Справа № 309/1825/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/42/21, за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 26.11.2020.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше судимий, засуджений:

- за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 05.11.2018 у виді позбавлення волі на строк 01(один) місяць і остаточно до відбування ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 03(три) роки 01(один) місяць.
Початок відбування покарання засудженому ОСОБА_9 ухвалено рахувати з моменту його затримання 09.07.2020.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався, оскільки такий обраний у вигляді тримання під вартою в рамках іншого кримінального провадження.
Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
21.07.2019 о 13 год. ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_2 , де в той час у нього в гостях знаходився ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою ОСОБА_10 , під приводом зателефонувати попросив в останнього мобільний телефон марки «Samsung Galaxy 8J», чорного кольору, з яким вийшов з дому, а в подальшому здав у ломбард та отримав грошові кошти, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 3120 грн.
В апеляційній скарзі, захисник - адвокат ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_7 , просить змінити вирок і призначити йому більш м`яке покарання з передбачених санкцією статті ч.2 ст.190 КК України. В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилається на наявність пом`якшуючих обставин

-2-

щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, висновок органу пробації про можливість виправлення ОСОБА_7 без позбавлення волі, повне відшкодування обвинуваченим заподіяної злочином шкоди та відсутність претензій з боку потерпілого.
В апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду від 26.11.2020 змінити та призначити йому покарання не пов`язане з позбавлення волі, тобто із застосування положень ст.75 КК України. Зазначає, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання не дотримався вимог закону, оскільки належним чином не врахував обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, визнання ним вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування потерпілому заподіяної злочином шкоди, відсутність у потерпілого претензій до нього, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин та позитивних даних про його особу наявність міцних соціальних зв`язків, наявність утриманців похилого віку, задовільну характеристику.
Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого, захисника, потерпілого, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційних скарг на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді про зміст вироку, думку прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.
Відповідно до ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно ст.370 КПК України судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією України принципу верховенства права. Тому суду слід неухильно додержуватись вимог про законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку і ухвали в кримінальному провадженні. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 цього Кодексу, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, а тому апеляційним судом у відповідності до ч.1 ст.404 КПК України такі не перевіряються.

-3-

Оцінюючи доводи апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_6 щодо надмірної суворості вироку суду першої інстанції та наявності підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, що такі до задоволення не підлягають з таких підстав.
Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції частини статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене не кримінальне правопорушення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином дотримані.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено у відповідності з вимогами ст.65 КК України, у межах санкції ч.2 ст.190 цього Кодексу, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних, що характеризують його особу, і таке покарання є справедливим, достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, зокрема те, що він характеризується посередньо по місцю проживання, його ставлення до наслідків кримінального правопорушення, висновок органу пробації, а також те, що ОСОБА_7 вчинив нетяжкий злочин, раніше судимий за вчинення корисливого злочину, який скоїв під час іспитового строку, а також обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та відшкодування шкоди потерпілому, відсутність обставин, що обтяжують покарання і належним чином вмотивував у цій частині своє рішення, чим спростовуються доводи захисника про їх неналежне врахування судом при визначенні виду та розміру покарання.
Також, з урахуванням того, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку за попереднім вироком від 05.11.2018, судом першої інстанції вірно застосовано вимоги ст.71 КК України та призначено за сукупністю вироків покарання пов`язане з ізоляцією його від суспільства в місцях позбавлення волі.
Крім того, відповідно до ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Як убачається з вироку суду першої інстанції від 26.11.2020, обвинуваченому ОСОБА_7 призначено покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки. На підставі ст.71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 05.11.2018 і остаточно до відбування покарання ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 1 (один) місяць.
На підставі вищенаведеного колегія суддів уважає, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Що стосується апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_7 щодо наявності підстав для його звільнення від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, апеляційний суд зазначає наступне.

-4-

Як вбачається з положень ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002, Європейський Суд з прав людини зазначив, що «виконання вироку, який передбачає позбавлення свободи, призупиняють, якщо можна розраховувати, що вирок служитиме засудженому як попередження, і що він не здійснюватиме нові злочини в майбутньому, навіть без впливу, спричиненого відбуванням покарання. Роблячи такий прогноз, суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою».
При прийнятті рішення колегія суддів враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше засуджувався за вчинення корисливого злочину проти власності, і знову скоїв умисний корисливий злочин, який вчинив в період іспитового строку, що свідчить про його відверте небажання ставати на шлях виправлення.
Вказане у своїй сукупності давало підстави суду першої інстанції прийти до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 неможливе без ізоляції його від суспільства, а покарання необхідно призначити у виді позбавлення волі, в межах санкції статті.
З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки судом першої інстанції при винесенні вироку щодо ОСОБА_7 дотримано вимоги ст.ст.50,65 КК України та призначено покарання, яке на думку апеляційного суду, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також співмірним вчиненому протиправному діянню, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 про неврахування судом першої інстанції в достатній мірі пом`якшуючих покарання обставин, зокрема, визнання ним вини, щире каяття та відсутність у потерпілого претензій до нього, відсутність обтяжуючих покарання обставин та позитивних даних про його особу, колегія суддів відхиляє, оскільки вказані обставини враховані судом першої інстанції в такій якості і підстав для їх повторного врахування апеляційний суд не вбачає.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції при ухваленні даного вироку дотримався вимог закону про кримінальну відповідальність, призначене ОСОБА_7 покарання, за своїм видом та розміром відповідає особі винного та обставинам кримінального правопорушення, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого не вбачає.

-5-

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 26.11.2020 щодо ОСОБА_12 ,- без змін.
На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: