Справа № 489/6345/19
Провадження № 1-кп/489/246/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Вирок

іменем України

12 жовтня 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження №0003727 від 05.10.2019 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого електриком в КП «Українківський сількомунгосп», з професійно-технічною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, непрацюючого, з повною загальною середньою освітою, зі слів проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 05.08.2019 вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 100 годин громадських робіт; 05.02.2020 вироком Центрального районного суду м. Миколаєва за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, який залишений без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 07.05.2020;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 ,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту - 05.10.2019 близько 21:30 год. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою між собою, переслідуючи мету незаконного збагачення, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Площа Перемоги», розташованій навпроти будинку № 56 на пр-ті Миру в м. Миколаєві, вирішили викрасти майно раніше незнайомого їм ОСОБА_9 .

Вступивши в злочинну змову, направлену на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нанесли декілька ударів в область голови та тулубу ОСОБА_9 , від яких останній впав на землю, після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжили наносити ОСОБА_9 удари по голові та тулубу, чим заподіяли йому тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя, які відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень.

Після того ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, відкрито викрали належне ОСОБА_9 майно, а саме: барсетку чорного кольору, вартістю 700 гривень, в якій знаходились: грошові кошти в сумі 6000 грн; срібна чоловіча ка блучка, яка матеріальної цінності для потерпілого не представляє; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , яке матеріальної цінності для потерпілого не представляє; перепустка з місця роботи ТОВ «Оріон Авто» № 0342 на ім`я ОСОБА_9 ; металевий брелок з написом « ІНФОРМАЦІЯ_3 »; медичний страховий поліс на ім`я ОСОБА_9 , який матеріальної цінності для потерпілого не має; три зв`язки дверних ключів, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють; три флеш карти, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють; дві CD-карти, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють; флакон синього кольору з чоловічих парфумів, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють; окуляри для зору в футлярі коричневого кольору, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють; сонцезахисні окуляри в оправі чорного кольору, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють; зарядний пристрій для мобільного телефону, який матеріальної цінності для потерпілого не представляє; флакон капель «Визин» для очей, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють; пара чоловічих шкарпеток чорного кольору в поліетиленовому пакеті рожевого кольору, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють; різні візитні карточки, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють.

З викраденим майном ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 6700 грн.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

12.10.2022 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю його захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно та в повному обсязі визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений, у виді чотирьох років позбавлення волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Вказані вид та міра покарання визначені сторонами угоди з урахуванням особи обвинуваченого, який беззастережно визнав свою вину та щиро розкаявся. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_9 надав письмову згоду на укладення між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості.

Прокурор, обвинувачений та його захисник під час судового розгляду підтримали угоду про визнання винуватості та вважають, що є всі підстави для її затвердження судом та визначення погодженого сторонами угоди покарання.

Потерпілий не заперечував проти затвердження вказаної угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, а також потерпілим надана письмова згода прокурору на укладення даної угоди про визнання винуватості, яку він підтримав в судовому засіданні.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 12.10.2022 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю його захисника про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та міри покарання зі звільненням від відбування покарання з випробовуванням.

Визначаючи тривалість строку випробовування, суд, окрім тяжкості кримінального правопорушення, головним чином враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, характеризується позитивно, а також той факт, що в Україні введений воєнний стан, що покладає на жителів додаткові обмеження, тому зазначені обставини, які зменшують суспільну небезпечність обвинуваченого, вказують на можливість встановлення однорічного іспитового строку для виправлення обвинуваченого.

Крім того, 12.10.2022 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю його захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно та в повному обсязі визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений, у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі з призначенням остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва 05.02.2022 більш суворим покаранням за вказаним вироком.

Вказані вид та міра покарання визначені сторонами угоди з урахуванням особи обвинуваченого, який беззастережно визнав свою вину та щиро розкаявся. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_9 надав письмову згоду на укладення між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 угоди про визнання винуватості.

Прокурор, обвинувачений та його захисник під час судового розгляду підтримали угоду про визнання винуватості та вважають, що є всі підстави для її затвердження судом та визначення погодженого сторонами угоди покарання.

Потерпілий не заперечував проти затвердження вказаної угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, а також потерпілим надана письмова згода прокурору на укладення даної угоди про визнання винуватості, яку він підтримав в судовому засіданні.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 12.10.2022 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю його захисника про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та міри покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вжиті за ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва, після набрання вироком законної сили підлягають скасуванню.

Суд не вбачає підстав для застосування до обвинувачених запобіжних заходів до набрання вироком законної сили, оскільки суд прийшов до висновку про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, а обвинувачений ОСОБА_4 на даний час фактично відбуває покарання за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 05.02.2020.

Керуючись статтями 369-371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду від 12.10.2022 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі статей 75, 76 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_3 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 12 жовтня 2022 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання час попереднього ув`язнення з 06.10.2019 по 02.12.2019 включно з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Затвердити угоду від 12.10.2022 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 05.02.2020 (справа № 490/7730/19) більш суворим покаранням за даним вироком остаточно до відбуття ОСОБА_4 визначити покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання - з 06.10.2019.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речові докази:

- ремінець чорного кольору з металевими замками; один патрон, одну стріляну гільзу знищити;

- телефон марки «Бравіс» імей: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім-картою оператора телекомунікації «МТС» № НОМЕР_3 повернути ОСОБА_3 ;

- автомобіль «BMW 525», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 залишити в особи, в якої він був вилучений, ОСОБА_11 .

Після набрання вироком законної сили заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту телефону марки «Бравіс» імей: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім-картою оператора телекомунікації «МТС» № НОМЕР_3 , вжиті за ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 07.10.2019 у справі №489/5446/19; арешту автомобіля марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_4 , вжиті за ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 08.10.2019 у справі №489/5446/19 - скасувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1