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано за підозрюваним ОСОБА_5 у 2007 році, тобто припущення щодо отримання вказаного майна незаконним шляхом є неправомірним та хибним.

По четверте, підозрюваний ОСОБА_5 являється приватним підприємцем, яке здійснює свою діяльність та в разі накладення арешту із забороною розпорядження та користування рахунком відкритим в ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 на прізвище ОСОБА_5 та коштами, які знаходяться на ньому призведе до повного блокування його підприємницької діяльності, оплати відповідних податків державі, які враховуючи на військовий стан на території України, на даний час необхідні нашій державі для підтримання економіки.

Враховуючи вищевикладене, сторона захисту вважає подане клопотання про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , органом досудового розслідування є неправомірним, необґрунтованим, до клопотання не додано жодного доказу, а таке містить лише формулювання та перелік законодавства, а також припущення, тому підлягає відмові у повному обсязі.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя встановив наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частинами 2,6 цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Тобто підставою арешту майна є сукупність фактичних даних, що вказують на завдання кримінальним правопорушенням матеріальної та /чи моральної шкоди, заявлення цивільного позову про її відшкодування або можливість заявлення такого позову та накладення майнових стягнень за вироком суду.
Вимоги до клопотання слідчого, прокурора про арешт майна викладені в ч.2 ст.171 КПК України. Так, зокрема, в клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Як вбачається з поданого слідчим клопотання, воно відповідає вимогам закону, подане з додержанням вимог статті 171 КПК України, а тому підстави для його повернення слідчому відсутні.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати правові підстави арешту майна, а саме: завдання кримінальним правопорушенням матеріальної та/чи моральної шкоди, заявлення цивільного позову про її відшкодування або можливість заявлення такого позову, можливість накладення майнових стягнень, конфіскації майна за вироком суду; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; наявність, місцезнаходження та вартість майна, на яке може бути накладено арешт, і його співмірність з можливими розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушення, та цивільного позову, а також наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Поряд з цим необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання вироку в частині забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене.
Частинами 1, 2 статті 173 КПК України визначено обов`язок слідчого судді відмовити у накладенні арешту на майно, якщо особа, яка звернулася з таким клопотанням не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна суддя враховує в тому числі і розумність та співрозмірність обмеження права власності.
Слідчий в клопотанні, обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на майно, вказав на необхідність забезпечення цивільного позову, у зв`язку із завданою майновою шкодою, задля запобігання можливості відчуження майна, що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 .
Частиною 3 ст. 170 КПК України регламентовано на які об`єкти може бути накладено арешт (на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права), а також чітко визначено осіб, у власності яких має перебувати таке майно, зокрема, таке майно має перебувати у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Як вбачається з матеріалів клопотання слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000007 відомості про яке 22.01.2020 року внесені до ЄРДР за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що внаслідок протиправних дій ФОП ОСОБА_5 будучи службовою особою, у період з 31.07.2019 по 27.08.2019, виконуючи на підставі договору підряду № 413 від 31.07.2019, укладеного між ним та Квартирно-експлуатаційним відділом м.Мукачево Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, роботи по об`єкту «Реконструкції благоустрою території військового містечка №43 м. Ужгород, АДРЕСА_3 », за попередньою змовою з фізичною особою-підприємцем - інженером технічного нагляду ОСОБА_6 , посадовими особами Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України та фізичною особою підприємцем - інженером технічного нагляду, заволоділи бюджетними коштами, виділеними на Реконструкції благоустрою території військового містечка № НОМЕР_3 АДРЕСА_3 , на загальну суму 200 821,00 грн.
ОСОБА_5 , 27.01.2022 повідомлено про підозру у скоєнні корупційного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.
Оцінюючи посилання прокурора на необхідність накладення арешту на зазначене у клопотанні майно з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), слідчий суддя враховує, що за змістом ч.6 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Втім, стороною обвинувачення у поданому клопотанні про арешт майна не доведено, що в рамках кримінального провадження №0000007 заявлено цивільний позов чи доказів про намір потерпілої особи звернутися з таким.
Таким чином, клопотання в частині мотивування необхідності накладення арешту на майно є безпідставним та за своїм змістом містить лише формальне посилання на норми закону без підтвердження необхідними доказами та зібраними матеріалами.
Отже, на думку слідчого судді, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, тобто втручання у права власника в даному випадку не відповідає вимогам законності і може розцінюватися як свавільне.
За таких обставин, ініціювання питання про накладення арешту на вказане майно не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Тобто, обов`язок доведення необхідності арешту майна та наявності відповідних ризиків, законодавцем покладено на особу, що звернулася з клопотання про арешт майна.
Вирішуючи питання щодо арешту майна, слідчий суддя також враховує сталу прецедентну судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
При цьому, втручання є виправданим, у випадку, якщо воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.
З аналізу клопотання слідчого, слідчий суддя не вбачає підстав вважати, що арешт майна в даному кримінальному провадженні є необхідним, оскільки доводи, наведені у клопотанні та в судовому засіданні прокурором та слідчим не відповідають критеріям розумності та співмірності застосування арешту майна, що свідчить про недотримання вимог встановлених КПК України щодо необхідності такого арешту, передбачених ст.170 КПК України, підстав та мети накладення арешту, що відповідно до ч.1 ст.173 КПК України є підставою для відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.
За наведених обставин у задоволенні клопотання органу досудового розслідування про арешт майна слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Закарпатській області, майора поліції ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000007 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1