КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/2184/2022 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Справа № 759/4878/22 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор» матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 травня 2022 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комиші, Охтирського району, Сумської області, українця, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України,
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та винести нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , обравши останньому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що висновки викладені в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею не ґрунтуються на обставинах та матеріалах справи, суперечать вимогам КПК України
Апелянт вказує на необґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри за ч. 2 ст. 15 п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, а також, що правова кваліфікація як замах на умисне вбивство очевидно є завищеною та необґрунтованою та вважає, що ці діяння на даній стадії кримінального провадження можуть бути кваліфіковані як хуліганство, але підлягають також перевірці обставини, які виключають кримінальну відповідальність (стан необхідної оборони, крайньої необхідності, неосудності, тощо).
Також апелянт зазначає, що посилання слідчого судді на наявність ризиків, що підозрюваний ОСОБА_7 буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні; вчиняти інше кримінальне правопорушення, не ґрунтуються на матеріалах та обставинах справи.
А тому зурахуванням соціальної репутації ОСОБА_7 , позитивних характеристик, його статусу військовослужбовця, що він одружений, має постійне місце проживання, з огляду на військовий стан, апелянт вважає, що в клопотанні про продовження строку тримання його під вартою слід відмовити, обрати ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням відповідних обов`язків.
Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженої ухвали слідчого судді, доводи підозрюваного та його захисника, щодо обставин викладених в апеляційній скарзі, яку вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у ній обставин і просили про її задоволення, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, перевіривши, обговоривши та обміркувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає з таких підстав.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.03.2022, близько 18 год. 30 хв., начальник відділу персоналу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 разом зі своїми колегами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 після завершення робочогодня на транспортному засобі марки «Фіат Лінеа» р.н. НОМЕР_1 , який належить останньому, поїхали до місця проживання батьків ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_2 , з метою сумісного відпочинку. При цьому, враховуючи воєнний стан, який діє на території України з 24.02.2022, останні, як військовослужбовці Збройних Сил України, мали при собі вогнепальну зброю, а саме: по одному автомату Калашнікова зі спорядженими набоями, 4-ма магазинами та по одному пістолету Макарова зі спорядженими набоями 2-ма магазинами кожен.
Цього ж дня, близько 19 год.00 хв., вищезазначені особи, прибувши за вказаною адресою, зайшли до кухонної кімнати, де почали вечеряти, під час чого розпивати алкогольні напої. Пізніше, близько 23 год., після розпивання алкогольних напоїв, ОСОБА_7 , діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, без будь-якої причини, з використанням малозначного приводу, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, почав висловлювати ОСОБА_11 надумані абстрактні претензії, в ході чого в нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_11 .
Так, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_7 , перебуваючи в кухонній кімнаті, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з хуліганських мотивів, висунув ОСОБА_11 погрозу вбивства, після чого, продовжуючи діяти на виконання свого злочинного умислу, дістав з кобури, яка була при ньому, пістолет Макарова 9 мм та здійснив неодноразові постріли в бік ОСОБА_11 , в результаті чого заподіяв останньому вогнепальне кульове наскрізне непроникаюче порання грудної клітини справа.
Після цього, ОСОБА_12 сховався на балконі вказаної квартири до приїзду співробітників поліції.
У свою чергу ОСОБА_7 , продовжуючи діяти на виконання свого злочинного умислу, спрямованого на позбавлення ОСОБА_12 життя, з хуліганських мотивів, взяв автомат Калашнікова та почав здійснювати чисельні постріли по різним приміщенням зазначеної квартири, намагаючись таким чином знайти останнього та його вбити.
ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, спрямованого на вчинення умисного вбивства ОСОБА_12 , однак в силу стану алкогольного сп`яніння, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_7
18.03.2022 о 23 год. 50 хв. ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
19.03.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.
Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва, підозрюваному ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 16.05.2022 року включно.
На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що термін перебування підозрюваного ОСОБА_7 під вартою у даному кримінальному провадженні закінчується 16.05.2022 року включно, однак закінчити розслідування у встановлений законом строк не видається за можливе, оскільки на даний час не завершені раніше призначені експертизи, зокрема: балістичні експертизи, судово-медична експерта відносно встановлення ступеню тяжкості отриманих потерпілим ОСОБА_11 , амбулаторна комплексна психолого-психіатрична експертиза відносно підозрюваного ОСОБА_7 , крім цього не виконані вимоги ст.ст. 290, 291 КПК України.
Лише після отримання висновків зазначених експертиз буде отримана можливість для складення обвинувального акту, а також вирішення питання щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення.
А також на те, що під час досудового слідства на момент продовження запобіжного заходу наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникла.
Крім того, сторона обвинувачення послалась на обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 , підозри у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується зібраними у провадженні доказами, а саме:
- протоколом затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , який пояснив, що 18.03.2022, після 19 години, він розпивав алкогольні напої разом зі своїми колегами, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , за місцем проживання його батьків, за адресою: АДРЕСА_2 , під час чого між ним та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, в ході якого останній дістав власну вогнепальну зброю та почав здійснювати в нього постріли, в результаті чого ОСОБА_11 отримав сквозне вогнепальне поранення правої руки;
- протоколом допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які пояснили, що 18.03.2022, близько 23 години 00 хвилин, вони перебували за своїм місцем проживання, а саме в будинку АДРЕСА_3 , під час чого чули неодноразові постріли з вогнепальної зброї, які лунали з боку квартири АДРЕСА_4 ;
- протоколом проведеного обшуку, що проводився за місцем вчинення злочину, за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було вилучено вогнепальну зброю, 63 гільзи, 2 предмети ззовні схожі на корпуси гранат;
- іншими матеріалами в їх сукупності.
13.05.2022 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.06.2022 року включно, з утримуванням його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що прийняте слідчим суддею вказане рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінально-процесуального закону.
Стаття 370 КПК Українипередбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним єрішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цимКодексом. Обґрунтованимє рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно дост. 197 КПК Українистрок тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадження щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що всупереч доводам апеляційної скарги рішення про продовження ОСОБА_7 ,строку тримання під вартою прийнято слідчим суддею з дотриманням кримінального процесуального законодавства. При прийнятті вказаного рішення враховано, що матеріали справи містять достатньо даних для висновку про продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального правопорушення, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.
Крім того,до вказаних обставин (ризиків) безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та погіршує криміногенну обстановку.
Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 ,під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.
Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 ,під вартою та встановлено, що у кримінальному провадженні продовжуються проводитися слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування.
З урахуванням наведених обставин у їх сукупності, враховуючи дані про особу підозрюваного, та ту обставину, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 ,виняткового запобіжного заходу.
На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 , на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.
Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 ,ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.
З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим тому підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.
Посилання апелянта на недоведеність підозри та продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегією суддів перевірялись, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 ,кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 ,до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 , підозри.
Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Більш того, дослідження та оцінка доказів у кримінальному провадженні відноситься до стадії судового розгляду по суті та не вирішується на стадії досудового розслідування, а тому посилання апелянта на те, що наявні у матеріалах провадження докази є неналежними та недопустимими, та не підтверджують викладені у клопотанні фактичні обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, а також доводи про те, що слідчий суддя під час розгляду клопотання не надав оцінки доказам з точки зору належності та допустимості, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Наявність характеризуючих даних про особу ОСОБА_7 , який має постійне місце проживання, позитивно характеризується, його статус військовослужбовця та що він одружений, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.
Крім того, слідчим суддею враховано вимоги частина 4 ст.183 КПК України, яка передбачає чіткий перелік випадків, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави, зокрема: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 травня 2022 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4