№707/950/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000509 від 22.04.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Думанці Черкаського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей: синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин, а саме: у невстановлений досудовим розслідуванням час та дату 2021 року, достовірно знаючи про відсутність у нього професійної (професійно-технічної) освіти державного зразка за професією водія автотранспортних засобів відповідної категорії, придбав через межу інтернет у невстановленої досудовим розслідуванням особи підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 10 вересня 2021 року, за категоріями: ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , зі строком дії до 10 вересня 2023 року.

У подальшому, ОСОБА_3 , 21 квітня 2022 року близько 17-ої години 50 хвилин, діючи умисно та цілеспрямовано, достовірно знаючи про відсутність професійної (професійно-технічної) освіти державного зразка за професією водія автотранспортних засобів відповідної категорії, а також усвідомлюючи, що посвідчення водія в установленому порядку він не отримував, розуміючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , надав працівникам СРПП ВПД № 1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 10 вересня 2021 року за категоріями: ОСОБА_7 , «В1», ОСОБА_8 , ОСОБА_8 , зі строком дії до 10 вересня 2023 року, з метою виконання законної вимоги працівників поліції, передбаченої ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», бланк якого відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-22/3623-ДД від 26 квітня 2022 року не відповідає бланкам посвідчень водія, які знаходяться в офіційному обігу, чим здійснив використання завідомо підробленого документа.

Указані дії гр. ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Від прокурора надійшло клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, оскільки підозрюваний під час досудового розслідування беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і надав згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Так, дійсно, ОСОБА_3 у своїй заяві від 19 травня 2022 року беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та ознайомлений із обмеженням права на апеляційне оскарження. Зокрема, ОСОБА_3 роз`яснено, що він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Обвинувачений надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за його відсутності. Добровільність волевиявлення обвинуваченого підтверджується захисником ОСОБА_9 .

Отже, обвинувачений не оспорює обставини, які встановлені під час дізнання та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що він правильно розуміє зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи клопотання прокурора та надану обвинуваченим заяву, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Прийняття судом рішення про проведення спрощеного судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні, і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому, відповідно до частини 4 статті 107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає доведеним факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.
На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.
Згідно зі статтею 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, яке проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини.

Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченомуОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:
- відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, щире каяття);
- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків;
- особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення (проступку): форму вини (прямий умисел), мотив, мету та спосіб (пред`явлення завідомо підробленого документу з метою виконання законної вимоги працівників поліції, передбаченої ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію»), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали (порушення установленого законодавством порядку обігу і використання офіційних документів);
- особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, визнав свою вину, щиро розкаявся, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, не працевлаштований, є одруженим, має на утриманні трьох малолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
При цьому, суд дійшов висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення (злочину), не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, який виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.
За вищевикладених обставин, суд, проаналізувавши поведінку обвинуваченого: визнання вини, вчинення кримінального правопорушення вперше, щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу у межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України, за якою він обвинувачується, наближене до максимальної межі.
Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України,та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Визначене покарання, на думку суду, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Майнова шкода кримінальним правопорушенням (проступком) не завдана.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

У порядку частини 2 статті 124 КПК України з обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової експертизи № СЕ-19/124-22/3623-ДД від 26 квітня 2022 року в сумі 1 029 грн 72 коп.

Долю речового доказу слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 382, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджену вартість проведення судової експертизи № СЕ-19/124-22/3623-ДД від 26 квітня 2022 року в сумі 1 029 (одна тисяча двадцять дев`ять) гривень 72 копійки.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 від 10 вересня 2021 року, заповнений на ім`я ОСОБА_3 , який згідно висновку експерта № СЕ-19/124-22/3623-ДД від 26 квітня 2022 року не відповідає бланкам посвідчень водія, що знаходяться в офіційному обігу, та після експертизи упакований до паперового конверту, - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду всіма учасниками судового провадження протягом 30 днів з часу отримання копії вироку суду.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1