Справа №: 272/324/21
Провадження № 1-кп/272/54/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Андрушівка кримінальне провадження № 0000120 по обвинуваченню

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м.Андрушівка, Житомирської області,
громадянина України, українця, одруженого, працюючого:
ТзОВ «САВ-ТРАНС», водієм, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

за ч.1 ст. 286 КК України ,-
ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2020 року близько 07 год. 40 хв. ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автобусом ЛАЗ А1414-01 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , який належить ТЗОВ «САВ-ТРАНС», рухався ним у населеному пункті на проїзній частині вул. Лисенка м.Андрушівка, Житомирської області.
Рухаючись у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом в світлу пору доби, в умовах достатньої видимості, у населеному пункті, по прямій горизонтальній ділянці дороги, поруч з приміщенням ТОВ «Андрушівський маслосирзавод» по вул. Лисенка, 10 у м. Андрушівка, Житомирської області водій ОСОБА_4 , проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3(6), 2.3(д), 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі за текстом цих же Правил), перед зміною напрямку руху не переконався у тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав рух керованого ним автобусу, в результаті чого передньою панеллю лівої бокової поверхні, переднім лівим колесом автобуса ЛАЗ А 1414-01 д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 , яка на велосипеді марки «Аист» рухалась попутно відносно напрямку руху автобусу.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді рани в правій підколінній ямці з відслоюванням м`яких тканин по краям рани, саден по передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки, задньої поверхні правої гомілки, котрі ускладнилися розвитком травматичного шоку 1 ступеня, що також потягло за собою обмеження рухів колінних суглобів у вигляді помірно- вираженої контрактури, що відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 1.5, 2.3(6), 2.3(д), 10.1, Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та цивільний позов визнав частково, щодо витрат на правову домогу заперечував. Суду пояснив, що він працює водієм автобуса у ТОВ « САВ-ТРАНС». 29.04.2020 року біля 07.30 год. під час виконання трудових обов`язків він перевозив пасажирів до ТОВ "Андрушівський маслосирзавод", де біля прохідної заводу висадив їх. Після чого, почав здавати автобусом назад, щоб виїхати на автошлях. Під час здійснення маневру повороту він переконався, що немає перешкод, та почав повертати, однак не побачив у дзеркало потерпілу на велосипеді та скоїв на неї наїзд. Він почув тріск та зупинився. Коли вийшов з автобуса, то побачив потерпілу та велосипед, які лежали на дорозі біля автобуса. Свідки події викликали швидку та поліцію. Він залишався на місці до їхнього приїзду. Вважав, що вчинив всі дії, які він нього залежали для безпечності вчинення маневру розвороту. На даний час частково відшкодував потерпілій моральну шкоду в сумі 5000,00 грн.. Просив суворо не карати. Шкодує, що так сталося.
Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина повністю доведена зібраними по справі та дослідженими судом письмовими доказами та показаннями потерпілої, свідка.
Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засідання пояснила, що 29.04.2020 року зранку близько 08.00 год вона виїхала велосипедом на роботу до ТОВ «Андрушівський маслосирзавод». Під`їжджаючи до прохідної заводу побачила біля дерева автобус ЛАЗ. Вона подивилася по сторонам чи немає перешкод для руху та почала рухатитися велосипедом та мала намір повертати. Однак в цей момент побачила автобус, який наїхав на неї з велосипедом та збив її. Від удару вона впала з велосипедом на дорогу. Коли з автобуса вийшов водій, то вона запитала його чому він не увімкнув показчик повороту. Після чого, викликали швидку та її госпіталізували до лікарні, де їй надавали медичну допомогу. Перебуваючи у лікарні вона зверталася до обвинуваченого ОСОБА_4 за допомогою , однак він їй відмовив. Після того, вона більше не зверталася за допомогою. Позов підтримала та вказала, що моральну обвинувачений частково відшкодував в сумі 5000 грн.. Щодо міри покарання наполягала на покаранні обвинуваченого відповідно до закону.
Показаннями свідка ОСОБА_8 , який в судовому засіданні пояснив, що 29.04.2020 року зранку він приїхав на роботу до ТОВ «Андрушівський маслосирзавод» та йшов до прохідної. В цей момент він побачив, що автобус повертає та з лівої сторони їхала велосипедист. Автобус скоїв на неї наїзд. Потерпіла почала кричати, а він кричав водієві автобуса, щоб зупинився. Потім він підбіг до автобуса і побачив, що автобус колесом наїхав на велосипед з потерпілою. У неї була травма. Після чого працівники заводу викликали швидку.
Протоколом огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 29.04.2020 року з фототаблицею до нього, згідно якого 29.04.2020 року в м.Андрушівка по вул. Лисенка, 10 біля ТОВ «Андрушівський маслосирзавод» було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, при якій автобус ЛАЗ А 1414-01, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , здійснив наїзд на велосипедистку ОСОБА_6 , було оглянуто автобус ЛАЗ, на якому виявлено механічні пошкодження в лівій боковій поверхні у вигляді згину металу, подряпин та зчосів, відшарування лакофарбового покриття та нашарування речовини червоного кольору (т.1 а.с. 121-135).
Висновком експерта від 27.05.2020 року №11/2-522, згідно якого: на момент ДТП, робоча гальмова система автобуса ЛАЗ А 1414-01, р/н НОМЕР_1 , знаходилась в технічно працездатному стані. На момент ДТП, рульове керування автобуса ЛАЗ А 1414-01, р/н НОМЕР_4 , знаходилось в технічно працездатному стані. На момент ДТП, ходова частина автобуса ЛАЗ А 1414-01, р/н НОМЕР_1 , знаходилась в технічно працездатному стані. В процесі дослідження технічного стану автобуса ЛАЗ А 1414-01, р/н НОМЕР_3 , не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей, які могли б знаходитися в прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної події (т.1 а.с.145-157).
Висновком експерта від 29.05.2020 року № 11/2-523 згідно якого: 1. На велосипеді марки Aist виявлено локальні механічні пошкодження ударно-динамічного характеру, сконцентровані в правій боковій частині та виражені слідами згинів, зчосів та розламу металу, подряпин із слідами відшарування власного лакофарбового покриття та нашаруванням речовини бежевого кольору за зовнішніми морфологічними ознаками схожої з лакофарбовим покриттям наданого на дослідження автобуса марки ЛАЗ А 141401, р/н НОМЕР_3 , при цьому сила деформування направлена з права наліво та під кутом ззаду наперед відносно повздовжньої вісі велосипеда. 2. На автобусі марки ЛАЗ А 1414-01, р/н НОМЕР_3 виявлено локальні механічні пошкодження ударно-динамічного характеру, сконцентровані в передній частині лівої бокової поверхні та виражені слідами згину металу, подряпин та зчосів, із слідами відшарування власного лакофарбового покриття та нашаруванням речовини червоного кольору за зовнішніми морфологічними ознаками схожої з лакофарбовим покриттям передньої вилки наданого на дослідження велосипеда марки Aist, при цьому сила деформування направлена зліва направо відносно повздовжньої вісі автобуса. 3.Первинний контакт досліджуваних транспортних засобів, відбувся між передньою вилкою, правою педаллю велосипеда марки Aist та передньою панеллю лівої бокової поверхні, переднім лівим колесом автобуса марки ЛАЗ А 1414-01, р/н НОМЕР_3 , при загальному русі транспортних засобів в перехресному напрямку. 4. В момент первинного контакту кут між поздовжніми вісями автобуса марки ЛАЗ А 1414-01, р/н НОМЕР_3 та велосипеда марки Aist, визначається рівним близько 27°±5°. 5. Враховуючи, що в протоколі огляду місця ДТП від 29.04.2020 та схемі до нього не зафіксовано прямолінійних слідів гальмування чи кочення транспортних засобів до зіткнення, встановити, як відносно елементів проїзної частини розташовувалися дані транспортні засоби в момент первинного їх контактування не представляється можливим. 6. Первинний контакт між досліджуваними транспортними засобами відбувся в безпосередній близькості між кінцевим розташуванням передньої частини лівої бокової поверхні автобуса марки ЛАЗ А 1414-01, р/н НОМЕР_3 та велосипедом марки Aist, що розташований у повздовжньому напрямку на відстані 5,2м від електроопори (позначення №3 на схемі), а в поперечному напрямку на відстані 7,2 м від лівого краю проїзної частини відносно напрямку руху велосипеда (т.1 а.с. 158-177).
Висновком експерта від 07.07.2020 року № 1711/20-25 згідно якого, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася в денну пору доби, за ясної погоди, світла пора доби. Безпечна швидкість руху транспортних засобів експертом визначається в умовах недостатньої видимості, тому в даному випадку розрахунок безпечної швидкості транспортних засобів за вказаних дорожніх умов є недоцільним і немає технічного змісту. Технічна можливість у водія автобусу ЛАЗ А1414-1, д.н.з. НОМЕР_3 уникнути наїзду (зіткнення) з велосипедистом, полягала лише у чіткому виконанні вказаним водієм вимог пунктів 2.3.6), 10.1. Правил дорожнього руху України, для чого перешкод технічного характеру не вбачається. З технічної точки зору та відповідно до механізму розвитку вказаної дорожньо-транспортної пригоди, в діях водія ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам вищезазначених пунктів Правил дорожнього руху України. Велосипедист не мав технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення з автобусом ЛАЗ А1414-1, д.н.з. НОМЕР_1 . В даній дорожній обстановці, при заданих вихідних даних, велосипедист повинен був діяти відповідно до вимог розділу 6 «Вимоги до велосипедистів» Правил дорожнього руху України. З урахуванням вихідних даних та проведеного дослідження, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, в даних умовах дорожнього руху, з технічної точки зору, слід вважати, необгрунтовані дії водія ОСОБА_4 , які суперечили технічним вимогам пунктів Правил дорожнього руху України, зазначених в пит. 3,4 (т.1.а.с. 196-199).
Висновком комплексної судово - медичної та траспортно-трасологічної експертизи № 121-СЕ-19/106-21/767-ІТ від 25.01.2021 року, відповідно до висновків якої: 1.4.5.6. На велосипеді марки Aist виявлено локальні механічні пошкодження ударно-динамічного характеру, сконцентровані в правій боковій частині та виражені слідами згинів, зчосів та розламу металу, подряпин із слідами відшарування власного лакофарбового покриття та нашаруванням речовини бежевого кольору за зовнішніми морфологічними ознаками схожої з лакофарбовим покриттям наданого на дослідження автобуса марки ЛАЗ А 141401, реєстраційний номер НОМЕР_3 , при цьому сила деформування направлена з права наліво та під кутом ззаду наперед відносно повздовжньої вісі велосипеда. На автобусі марки ЛАЗ А 1414-01, реєстраційний номер НОМЕР_3 виявлено локальні механічні пошкодження ударно-динамічного характеру, сконцентровані в передній частині лівої бокової поверхні та виражені слідами згину металу, подряпин та зчосів, із слідами відшарування власного лакофарбового покриття та нашаруванням речовини червоного кольору за зовнішніми морфологічними ознаками схожої з лакофарбовим покриттям передньої вилки наданого на дослідження велосипеда марки Aist, при цьому сила деформування направлена зліва направо відносно повздовжньої вісі автобуса. На підставі локалізації та характеру вище виявлених пошкоджень первинний контакт досліджуваних транспортних засобів, відбувся між передньою вилкою, правою педаллю велосипеда марки Aist та передньою панеллю лівої бокової поверхні, переднім лівим колесом автобуса марки ЛАЗ А 1414-01, реєстраційний номер НОМЕР_3 , при загальному русі транспортних засобів в перехресному напрямку. Потерпіла громадянка ОСОБА_6 була доставлена машиною швидкої медичної допомоги комунального закладу Житомирської обласної ради «Центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф» до приймального відділення комунальної некомерційної установи Андрушівської районної ради «Центральна районна лікарня» о 08 год. з попереднім діагнозом лікаря швидкої медичної допомоги: «Закритий перелом верхньої третини стегна зліва». При госпіталізації артеріальний тиск складав 80/50 мм.рт.ст. О 10 год. 15 хв. потерпілій був введений анатоксин дифтерійно правцевий 0,5 мл. внутрішньо-м`язево, після введення даного анатоксину з`явилась анафілактична реакції у вигляді задишки в спокої, втрати свідомості, падіння артеріального тиску до 60/20 мм.рт.ст. Дані клінічні ознаки загрози для життя знаходяться в прямому причинно- наслідковому зв`язку з введенням вищевказаного анатоксину і до спричинених тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ніякого відношення не мають. При подальшому клінічному обстеженні, проведенні додаткових методів досліджень у неї виявлені наступні тілесні ушкодження: рани в правій підколінній ямці з відслоюванням м`яких тканин по краям рани; саден по передньо-зовнішній поверхні лівої гомілки; крововиливів в м`які тканини по задній поверхні лівого стегна з пошкодженням двоголового м`язу, лівої гомілки, задньої поверхні правої гомілки, котрі ускладнилися розвитком травматичного шоку І ступеня. Потерпіла була неодноразово оперована - розкриття, дренування гемолізованих крововиливів (гематом) нижніх кінцівок. 09 червня 2020 року потерпіла була виписана на амбулаторне лікування. В вересні 2020 року потерпіла оглянута в обласному бюро судово-медичної експертизи: скарги на болі, зуд, печіння в ділянці обох нижніх кінцівок, при огляді виражений набряк обох гомілок, більше лівої. Набряк м`яких тканин в проекції лівого гомілко-ступневого суглобу. Пігментні плями коричневого кольору з задньої поверхні в проекції лівого колінного суглобу, внутрішньої поверхні лівого стегна в середній частині. Рубці задньої поверхні в проекції обох колінних суглобів, поверхня рубців червоно-коричневого кольору. Активні рухи в колінних суглобах обмежені до 45 градусів, в гомілково-ступневих суглобах в повному обсязі. На підставі вищевикладеного комісія експертів вважає, що в даному конкретному випадку мала місце автотранспортна травма - зіткнення автобусу ЛАЗ А 1414-01 та велосипеду «Аіст» з травмуванням велосипедиста (контакт деталей транспортного засобу з послідуючим падінням потерпілої на дорогу). Контактні ушкодження від слідоутворюючих деталей транспортного засобу у потерпілої локалізувалися в ділянці задньої поверхні обох нижніх кінцівок (комбінований вид травми). 2. Вищевказані тілесні ушкодження у громадянки ОСОБА_6 могли бути утворені за обставин та в термін, вказаних в постанові про призначення комплексної судово-медичної та транспортно- трасологічної експертизи. 3.7. Вищевказані виявлені тілесні ушкодження у громадянки ОСОБА_6 відносяться до СЕРЕДНЬОЇ тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалого розладу здоров`я. Тривале перебування громадянки ОСОБА_6 на стаціонарному та амбулаторному лікуванні знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі спричиненими тілесними ушкодженнями котрі також.потягли за собою обмеження рухів колінних суглобів у вигляді помірно- вираженої контрактури. Згідно таблиці відсотків втрати працездатності в результаті різноманітних травм дане обмеження тягне за собою 10% втрати загальної працездатності, що також відповідає СЕРЕДНІЙ тяжкості тілесних ушкоджень (т.1 а.с. 202-207).
Відповідно до повідомлення ТзОВ "САВ-ТРАНС" ОСОБА_4 перебуває у трудових відносинах з ТзОВ "САВ-ТРАНС" згідно наказу № 4 -к від 18.04.2011 року та виконував трудові обов`язки 29.04.2020 року керуючи автобусом ЛАЗ А1414-01, реєстраційний номер НОМЕР_1 в м.Андрушівка поруч із приміщенням ТОВ "Андрушівський маслосирзавод", що підтверджується копіями наказів про прийняття на роботу, про відкликання, табелем обліку робочого часу, посадовою інструкцією, правилами внутрішнього трудового розпорядку, копією трудового договору, копіями журналів з охорони праці та пожежної безпеки ( т.2 а.с. 24-28, 63-81).
Власником автобуса ЛАЗ А1414-01 реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ТЗОВ «САВ-ТРАНС» ( т.1 а.с. 181).
Цивільно-правова відповідальність власника автобуса ЛАЗ А1414-01 реєстраційний номер НОМЕР_1 , ТЗОВ «САВ-ТРАНС» на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Перша", що підтверджується копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4325216 ( т.1 а.с. 182).
Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України та вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно статті 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості, характер та суспільну небезпеку вчиненого, відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання та роботи, до кримінальної відповідальності притягується вперше за вчинення необережного злочину, пенсійний вік обвинуваченого, думку потерпілої, яка наполягала на призначенні покарання обвинуваченому відповідно до закону, а також те, що обвинуваченим частково моральна шкода відшкодована, що підтвердила потерпіла, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.286 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення станом на 29.04.2020 року) у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи, що при вчиненні дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 перебував у тверезому стані та потребує права керування транспортом для забезпечення коштами родини, оскільки це є способом його заробітку.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої про стягнення матеріальної та моральної шкоди з обвинуваченого, судом встановлено , що ДТП була вчинена обвинуваченим ОСОБА_4 під час виконання ним трудових обов`язків, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до положень ч.1 ст.1172 ЦК України - Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Отже, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки не несе відповідальності за завдану шкоду потерпілим особам, якщо вона керувала транспортним засобом у зв`язку з виконанням трудових обов`язків. Така особа, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише в порядку регресу відповідно до статті 1191 ЦК України.
У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Саме на позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушено вказаним у справі відповідачем, а тому потребують захисту.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, а також за власною ініціативою замінювати відповідача або залучати співвідповідача, оскільки останнє є прерогативним правом позивача.
Станом на дату розгляду справи клопотання про заміну відповідача або залучення в якості співвідповідача ТзОВ "САВ-ТРАНС" позивач та її представник не подавали.
Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів) суд повинен відмовити у задоволенні позову.
Предстаник потерпілої вважав належним відповідачем обвинуваченого ОСОБА_4 , так як в момент ДТП та завдання шкоди останній був володільцем джерелам підвищеної небезпеки та не мав маршрутного листа тобто використовував автобус помимо волі власника. Також вказав, що така позиція узгоджується із висновком у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду ВС від 05.08.2020 року справа № 456/881/17.
Проте суд не погоджується із такими доводами представника потерпілої, оскільки ТзОВ "САВ -ТРАНС" підтвердило використання автобуса ОСОБА_4 29.04.2020 року в м.Андрушівка поруч з приміщенням ТОВ "Андрушівський маслосирзавод" під час виконання ним трудових обов`язків (т. 2 а.с. 24, 63), тому твердження представника потерпілої щодо використання автобуса ОСОБА_4 помимо волі власника є лище припущенням представника потерпілої, яке спростовується дослідженими судом матеріалами кримінального провадження. Посилання представника потерпілої на постанову Другої судової палати Касаційного цивільного суду ВС від 05.08.2020 року справа № 456/881/17 є хибним, оскільки стосується іншої правової ситуації.
Отже, оцінивши належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності наявних у справі доказів, в розумінні ст.76- 81 ЦПК України, обставини справи, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог до вказаного у справі відповідача, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про cтягнення матеріальної та моральної шкоди з обвинуваченого, оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.
Вирішуючи питання щодо витрат на правову допомогу заявлених потерпілою у сумі 10000 грн., суд вважає, що вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного .
За змістом п.1 ч.1 ст.118 КПК України, до процесуальних витрат належать, зокрема, витрати на правову допомогу.
У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.48 постанови № 10 Пленуму ВССУ від 17 січня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Главою 8 КПК України визначено процесуальні витрати у кримінальному провадженні, ст. 120 КПК України до них віднесено витрати на правову допомогу, частиною 2 даної статті передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, відповідач.
У разі ухвалення обвинувального вироку, відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Захисник та обвинувачений заперечували щодо витрат на правову допомогу вважали їх не підтвердженими належними доказами.
Проте суд з такими доводами не погоджується за наступних підстав.
Так, до складу витрат на правову допомогу входять дії адвоката або фахівця з права, які, в тому числі вчинені ним поза судовим засіданням. Такими діями, наприклад, є надання консультацій, складання позовної заяви, оформлення та копіювання додатків. Проте, такі витрати є предметом доказування у справі і повинні бути підтверджені документами. Такими документами, як правило, є: договір про надання правової допомоги, доручення, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки, посвідчення про відрядження, квитки на поїзд, тощо).
На підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу потерпілою ОСОБА_6 надано акт виконаних робіт щодо надання правової допомоги від 26.04.2021 року, квитанцію № 1 від 26.04.2021 року, з яких слідує здійснення оплата потерпілою 10000 грн. за надання правової допомоги та представництво потерпілої в суді І інстанції, підготовка та подача позовної заяви до суду адвокатом ОСОБА_7 (т.1 а.с.67-73).
Відтак, суд вважає, що витрати потерпілої ОСОБА_6 на правову допомогу, надану їй адвокатом ОСОБА_7 , у сумі 10000 грн. підтверджуються документально, а тому підлягають відшкодуванню обвинуваченим.
Арешт на майно слід скасувати.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирати.
На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 368-371, 374, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання за ч.1 ст.286 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення) у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.
В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в сумі 10000 грн.
Скасувати арешт на автобус ЛАЗ А 1414-01, реєстраційний номер НОМЕР_3 , накладений ухвалою слідчого судді Андрушівського районного суду Житомирської області від 07.05.2020 року.
Речові докази у кримінальному провадженні: автобус ЛАЗ А 1414-01 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у власника ТЗОВ "САВ- ТРАНС"- повернути власнику ТЗОВ "САВ- ТРАНС".
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 5393 грн. 70 коп..
На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1