Дата документу Справа № 323/2692/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 323/2692/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/479/22 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку EASYCON,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Арбузинська виправна колонія №83»,

розглянула 21 вересня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Токмак Запорізької області, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

засудженого вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 24 липня 2019 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 5 років 4 місяців позбавлення. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14.01.2020 року вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 14.07.2020 року змінено. На підставі ч.4 ст.70 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк покарання відбуте останнім покарання за попереднім вироком з 19.02.2018 року по 24 липня 2019 року.

Встановлені ухвалою суду першої інстанції обставини:

Начальник державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» ОСОБА_9 звернувся до суду з поданням відносно ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення.
Подання обґрунтовується тим, що 24.07.2019 року вироком Токмацького районного суду Запорізької області ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років 4 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Токмацького районного суду від 20.06.2018 року, визначено остаточне покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі.
14.01.2020 року ухвалою Запорізького апеляційного суду вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 14.07.2020 року змінено. На підставі ч.4 ст.70 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк покарання відбуте останнім покарання за попереднім вироком з 19.02.2018 року по 24 липня 2019 року.
Початок строку: 24.07.2019 року. Кінець строку: 19.06.2023 року.
Згідно ст.81 КК України засуджений ОСОБА_8 підлягає під умовно-дострокове звільнення по відбуттю 2/3 строку покарання, станом на 28.09.2021 року відбув більшу частину покарання ніж передбачено законом - 03 роки 07 місяців 09 днів.
Засуджений ОСОБА_8 під час тримання в державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» з 23.02.2018 року характеризувався наступним чином: отримав одне заохочення, допустив два порушення встановленого режиму тримання, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Прямуючи транзитом через державну установу «Запорізький слідчий ізолятор» до державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» допустив одне порушення режиму тримання, стягнення погашене у встановленому законом порядку.
З 23.08.2019 року відбував покарання в державній установі «Оріхівська виправна колонія (№88)». За час відбування покарання характеризувався наступним чином: порушень встановленого режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.
З 05.09.2020 року перебував на лікуванні в лікувальному закладі при державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», характеризувався наступним чином: порушень встановленого режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.
З 23.10.2020 року відбуває покарання в державній установі «Оріхівська виправна колонія (№88)», за час відбування покарання характеризується наступним чином: порушень встановленого режиму тримання не допускає, отримав три заохочення. В установі не працевлаштований, але постійно залучається до робіт з благоустрою відділень та житлової зони установи, ставлення до праці добре. Виконує передбачені законом вимоги адміністрації установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення». Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійних технічних навичок. Приймає активну участь в організації виховних навичок., які проводяться в установі, має грамоту за перше місце в турнірі з шахів, а тому адміністрація державної установи «Оріхівська виправна колонія №88» клопотала про його умовно-дострокове звільнення.
Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні подання начальника державної установи «Оріхівська виправна колонія (№88)» начальника арештного дому ОСОБА_9 відносно засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а отже і не довів своє право бути умовно-достроково звільненим від відбування подальшого покарання.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі засуджений не погоджується з оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування доводів зазначає, що суд першої інстанції мав всі законні підстави для задоволення подання. За час відбування покарання він характеризується з позитивної сторони, порушень встановленого режиму не допускав, отримав заохочення, постійно залучався до робіт з благоустрою установи, а тому заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника колонії про його умовно-дострокове звільнення.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений та його захисник в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та наполягали на їх задоволенні.
Прокурор у судовому засіданні не погодився з апеляційною скаргою, вказав про не доведення засудженим свого виправлення, просив ухвалу суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 засуджений вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 24 липня 2019 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 5 років 4 місяців позбавлення. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14.01.2020 року вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 14.07.2020 року змінено. На підставі ч.4 ст.70 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк покарання відбуте останнім покарання за попереднім вироком з 19.02.2018 року по 24 липня 2019 року.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинні враховуватися поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.

За статтею 6 КВК України вбачається, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України N 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам необхідно ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи.

Згідно з матеріалами, що характеризують особу засудженого ОСОБА_8 , останній під час тримання в державній установі «Вільнянська установа виконання покарань №11» з 23.02.2018 року характеризувався наступним чином: отримав 1 заохочення, допустив 2 порушення встановленого режиму тримання, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Прямуючи транзитом через державну установу «Запорізький слідчий ізолятор» до державної установи «Оріхівська виправна колонія №88» допустив 1 порушення режиму тримання, стягнення погашене у встановленому законом порядку.

З 23.08.2019 року відбував покарання в державній установі «Оріхівська виправна колонія №88». За час відбування покарання характеризувався наступним чином: порушень встановленого режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 05.09.2020 року перебував на лікуванні в лікувальному закладі при державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4», характеризувався наступним чином: порушень встановленого режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 23.10.2020 року відбуває покарання в державній установі «Оріхівська виправна колонія №88». За час відбування покарання характеризується наступним чином: порушень встановленого режиму тримання не допускає, отримав 3 заохочення. В установі не працевлаштований, але згідно ст.118 КВК України постійно залучається до робіт з благоустрою відділень та житлової зони установи, ставлення до праці добре.

За виконання покладених обов`язків засуджений ОСОБА_8 має 4 заохочення. При цьому, за час відбування покарання засуджений порушував вимоги режиму відбування покарання, за що має 3 стягнення, і хоча стягнення зняті та погашені, поведінку засудженого за весь час відбування покарання не можна вважати стабільно позитивною.

Натомість, перспектива умовно-дострокового звільнення пов`язана із реальним станом поведінки засудженого, який відображає його правослухняну поведінку. Вагомих обставин, які б засвідчували зразковість поведінки засудженого матеріали справи не містять.

До того ж, однією із обов`язкових умов для умовно-дострокового звільнення засудженого є доведення ним свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що ОСОБА_8 за час відбування покарання не виявляв бажання працювати, згідно довідки установи за весь період відбування покарання з 2019 року на виробництві взагалі не працював, заробітної плати не отримував (а.п.9), що є його прямим обов`язком згідно ч.1 ст.118 КВК України, та в свою чергу свідчить про відсутність повного виправлення з боку останнього в контексті вимог ст.6 КВК України, а пасивна поведінка засудженого та ставлення до праці не може бути визнана, як сумлінна.

При цьому, в матеріалах провадження відсутні документи на підтвердження будь-яких обмежень щодо працевлаштованості даного засудженого. Більш того, в наданих матеріалах наявний медичний висновок, відповідно до якого ОСОБА_8 здоровий, працездатний (а.п5).

Залучення ОСОБА_8 до благоустрою установи з листопада 2020 року по вересень 2021 року мало епізодичний характер та з огляду на положення ст.81 КК України щодо підстав застосування такого заохочувального заходу, є вочевидь недостатнім, що спростовує доводи засудженого в цій частині. Робота по благоустрою установи є роботою за власним бажанням, підтверджень того, що ця робота була відповідальна або тяжка матеріали справи не містять.

Тобто, сукупність даних про особу засудженого ОСОБА_8 за весь період відбування ним покарання беззаперечно не свідчать про його усталену сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу відбування покарання.

При цьому колегія суддів приймає до уваги поведінку засудженого під час відбуття покарання, його небажання працювати на виробництві установи, відповідно до довідки, наявної в наданих матеріалах весь час відбування покарання останній взагалі не працював, що свідчить про те, що засуджений не довів стабільності та позитивності поведінки, а отже і не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Одночасно колегія суддів зауважує, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Як вбачається з матеріалів провадження, відсутні достатні та вагомі докази, які б надавали законні підстави для висновку про виправлення ОСОБА_8 , його стабільно позитивну поведінку.

Наявність у засудженого заохочень не може свідчити про те, що ОСОБА_8 протягом всього періоду відбування покарання за вироком суду бажав стати на шлях виправлення та перевиховатися.

Таким чином, на думку колегії суддів, хоча ОСОБА_8 формально має право на зазначену пільгу, але своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вищевказаного клопотання. На даний час відсутні достатні відомості, які б свідчили про дійсне виправлення засудженого і які б слугували підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Отже, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що обумовлює відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 22 жовтня 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4