Справа №705/1340/22
1-кп/705/1015/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2022 Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000323 від 14.03.2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умані Черкаської області, українця, громадянина України, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 05.03.2012 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт; 2) 25.06.2013 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 389, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 3) 05.08.2013 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.; 4) 14.11.2014 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки. 04.02.2015 року апеляційним судом Черкаської області вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області змінено та призначено покарання у вигляді 3 років 4 місяців позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 роки; 5) 04.08.2015 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 321, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 31.03.2017 зі Старобабанівської ВК Черкаської області (№92) за ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.03.2017 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 11 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 14.03.2022 року близько 13 год. 16 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні магазину «Манго Танго», який розташований по вул. Новоуманській, буд. 23а-2 в м. Умань, Черкаської області, помітив на прилавку належний ОСОБА_5 мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 9Pro», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартість якого станом на 14.03.2022, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-22/2221-ТВ від 21.03.2022 становить 5200 грн.

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на викрадення чужого майна. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 переконавшись, що його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав з торгівельного прилавку мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 9Pro», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 5200 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро покаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним обставинам вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що 14 березня 2022 року близько 13 години він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов у магазин «Манго Танго» в м. Умані, де на прилавку побачив мобільний телефон і скориставшись тим, що ніхто за ним не спостерігає забрав собі цей телефон і вийшов з магазину. Згодом викрадений ним телефон був повернутий потерпілій. Розуміє тяжкість вчиненого, щиро розкаюється та просить суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його покази відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють зміст обставин скоєного кримінального правопорушення, котрі ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 його вина у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується доказами добутими на досудовому розслідуванні та перевіреними в суді у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, а також перевірені та оцінені судом у відповідності до вимог КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а саме склад кримінального правопорушення з кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, обставини, які пом`якшують та які обтяжують покарання.

Суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 має вік 32 роки, осудний, не одружений, офіційно не працевлаштований, згідно довідки КНП «Уманська психіатрична лікарня» Уманської міської ради на обліку та під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває але перебуває під наглядом у лікаря-нарколога з 16.03.2021, згідно вимоги УІАП Головного управління національної поліції в Черкаській області неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та має судимості, які не погашені, за місцем проживання характеризується формально позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Судом не враховується зазначення прокурором рецидиву злочинів як обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , з огляду на наступне.

Кримінальним законодавством чітко визначений виключний перелік обставин, що обтяжують покарання, який не піддається розширеному тлумаченню. Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання визнається вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Рецидивом кримінальних правопорушень відповідно до ст.34 КК України визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 90 КК, якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останній злочин.

Разом з цим ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке він вчинив як особа, яка має судимість зокрема за умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.321 КК України, яке станом на час засудження ОСОБА_4 вироком від 04.08.2015 було віднесено до злочину середньої тяжкості, санкція якого передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк від трьох до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Строк погашення судимості за цей злочин згідно приписів п. 7 ст. 89 КК України, виходячи відповідно з тяжкості злочину та виду покарання, становить три роки з дня відбуття покарання (умовно-дострокового звільнення), тобто судимість за цей злочин погашена 24.03.2020 року.

Таким чином суд приходить до висновку про відсутність в даному випадку підстав врахування рецидиву злочинів як обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

При призначенні покарання обвинуваченому, суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, враховуючи дані про особу обвинуваченого, виходячи з принципів розумності покарання, суд вважає за необхідне у вказаному випадку призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу винного та його ставлення до вчиненого, відсутність претензій матеріального та морального характеру від потерпілої до обвинуваченого, а також те, що будь-яких тяжких наслідків від кримінального правопорушення не настало, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання та без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Визначене обвинуваченому покарання, на переконання суду, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

У кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/124-22/2221-ТВ від 21.03.2022 у розмірі 686,48 гривень, які підлягають стягненню з обвинуваченого за правилами ст.124 КПК України, оскільки вони витрачені на доведення його вини.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 65, 100, 124, 368-370, 373, 374, 393 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 судом не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта та проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 686,48 гривень.

Речові докази у кримінальному провадженні: - мобільний телефон марки «Redmi», захисний чохол, сім-карту мобільного оператору зв`язку ПрАП «Київстар» та сім-карту мобільного оператора зв`язку ТОВ «Лайфселл» - повернути потерпілій ОСОБА_5 за належністю;

- відеозапис із камери відеоспостереження, що знаходиться на CD-R компакт-диску залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1