Провадження №: 1-кп/752/189/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2022 року м. Київ

Голосіївського районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження № 0008321 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з освітою середньою, не працюючого, зі слів проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що немає судимості,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Сулигівка, Ізюмського р-ну, Харківської області, громадянина України, з освітою середньою, не працюючого, зі слів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

обвинувачених за ч.3 ст. 185 КК України,

з участю сторін судового провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ;

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ;

потерпілого ОСОБА_13 ,

В С Т А Н О В И В :

08.09.2017 приблизно в 02.50 год., ОСОБА_8 , з ОСОБА_9 , проходили повз ПП «IMRR» по просп. Голосіївський, 48, оф. 30 в м. Києві, де побачили у вказаному будинку, на другому поверсі балкон, в якому присутні двері, скрізь які в подальшому вирішили проникнути до приміщення вказаного офісу з метою таємного викрадення чужого майна.
Після цього, реалізуючи спільний злочинний умисел та діючи за попередньою змовою групою осіб, згідно розподілених ролей, ОСОБА_8 , скориставшись пожежною драбиною, яка вбудована в стіну будинку піднявся та таким чином потрапив на балкон другого поверху, після чого шляхом відтиску невстановленим предметом дверей, відкрив їх та проник до офісного приміщення ПП «IMRR», звідки таємно викрав ноутбук «Hewlett-Packard», вартістю 8 000 гривень, мобільний телефон «Nokia», вартістю 400 гривень, з сім-картою, яка матеріальної цінності не становить та картридер, вартістю 50 гривень, які належать ОСОБА_13 , а ОСОБА_9 в свою чергу залишився на дворі та спостерігав за обстановкою, з метою попередження, у разі виникнення загрози виявлення спроби крадіжки. Таємно заволодівши чужим майном потерпілого ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця вчинення злочину втекли.
Тобто, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд визнає винними за ч.3 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднаному з проникненням у приміщення.
Обвинувачений ОСОБА_8 , після роз`яснення суті обвинувачення, винним себе не визнав. Пояснив, що ОСОБА_14 проживав у них як квартирант. 08.09.2017 року пізно вночі з ОСОБА_15 вийшли з житла щоб набрати води в бюветі та купити сигарет. Коли проходили по вул. Деміївській їх зупинила поліція та доставили на вул. Голосіївська де ніби то була крадіжка. Поки сиділи в автомобілі, чув по рації сказали, що крадіїв було двоє. Відмітив поліцейським, що орієнтири не співпадають з одягом, в якому були вони. Певний час чекали когось з офісу, де було вчинено крадіжку. Екіпаж поліції який їх затримував поїхав, а їх передали іншим поліцейським. Їх неодноразово обшукували. Працівник офісу, який з`явився з поліцейським піднялися в приміщення після чого повернулися. Їх знову почали обшукувати і він відчув, що йому щось поклали в кишеню. Потім з його кишені витягнули картридер, а у ОСОБА_9 з кишень витягнули телефон. Переконаний, що ці речі винесли з офісу та їм підкинули. Потім ці речі знову поклали їм до кишень, наділи кайданки. Прийшли поняті і при них у них знову з кишень вилучили картридер та телефон, до крадіжки яких вони відношення не мають. Після цього їх доставили у райвідділ, де попередньо, щоб не брехали, їх дубинкою били по сідницях. Він та ОСОБА_14 вимушені були зізнатися у вчинені крадіжки. Пізніше побої зафіксували у лікаря. Коли обирали запобіжний захід, не казав слідчому судді що його били, та не показував побої, оскільки обіцяли що буде домашній арешт. Коли обрали домашній арешт писав заяву про побиття, однак це не дало ніяких результатів, ніхто розслідування з цього приводу не проводив, йому відписалися. Коли затримали був адвокат, якому казав що били, однак адвокат радив краще ці питання з`ясовувати пізніше, коли буде на волі, а не під вартою. Надає фото побиття, але не може підтвердити що на фото саме він. Просто опинилися не в той час не в тому місці. На даний час має сім`ю, дитину, яких треба утримувати, просить зазначені обставини врахувати.

Обвинувачений ОСОБА_9 , після роз`яснення суті обвинувачення, також винним себе не визнав. Пояснив, що вночі 08.09.2017 року з ОСОБА_8 були на вулиці, оскільки мали намір купити сигарет, та прямували на проспект Голосіївський в «Сільпо». Коли були біля бювета, під`їхав автомобіль служби охорони, зупинився. Поліцейський повідомив, що отримали повідомлення про крадіжку, запропонували поїхати з ними, щоб переглянути камери спостереження, та з`ясувати чи до цього не причетні вони. Вони погодилися. Привезли на місце, де ніби то була крадіжка. Як з`ясувалося, камери спостереження не працювали, їх неодноразово обшукували, нічого не виявили, тобто доказів їх причетності не було. Однак, йому підкинули телефон в кишеню, а ОСОБА_16 картридер, та при понятих вилучили. Привезли у райвідділ, де били дубинкою, тому вимушені були зізнатися у крадіжці. Про побиття не казав адвокату, якого надали спочатку та не казав про це слідчому - судді, коли обирали запобіжний захід. Коли їм підкинули телефон та картридж, наділи кайданки, та потім при понятих вилучили. Пізніше писали заяви про побиття, однак безрезультатно. Фото побиття немає. Оскільки поліція застосовувала насильство, вимушені були взяти на себе крадіжку речей, які їм підкинули.

Незважаючи на позицію обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , щодо заперечення своєї вини у вчиненні крадіжки, суд вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо належних, допустимих та безсумнівно переконливих доказів, що підтверджують винність обвинувачених у вчинені злочину поза розумним сумнівом, в обсязі обвинувачення, який суд вважає доведеним.

Так, потерпілий ОСОБА_13 в своїх показаннях відмітив, що в приміщенні житлового фонду по АДРЕСА_3 , розміщено його СПД «Гієвой». Зазначена квартира під охороною. 08.09.2017 приблизно в 02.50 год. на телефон отримав сигнал про спрацювання сигналізації на балконі. Зателефонував товаришу ОСОБА_17 , щоб з`ясував, що сталося. Пізніше той в телефонному режимі повідомив, що мало місце проникнення до квартири, однак усе більш менш ціле, нічого не зникло. Хоча пізніше слідчий повернув йому певні речі, в т.ч ноутбук, які були викрадені з приміщення. Точно вартість ноутбуку сказати не може, але не виключає що може коштувати 8 тисяч грн., як зазначено в обвинувачені. Будь яких претензій ні до кого немає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 повідомив, що йому вночі зателефонував товариш ОСОБА_18 та повідомив, що в його офісі спрацювала сигналізація, оскільки він не на місці, просив його поїхати з`ясувати, що сталося. Він прибув до будинку АДРЕСА_4 . Помітив там автомобіль служби охорони, поліцію та двох осіб, яких уже впізнати не може. Поліцейські сказали, що затримали двох осіб. В приміщення не заходив, а викликали людину яка мала ключі і відкрила двері. Він був на вулиці. Не може стверджувати на даний час, що затриманими були саме обвинувачені. Не пригадує, чи вони щось говорили з приводу обставин їх затримання. Чи були в кайданках, теж не може стверджувати.

Свідок ОСОБА_19 суду повідомив, що у вересні 2017 році працював в службі охорони. В ніч на 08.09.2017 року отримали повідомлення та орієнтування про крадіжку, яку вчинили двоє осіб які втекли. Рухаючись по місту на АДРЕСА_5 , неподалік місця де було вчинено крадіжку, помітили двох невідомих, які робили спроби тікати. Коли до них наблизилися, пояснили ситуацію, та запропонували поїхати з ними до місця де було вчинено крадіжку, щоб з`ясувати обставини та перевірити їх причетність або непричетність до цього. Коли прибули, на місці двоє осіб, якими на даний час є обвинувачені, повідомили, що це вони вчинили крадіжку. Прибула слідча група, яка щось вилучала у обвинувачених, але що саме і в кого конкретно не може сказати. У обвинувачених був якийсь пакет, але що в ньому не може сказати. Чи були затримані в кайданках, уже не пригадує.

Додатково винність обвинувачених підтверджується:

протоколом огляду місця події від 08.09.2017 року в якому відображено, що об`єктом огляду була квартира АДРЕСА_6 , під час якого виявлено відкриті двері балкона, на яких сліди віджиму та сліди рукавиць (т.1 а.с.21-25);

протоколом огляду місця події від 08.09.2017 року в якому відображено, що неподалік під`їзду № 3, будинку АДРЕСА_4 , стоїть ОСОБА_9 в кишенях штанів якого телефон «Нокіа», а поряд ОСОБА_8 , в кишенях якого виявлено ліхтарик сірого кольору, запальничка, мобільний телефон «Нокіа», ніж та електро пристрій схожий на картрідер (т.1 а.с.26-30). В подальшому, як видно з розписки, вилучені у ОСОБА_9 телефон «Нокіа» та у ОСОБА_8 картрідер, повернуті потерпілому (т.1 а.с.31).

протоколом огляду місця події від 08.09.2017 року в якому відображено, на ділянці території в провулку Деміївському в м. Києві виявлено ноутбук чорного кольору з слідом структурного матеріалу на його поверхні та кепку, які був вилучені (т.1 а.с.32-38);

протоколом огляду предметів, зокрема ноутбука, який, як видно з постанови слідчого, був визнаний речовим доказом(т.1 а.с.40-45);

протоколом огляду предметів, зокрема мобільного телефону «Нокіа», який, як видно з постанови слідчого, був визнаний речовим доказом (т.1 а.с.49-53);

протоколом огляду предметів, зокрема, картрідера, ножа та ліхтарика, які, як видно з постанови слідчого, були визнані речовим доказом(т.1 а.с.54-60);

як видно з протоколів, 08.09.2017 року, в порядку ст. 208 КПК України, проведено затримання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Вищезазначені безпосередньо досліджені судом докази, суд вважає належними, допустимими, переконливими та достатніми поза розумним сумнівом для визнання обвинувачених винними у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Версію обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з приводу того, що виявлені та вилучені у них речі, які були викрадені у потерпілого, їм підкинуті працівниками поліції, суд розцінює як надуману, а тому до уваги її не бере оскільки зазначені обставини бездоказові та нічим не підтверджені. Обставини виявлення та вилучення у обвинувачених після затримання з участю понятих чужого майна, що підтверджено протоколами слідчих дій та підтвердили свідки, які надали логічні, послідовні показання, які узгоджуються між собою та іншими доказами, по суті є прямими доказами винності обвинувачених та спростовують висунуту обвинуваченими версію.

Що стосується показань обвинувачених з приводу застосування до них фізичного насильства, то ці обставини в ході судового розгляду не були доведені стороною захисту переконливими доказами, та з 2017 року не перевірялися слідчим шляхом, оскільки досудове розслідування з цього приводу не проводилося і обвинувачені та їх захисники не вживали заходи визначені процесуальним законодавством для з`ясування цих обставин та надання їм правової оцінки. Зазначені показання обвинувачених суд розцінює як спробу уникнути відповідальності за вчинене. Довідки надані стороною захисту, які датовані через певний відрізок часу після затримання обвинувачених та вилучення у них викрадених речей, в яких відображено про наявність у обвинувачених певних тілесних ушкоджень, тяжкість та механізм утворення яких не з`ясовувався експертним шляхом, не є достатніми та переконливими доказами отримання цих ушкоджень саме під час досудового розслідування в результаті можливих протиправних дій працівників поліції. Більше того, про застосування фізичного насильства обвинувачені, які були представлені адвокатами, не заявляли під час затримання, оскільки з цього приводу відсутні відмітки в протоколах, та слідчим - суддям, при обрані запобіжного заходу, а лише через певний час після затримання та обрання запобіжних заходів звернулися з заявами, які між іншим, не були зареєстровані в ЄДРДР, про що обвинувачені були проінформовані, однак з 2017 року будь яких заходів для проведення перевірки можливих фактів катування не вживали, і на даний час не ставлять таких питань перед судом, лише відмічаючи факти.

А тому, до зазначених показань обвинувачених, суд відносить критично та до уваги їх не бере, і вважає, що в ході судового розгляду стороною захисту не було надано достатніх та переконливих доказів отримання доказів внаслідок катування, що давало би підстави суду визнати їх недопустимими згідно ст. 87 КПК України.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винних.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає наявність у обвинувачених на утриманні неповнолітніх дітей, що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Обтяжуючих покарання обставин, не встановлено.

Підсумовуючи результати судового розгляду, суд прийшов до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у виді позбавлення волі.

Однак, враховуючи обставини та тяжкість вчиненого злочину, особи обвинувачених, які не судимі, позитивно характеризуються за місцем проживання, мають постійне місце проживання, на утриманні неповнолітніх дітей, не перебувають на обліку у лікаря нарколога та психіатра, з моменту вчинення злочину, в якому суд визнає їх винними, тобто з 2017 року кримінальних протиправних правопорушень не вчиняли, що свідчить про реалізацію їх щирих намірів не вчиняти більше кримінальних правопорушень та стати на шлях виправлення, зважаючи на позицію потерпілого щодо покарання, який претензій до обвинувачених не висував та усе викрадене майно йому було повернуто, суд прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без відбування покарання та приймає рішення, згідно ст. 75 КК України, про звільнення їх від відбування покарання з випробуванням, та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 377 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_20 визнати винуватим за ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, та згідно ст. 76 КК України, покласти на нього обов`язки: періодично заявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, та згідно ст. 76 КК України, покласти на нього обов`язки: періодично заявлятися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1