Справа № 462/3077/22
провадження 1-кс/462/1036/22
У Х В А Л А

01 липня 2022 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000454 від 28.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, про арешт майна,

встановив:

Слідчий СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області ОСОБА_4 , 30.06.2022 року звернулася до слідчого судді з клопотанням в порядку ст.171 КПК України про накладення арешту на майно, а саме: мобільний телефон марки «Tehno РОР 4 Focus» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із абонентським номером НОМЕР_3 та банківську картку АТ «Приватбанк» № НОМЕР_4 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що дане майно вилучене під час добровільної видачі, та відповідно до ч.1 ст.98 КПК України визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000454. З метою запобігання настанню будь-яких негативних наслідків та унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження, просить клопотання задовольнити.

Слідчий суддя вважав за можливе розглядати клопотання за відсутності слідчого, з огляду на вимоги ч.1 ст.172 КПК України і приймаючи до уваги підставне прохання слідчого з цього приводу, викладене у клопотанні.

Також дане клопотання можливо розглянути за відсутності власника майна ОСОБА_5 , який, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, про що свідчить телефонограма, в судове засідання не з`явився, однак його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, перевіривши матеріали кримінального провадження №0000454, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0000454, 28.06.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч.2 ст.190 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 28.06.2022 року у ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області із рапортом звернувся о/у СКП зазначеного відділу поліції ОСОБА_6 про те, що громадянин ОСОБА_5 разом з іншими особами, під приводом надання послуг перевезень в соціальній мережі «Телеграм», заволодівають грошовими коштами громадян, не виконуючи своїх зобов`язань.

Під час допиту ОСОБА_5 встановлено, що у кінці квітня 2022 року, до нього звернувся брат однокласника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , та запропонував йому заробіток, в результаті якого ОСОБА_5 мав отримувати 30% від цього заробітку. ОСОБА_7 повідомив, що займається перепискою у телеграм каналах щодо пошуку осіб, яким необхідна допомога у перевезенні як за кордон, так і в межах країни, однак, оскільки, він неповнолітній, тому не може відкрити рахунок у банку. Він запропонував ОСОБА_5 відкрити рахунок в «Ощадбанку», за що отримуватиме 30 % від коштів, котрі надійдуть на рахунок, на що ОСОБА_5 погодився.

За допомогою головного сайту «Ощадбанк» ОСОБА_5 використовуючи свій мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_3 відкрив інтернет банківську картку з номером НОМЕР_5 , при цьому, він за допомогою телеграм каналу перекинув ОСОБА_7 на його акаунт, який записаний ОСОБА_8 , номер банківської картки, термін її дії та СVV, щоб він мав доступ до цієї картки. З того часу в середньому на банківську картку ОСОБА_5 приходили суми платежів, а саме від 300 до 2000 грy. ОСОБА_7 , щоб користуватися коштами з картки ОСОБА_5 , був змушений отримати від останнього погодження, а саме пароль. Тому кожного разу як ОСОБА_7 користувався коштами, то ОСОБА_5 приходило смс-повідомлення із кодом, який він переказував ОСОБА_7 , а 30 % від отриманої суми, що останній залишав на рахунку ОСОБА_5 , які той перераховував на свій рахунок відкритий у АТ «Приватбанку» № НОМЕР_4 .

Протягом двох місяці, тобто з кінця квітня і по даний час ОСОБА_5 був змушений змінювати банківські картки, оскільки, громадяни інколи не могли скинути грошові кошти з банківських карток інших банків, тому за цей період часу ОСОБА_5 користувався і іншими картками: НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 .

29.06.2022 року на підставі добровільної видачі ОСОБА_5 було оглянуто та вилучено мобільний телефон марки «Tehno РОР 4 Focus» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із абонентським номером НОМЕР_3 та банківську картку АТ «Приватбанк» № НОМЕР_4 .

Частиною 2 ст.168 КПК України визначено, що під час обшуку, огляду може здійснюватися тимчасове вилучення майна.

Відповідно до вимог ч.5, 7 ст.237 КПК України при огляді слідчий, прокурор має право вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з ч.1 ст.167, ч.5 ст.171 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій статті 167 КПК України майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Дослідженням матеріалів клопотання встановлено, що таке подано в строк, визначений ч. 5 ст.171 КПК України.

Стаття 167 КПК України дає визначення критеріїв, яким повинно відповідати тимчасово вилучене при обшуку майно. Так, згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зазначений перелік критеріїв є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Тому, зважаючи на положення ст.167, 237 КПК України, тимчасово вилучатися можуть лише речі та документи, які відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України. Інші речі під час огляду не можуть бути тимчасово вилучені. А отже у випадку тимчасового вилучення під час огляду речей, слідчий повинен при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна навести переконливі мотиви, що зазначені речі відповідають критеріям ч.2 ст.167 КПК України та може ставити питання про їх арешт лише з правових підстав, що визначені у ч.2 ст.170 КПК України. Посилатися на інші правові підстави слідчий не може, оскільки, якщо речі не відповідатимуть критеріям ч.2 ст.167 КПК України, вони будуть вважатися такими, що вилучені та зберігаються органом досудового розслідування поза дозволеним законом порядком. Відповідно слідчий суддя не може розглядати таке майно як предмет арешту і накладати на нього арешт.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається із постанови слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 від 29.06.2022 року майно, на яке просить накласти арешт слідчий, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0000454.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.170-174 КПК України, та згідно з ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.2 ст.167 КПК України.

Таким чином, з огляду на положення ч.2 ст.167, ч.2 ст.170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що вказані у клопотанні речі вилучені під час добровільної видачі, мають статус тимчасово вилученого майна та відповідають критеріям, визначеним у ч.2 ст.167 КПК України, слідчим доведено, що у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що дані речі можуть бути приховувані, пошкоджені, зіпсовані, втрачені, знищені, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт є обґрунтованим і підлягає задоволенню, оскільки встановлено наявність для цього правових підстав.

Керуючись ст. 131, 132, 167, 170-173, 237, 309 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого СВ Відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000454 від 28.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Tehno РОР 4 Focus» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із абонентським номером НОМЕР_3 та банківську картку АТ «Приватбанк» № НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_5 та які були вилучена 29.06.2022 року.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя /підпис/

Згідно з оригіналом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1