ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 621/1634/22

Провадження 1-кп/621/229/22

31 жовтня 2022 року м. Зміїв Харківської області
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачена ОСОБА_4
потерпілий ОСОБА_5 (не з`явився)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу № 621/1634/22 (провадження ЄРДР №0000211 від 06.08.2022 стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Зміїв Харківської області, українка, громадянка України, освіта середня, вдова, не працююча, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає: АДРЕСА_2 , в силу статті 89 КК України не судима.

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
29 липня 2022 року, близько 16:00 годині, ОСОБА_4 перебувала за адресою: АДРЕСА_3 , де у неї виник умисел, направлений на викрадення чужого майна. З метою реалізації свого протиправного умислу ОСОБА_4 , в цей же день і час, взяла мобільний смартфон ТМ «Xiaomi», модель Redmi 7, належний ОСОБА_5 , та переконавшись, що її дії ніким помічені не будуть, відкрила у вказаному смартфоні мобільний додаток АТКБ «Приватбанк» - «ПРИВАТ24», з зареєстрованим акаунтом на ім`я ОСОБА_5 , звідки таємно, з корисливих мотивів з метою наживи, в умовах дії воєнного стану на території України, введеного 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», в подальшому неодноразово продовженого, здійснила переказ грошових коштів з рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТКБ Приватбанк» на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на власний рахунок № НОМЕР_2 , відкритого в АТКБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_4 , в сумі 10000,00 (десяти тисяч) гривень, чим потерпілому було спричинено матеріальну шкоду на вище вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 скоїла таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення (злочин), передбачений частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

В судове засідання з`явилися прокурор та обвинувачена ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, шкода йому погашена.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд, на підставі положень статті 325 КПК України, вирішує проводити судовий розгляд без участі потерпілого.
В судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення визнала в повному обсязі, в зв`язку з чим учасники кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

З урахуванням засад змагальності та диспозитивності кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченою фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності позиції учасників справи, суд, на підставі ч.3 статті 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням письмових доказів, які характеризують її особу.

Допитана в якості обвинуваченої ОСОБА_4 підтвердила фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті та встановлені судом. Пояснила, що 29 липня 2022 року, близько 14.00 години, вона прийшла в гості до подруги за адресою: АДРЕСА_3 , де також знаходився ОСОБА_5 . В ході спільних розмов подруги попросила ОСОБА_5 зайняти їй грошові кошти, на що він відповів, що має гроші тільки на картковому рахунку. Він показав їй і подрузі через мобільний додаток «ПРИВАТ24» в своєму смартфоні ТМ «Xiaomi» залишок коштів на своєму картковому рахунку, де було близько 20000,00 гривень, і саме в цей час в неї виник умисел на таємне заволодіння цими грошовими коштами. Коли ОСОБА_5 з подругою відійшли в іншу кімнату, вона взяла мобільний телефон, який потерпілий залишив на столі, і знаючи, що її дії ніким не помічені, швидко відкрила мобільний додаток «ПРИВАТ24», і перевела з карткового рахунку ОСОБА_5 на свій власний картковий рахунок грошові кошти в сумі 10000,00 гривень, після чого залишила телефон на своєму місці та покинула будинок. Про вчинення нею крадіжки ОСОБА_5 довідався тоді, коли на його телефон прийшло SMS-повідомлення про здійснення грошового переказу в сумі 10000,00 гривень. ОСОБА_6 пояснила також, що у вчиненому щиро кається, усвідомила протиправність свого вчинку, повністю повернула потерпілому викрадені грошові кошти.

Даючи оцінку показанням обвинуваченої, суд визнає їх правдивими та достовірними, оскільки вони послідовно, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного кримінального правопорушення, пояснюють мотиви його вчинення. Підстав для самообмови судом не встановлено.

Таким чином, оцінивши докази, досліджені в судовому засіданні, які є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 є винуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, вдова, офіційно не працевлаштована, на профілактичному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, в силу статті 89 Кримінального кодексу України не судима. Скарг на порушення громадського порядку чи інших компрометуючих відомостей щодо обвинуваченої до органів місцевої влади за місцем проживання та реєстрації не надходило.
Вирішуючи питання про вид і міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченої, суд враховує, що згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до статті 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до положень статті 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні міри покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, відповідно до ч.5 статті 12 Кримінального кодексу України, є тяжким злочином, відомості про особу обвинуваченої, яка в силу статті 89 Кримінального кодексу України є несудимою особою, щиро покаялася та усвідомила суспільну небезпеку вчиненого нею діяння, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами), при призначенні покарання суди в кожному випадку мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Санкцією частини 4 статті 185 КК України за скоєння крадіжки, вчиненої в умовах воєнного стану, передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, в зв`язку з чим, враховуючи особу обвинуваченого, ОСОБА_4 належить призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) роки.

Разом з тим, з огляду на належну процесуальну поведінку обвинуваченої під час судового розгляду, її щире каяття та усвідомлення наслідків свого протиправного діяння, повне відшкодування спричиненої шкоди шляхом повернення грошових коштів та відсутність будь-яких претензій з боку потерпілого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без реального відбуття призначеного покарання, однак в умовах здійснення контролю за її поведінкою.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

З урахуванням вище викладеного, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та покласти на неї обов`язки, передбачені ч.1 статті 76 КК України.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого, слугуватиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства, а також розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні не застосовувалися.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 392-393 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ч.1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту проголошення даного вироку, а саме з 31 жовтня 2022 року
Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок складено і проголошено 31.10.2022

Суддя В.Філіп`єва