Справа № 522/3029/22
Провадження № 1-кс/522/2344/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2022 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження №0000204 від 28.04.2021 року відносно: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Дагестан РФ, росіянина, громадянина Російської Федерації, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, не маючого місця реєстрації на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, -
У С Т А Н О В И В:
У провадженні слідчого управління ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000204 від 28.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 190 КК України.
Виходячи з викладеного у клопотанні вбачається, що ОСОБА_7 28.07.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого - ч. 1 ст. 255 КК України створення, керівництво злочинною організацією, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна; - ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинені повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчинені організованою групою злочинною організацією, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
28.07.2021 року підозрюваного ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.07.2021 року підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави, строком до 25.09.2021.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 23.09.2021 продовжено строк тримання під вартою підозрюваного
ОСОБА_7 , без можливості внесення застави, строком до 21.11.2021 року.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.11.2021 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваного
ОСОБА_7 , без можливості внесення застави, строком до 24.12.2021 року.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2021 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваного
ОСОБА_7 , без можливості внесення застави, строком до 28.01.2022 року.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.01.2022 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , без можливості внесення застави, строком до 16.02.2022 року.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2022 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , без можливості внесення застави, строком до 16.04.2022 року.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.03.2022 року (номер провадження: 11-сс/813/448/22, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2022 року, якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000204 від 28.04.2021 року залишено без змін.
Оскільки на теперішній час, в рамках кримінального провадження, ризики передбачені ст. 177 КПК України, що існували під час продовження застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не зменшилися, а завершити досудове розслідування до завершення строку дії ухвали слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси про продовження застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, не виявляється за можливе з об`єктивних причин, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі.
Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, ставить під сумнів обґрунтованість підозри, та за наслідком чого вказує, що обраний запобіжний захід не обґрунтований, ризики не підтверджені матеріалами клопотання. У зв`язку з викладеним захисник просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити розмір застави. Надав копію заяви громадянки ОСОБА_9 про надання добровільної згоди на проживання у її будинку ОСОБА_7 та намір укласти із ним відповідний договір оренди житла у разі його звільнення з-під варти.
Згідно пункту 7 листа Верховного суду щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного часу від 03.03.2022, якщо через об`єктивні обставини учасник кримінального провадження не може брати участь у засіданні в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою технічних засобів, визначених КПК України, як виняток можна допускати участь такого учасника в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою інших засобів, при цьому треба звернути увагу на роз`яснення такому учаснику його процесуальних прав та обов`язків.
Також, ураховуючи об`єктивні обставини, як виняток, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного, з належною мотивацією такої процедури розгляду.
Враховуючи військову агресією Збройних Сил Російської Федерації проти нашої Держави та впровадженням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_10 від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, конвойний підрозділ припинив свою роботу на не доставив підозрюваного до приміщення суду. Провести судове засідання в режимі відеоконференції не має можливості, у зв`язку із відсутністю технічного зв`язку з боку ДУ "Одеській слідчий ізолятор".
Тому суд, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, розглядає дане питання за такої явки сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Вивчивши надані матеріали кримінального провадження, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, вислухавши думку прокурора, адвоката, приходжу до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

28.07.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого - ч. 1 ст. 255 КК України створення, керівництво злочинною організацією, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна; - ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинені повторно, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вчинені організованою групою злочинною організацією, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Слідчий суддя звертає увагу, на те, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).
Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).
Аналіз змісту повідомлення про підозру ОСОБА_7 , дає підстави вважати що висунута підозра містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності (пов`язаності) даної особи з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Таким чином, на початковій стадії розслідування слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Виходячи із наявних у слідчого судді матеріалів, якими обґрунтовується подане клопотання, з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ, слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК.
Слідчий суддя вказує, що обґрунтованість підозри встановлювалась під час вирішення питання про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу та продовження такого.
Також, слідчий суддя звертає увагу, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.
При вирішенні питання про існування ризиків, слідчий суддя враховує обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, а також розглядаючи ризик переховування підозрюваного в контексті практики Європейського суду з прав людини, слід звернути увагу на те, що підозрюваний не одружений, офіційно не працевлаштований, тобто немає офіційного джерела прибутку, а також слідчий суддя звертає увагу на обставини вчинення кримінальних правопорушень, кількість епізодів, суспільно-небезпечний характер, наслідки вчинення кримінальних правопорушень, ступінь організації вказаного кримінального правопорушень, а тому слідчий суддя приходить до переконання, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду продовжує існувати.

Слідчий суддя зазначає, що на теперішній час слідством не вилучено всіх документів, доступ до яких має підозрюваний, а тому слідчий суддя приходить до переконання щодо продовження існування ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Стосовно ризику незаконного впливу на свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), підозрюваний може незаконного впливати на потерпілих та свідків з метою зміни ними свідчень у ході судового розгляду кримінального провадження у подальшому, впливати на свідків, яких ще не допитано для дачі ними неправдивих свідчень, які його виправдовують, або впливати на інших осіб, які можуть бути допитані, оскільки більшість з них, відповідно до матеріалів кримінального провадження, знайомі з підозрюваним, а тому слідчий суддя приходить до переконання про доведеність в судовому засіданні продовження існування вказаного ризику.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.03.2022 року (номер провадження: 11-сс/813/447/22, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2022 року, якою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000204 від 28.04.2021 року залишено без змін.

Зокрема, Одеський апеляційний суд в своїй ухвалі від 01.03.2022 року констатував правильність висновків слідчого судді щодо необхідності продовження застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були зазначені в ухвалі слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2021 року.

Окрім цього, відповідно до викладених в мотивувальній частині ухвали Одеського апеляційного суду від 01.03.2022 року підстав, щодо тяжкості та обґрунтованості пред`явленої на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 підозри, яка була пред`явлена у відповідності до вимог Глави 22 Кримінального процесуального закону України, необхідність завершення досудового розслідування, а також існування ризиків, а саме те, що: підозрюваний, перебуваючи на свободі, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі доведеності його вини у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні та вжити заходів щодо знищення, переховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, виправдовує необхідність продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 , та дає суду можливість дійти висновку про обґрунтованість ухвали слідчого судді.

Запобіжний захід застосовується та продовжується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Питання щодо існування ризику переховування підозрюваного ОСОБА_7 детально досліджувалось при обранні відносно останнього запобіжного заходу, а тому з урахуванням обставин інкримінованого злочину, тяжкості можливого покарання та особи підозрюваного, станом на даний час ризик переховування підозрюваного, на думку апеляційного суду, не знизився та продовжує існувати.

Більш того, слідчий суддя вважає, що на теперішній час в умовах введеного 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 воєнного стану в Україні, який був затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року, можуть існувати обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_7 , який є громадянином Російської Федерації, зможе вчинити реальні спроби щодо переховування від органів досудового розслідування та суду.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_7 , який на теперішній час підозрюється у скоєні особливо тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд у своїй ухвалі прийшов до висновку, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним та продовжує існувати.

Крім того, з урахуванням обставин інкримінованого злочину, існує ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК, знищення, переховування або спотворення підозрюваним будь-якої із речей, що має істотне значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Мотивуючи неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено та задля його завершення необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій, які буде неможливо здійснити у разі ухилення підозрюваного від досудового розслідування при обранні відносно нього іншого запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, слідчий суддя визнає необґрунтованими, оскільки зазначений запобіжний захід, з великою вірогідністю може виявитися нездатним гарантувати запобігання встановленим ризикам, з огляду на обставини, зазначені вище.

На теперішній час підстав для скасування чи зміни покладених на підозрюваного обов`язків немає, оскільки не зменшились заявлені під час обрання йому запобіжного заходу ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2022 продовжено строк досудового розслідування до десяти місяців, тобто до 13.07.2022 року.

Вбачається, що в рамках вказаного кримінального провадження необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, перелік яких міститься у клопотанні, провести які до закінчення строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 неможливо.

Так, встановлено наявність обставин, які перешкоджають завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про продовження застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_7 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Ризики, які були враховані під час обрання, продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрані та перевірені неодноразово судами І та ІІ інстанцій, не зменшились та ще мають місце.

Крім того, слідчий суддя вважає що прокурором надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та підтвердження відсутності обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а підстави для зміни запобіжного заходу, на які посилається адвокат, є недостатніми та передчасними в рамках вказаного кримінального провадження.

Виходячи з розглянутих матеріалів справи, слідчий суддя саме на даному етапі досудового розслідування вбачає підстави для того щоб не визначати розміру застави (ч.4 ст. 183 КПК України).

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, а також продовження існування в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи лише виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні - заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження №0000204 від 28.04.2021 року задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 10.06.2022 року, в межах строку досудового розслідування, з утриманням в Державній установі "Одеській слідчий ізолятор".

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1