ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 609/721/22

1-кп/609/70/2022

19 вересня 2022 року

Шумський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Шумськ кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстру досудових розслідувань за №0000124 від 04 листопада 2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Тернополя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , працюючого лісником обходу № 3 Стіжоцького лісництва Державного підприємства «Кременецьке лісове господарство», одруженого, перебуваючого на військовій службі в Збройних Силах України з 27.02.2022 р., на утриманні перебуває одна неповнолітня дитина.,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :
02 вересня 2022 року на адресу Шумського районного суду Тернопільської області із Тернопільської обласної прокуратури, разом із угодою про визнання винуватості, надійшов затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000124 від 04 листопада 2021 року відносно ОСОБА_3 , за ч.2 ст.272КК України.
З обвинувального акту вбачається, що наказом директора ДП «Кременецьке лісове господарство» від 14.01.2019 року № 18-к, на посаду лісничого Стіжоцького лісництва Державного підприємства «Кременецьке лісове господарство» з 14.01.2019 р. призначено ОСОБА_3 .
Згідно посадової інструкції лісничого ДП «Кременецьке лісове господарство», 02.01.2021 р. затвердженої директором цього підприємства, лісничий є керівником і організатором роботи з охорони праці в лісництві і несе повну відповідальність за її стан. В його підпорядкуванні перебувають помічник лісничого, майстри лісу та інші працівники лісництва. Він організовує ведення виробничих процесів згідно вимог охорони праці. На лісничого покладено зобов`язання забезпечити безпечні та здорові умови праці, проведення заходів з попередження травматизму; розроблення карт технологічного процесу проведення лісозаготівельних робіт у відповідності з нормативними актами охорони праці; дотримання робітниками вимог безпеки при проведенні робіт, інше. Лісничий зобов`язаний зупинити роботу виробничих дільниць при порушеннях, що загрожують життю, або здоров`ю працюючих. Лісничий відповідає за виконання обов`язків передбачених цією інструкцією.
Отже, лісничий Стіжоцького лісництва ДП «Кременецьке лісове господарство» ОСОБА_3 є посадовою особою лісгоспу, на яку покладено відповідальність за створення належних, безпечних і здорових умов праці під час виконання працівниками підприємства робіт з підвищеною небезпекою.
З вересня 2021 році на першій пасіці кварталу №31, виділу № 2.2. Стіжоцького лісництва, на підставі лісорубного квитка серія ТЕ ЛРК №002220 від 10.09.2021 та карти №12 технологічного процесу розроблення лісосіки, під керуванням лісничого ОСОБА_3 проводилися лісосічні роботи.
ОСОБА_3 знаючи, що станом на 03.11.2021 на другій пасіці кварталу № 31, виділу № 2.2. Стіжоцького лісництва не створені безпечні умови праці, оскільки не проведено підготовчі роботи з приземлення небезпечних дерев, не затверджено акт готовності лісосіки до розроблення, не проведено працівникам бригади позаплановий інструктаж з охорони праці при зміні технологічного процесу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, порушуючи вимоги статей 4, 13 Закону України «Про охорону праці», пунктів 15.1.13, 15.2.1, 15.2.2 Правил охорони праці для працівників лісового господарства та лісової промисловості, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці України № 119 від 13.07.2005 р., (далі Правил), пункту 6.6. Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, затвердженої Наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці 26.01.2005 р., № 15 (далі Типового положення), розділу 6 Посадової інструкції лісничого ДП «Кременецьке лісове господарство», маючи реальну можливість їх дотримання, надав вказівку лісорубам Стіжоцького лісництва ДП «Кременецьке лісове господарство» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розпочати на вказаній ділянці лісосіки рубку дерев та направив їх виконувати роботи з підвищеною небезпекою.
В ході виконання зазначених робіт, 03.11.2021 р., біля 15 год. 30 хв. в південно-східному напрямку на відстані 40 м. від діляночного стовпа, який знаходиться на квартальній лінії, під час проведення лісорубами звалювання дерев, внаслідок потрясіння ґрунту, на лісоруба Стіжоцького лісництва ДП «Кременецьке лісове господарство» 6 розряду ОСОБА_7 впало сухе напівгниле дерево породи береза, чим заподіяно шкоду його здоров`ю у вигляді: політравми; закрито черепно мозкової травми; забій головного мозку; забій м`яких тканин тімяно-потилочної ділянки справа; закритої травми шийного відділу хребта; двобічно зчепленого переломовивих С7 із забоєм-компресією спинного мозку; висхідного набряку спинного мозку; спінального шоку; перелому дужки та остистого відростка С6; закритої травми грудного відділу хребта; закритої травми грудної клітки; двобічного посттравматичного пневмогемотораксу; підшкірної емфіземи шиї та верхніх відділів грудної клітки; забій легень; забій серця; закритого поперечного переломдіафізу 5 п`ясної кістки лівої кисті; шоку.
Умисне порушення лісничим ОСОБА_3 вимог статей 4, 13 Закону, пунктів 15.1.13, 15.2.1, 15.2.2 Правил, пункту 6.6. Типового положення, розділу 6 Посадової інструкції лісничого при виконанні працівниками лісгоспу робіт з підвищеною небезпекою перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням нещасного випадку на виробництві та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .
Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 272 КК України, як порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
30 серпня 2022 року згідно вимог ст.472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000124 від 04 листопада 2021 року, з однієї сторони, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_6 , з іншої сторони.

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 272КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, стягнення понесених процесуальних витрат у кримінальному провадженні та покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень, яке повинен понести ОСОБА_3 .
Угода про визнання винуватості містить положення про те, що сторони визнають правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 272КК України. Підозрюваний ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України і зобов`язується беззастережно визнати в суді винуватість у сформульованому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України за обставин, викладених в повідомленні про підозру.
В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України.
Сторони розуміють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ст.476 КПК України, зокрема те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор, який затвердив угоду, має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості їй зрозумілі. Прокурор підтвердила, що угода укладена добровільно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості сторонами, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості укладену між сторонами.
Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила, що надала згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості та вважає, що таку слід затвердити.

Суд, заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали обвинувального акту з угодою про визнання винуватості, приходить до висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Згідно вимог ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 272КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 надала письмову згоду на укладення між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 угоди про визнання винуватості.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, про що вони підтвердили під час судового засідання.
Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.
Також судом встановлено, що за умовами даної угоди міра покарання визначена відповідно до вимог ст. 65 КК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Вказана норма Закону передбачає, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України.

Суд при вирішенні питання про можливість призначення покарання узгодженого сторонами угоди враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , обставини, що пом`якшують покарання, зокрема: беззастережне та в повному обсязі визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, надання матеріальної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, відшкодування за рахунок членів сім`ї ОСОБА_3 витрати на лікування потерпілого, скрутне матеріальне становище, перебування на утриманні неповнолітньої дитини, позитивна характеристика з місця служби в ЗСУ та відсутність обставин, що б обтяжували покарання, а тому за наявності вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, вважає, за можливе застосувати ст. 69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.2 ст.272 КК України у виді штрафу в дохід держави, виходячи з того, що саме таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальному правопорушенню і буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів, а також вказане покарання обумовлене укладеною сторонами кримінального провадження угодою про визнання винуватості.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_6 , і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами кримінального провадження міри покарання.
У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової експертизи безпеки життєдіяльності (висновок експерта № СЕ-19/120-22/1442-БЖ від 30.06.2022 р.) - 5663 грн., які суд вважає слід стягнути з ОСОБА_3 в користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертизи в межах даного кримінального провадження та обумовлені укладеною сторонами кримінального провадження угодою про визнання винуватості.

Речові докази відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Керуючись ст.ст.314,373,374,474,475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду, укладену та підписану 30 серпня 2022 року між прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 про визнання винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 272КК України.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання, із врахуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 40000 (сорок тисяч) гривень з позбавленням права обіймати керівні посади в органах державної лісової охорони на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення судової експертизи безпеки життєдіяльності (висновок експерта № СЕ-19/120-22/1442-БЖ від 30.06.2022 р.) на суму 5663 (п`ять тисяч шістсот шістдесят три) гривень 40 копійок в користь держави, після набрання вироком законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1