Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/856/22
Провадження № 1-кс/553/184/2022
У Х В А Л А
Іменем України

29.04.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

Слідчої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

розгулявши клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рамках кримінального провадження за №50000462 від 03.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:

У провадження до Ленінського районного суду м. Полтави надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рамках кримінального провадження за №50000462 від 03.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

В клопотанні слідчим вказувалось про те, що 02.04.2022 приблизно о 21.08 год. ОСОБА_5 , у період воєнного стану поширеного на території України, коли підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаним про Указ Президента України №64/2022 про ведення воєнного стану в Україні від 24.02.2022, вчинив умисні дії, направлені на таємне викрадення майна, яке знаходилось в торгівельному кіоску ТОВ «MaxBeer».

Так, ОСОБА_5 , 02.04.2022 року, близько 21.08 год., реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, протиправно, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, із застосуванням невстановленого предмету розбив скло на вхідних дверях до приміщення торгівельного кіоску ТОВ «MaxBeer», розташованого за адресою: м. Харків, просп. Петра Григоренко, 14-А/1, після чого проник до нього, де відшукав наступні товари, а саме: картонну коробку із полімерним пакунком всередині якого міститься напій вино ТМ «Шато Грона» серії «Ель БессаРабіко» - загальним об`ємом 10 літрів, вартістю 500 грн.,: картонну коробку із полімерним пакунком всередині якого міститьсянапій вино ТМ «Шато Грона» серії «Княгиня Лідія» - загальним об`ємом 10 літрів, вартістю 500 грн., на загальну суму 1,000 грн., які намагався викрасти.

Після цього, ОСОБА_6 , разом з вказаним майном з місця вчинення кримінального правопорушення - злочину намагався втекти, чим міг спричинити матеріальну шкоду ТОВ «MaxBeer»на загальну суму орієнтовно 1000 гривень, проте не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням до приміщення, вчиненого в умовах воєнного стану.

З матеріалів клопотанння вбачається, що 03.04.2022 року ОСОБА_5 у відповідності до ст.ст. 276-278 КПК України, було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.4 ст.185 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину) повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України; показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , надані ними в ході допиту в якості свідків; протокол огляду місця події від 02.04.2022 року; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
В обґрунтування клопотанння слідчим вказувалось про те, що на даний час існує ряд обґрунтованих ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України, які є підставою, для застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою: Так є ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, того, що підозрюваний може вчинити спробу переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнути відповідальності. Враховуючи вищевикладені обставини, які в своїй сукупності свідчать про те, що з огляду на тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 злочину, тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі до восьми років, у нього відсутні соціальні зв`язки в Україні та з метою подальшого виконання можливого винесеного стосовно нього обвинувального вироку за вчинення злочину, передбаченого вищевказаною статтею Кримінального кодексу України вбачається ризик того, що він може вчинити спробу переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнути відповідальності, що вказують на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, ОСОБА_5 , оскільки офіційно не працевлаштований, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, останній раз засуджений 12.06.2019 Фрунзенським районним судом м. Харкова, звільнився05.11.2022 року, з Олексіївської ВК № 25 та в нього відсутні законні джерела існування, підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину, що вказує на наявність ризику даного.
Постановою першого заступника керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова від 03.04.2022 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком до 02.05.2022 включно.
Відповідно до статті 331 ч.ч. 1, 3 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
В судовому засіданнні прокурор підтримав клопотанння та наполягав на його задоволенні.

В судове засідання захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 не з`явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій прохав проводити рогляд клопотання без його участі, проти задоволення даного клопотання заперечував та прохав обрати відносно підозрюваного інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавлення волі.

Згідно ухвали суду від 29.04. 2022 року, судове засідання призначено у режимі відеоконференції з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за участі обвинуваченого ОСОБА_5 ..

Згідно інформації, наданої ДУ «Харківський слідчий ізолятор» , вказано, що станом на дату розгляду клопотання в установі доступ до глобальної мережі інтернет відсутній, в зв`язку з пошкодженням кабельної мережі, у зв`язку цим проведення засідань в режимі відеконференції не можливе, точна інформація щодо відновлення доступу до глобальної мережі інтернет не відомо, після проведення ремонтних робіт, буде проведено тестовий зв`язку представниками судової адміністрації, для подальшого проведення засідань за допомогою засобів відеоконференції.

Зважаючи на невідкладність вирішення питання про продовження дії заходів кримінального провадження та з урахуванням вимог ст. 615 КПК України, суд приходить до висновку про можливість вирішення даного клопотання про продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження за участі прокурора та захисника обвинуваченого.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правпорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК україни, а саме закінченому замаху на таємне викрадення чудого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням до приміщення, вчиненого в умовах воєнного стану.
Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 у пред`явленому кримінальному правопорушенні (злочину) повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:
-протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України;

-показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , надані ними в ході допиту в якості свідків;

-протокол огляду місця події від 02.04.2022

-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, що згідно зі ст. 12 КК України вважається тяжким злочином.

Постановою першого заступника керівника Слобідської окружної прокуратури міста Харкова від 03.04.2022 ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком до 02.05.2022 включно.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
При вирішенні питання щодо можливості продовження або зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Відповідно до положень ст.ст. 131,132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосування з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вимогам ст. 178 КПК України передбачені обставини що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкості покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосувались раніше та інші обставини.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
З огляду на вище викладене суд, вислухавши думку прокурора та перевіривши наявні матеріали, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Аналізуючи ризики, визначені ст. 177 КПК України, суд враховує те, що їх дійсну та реальну наявність було встановлено прокурором при обранні запобіжного заходу вперше, та слідчим суддею/судом під час його продовження, тому на даний час встановлені ризики є дійсними, реальними та триваючими, тобто заявлені ризики не зменшилися.
Так, при застосуванні під час досудового слідства заходу забезпечення кримінального провадження, у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого та при продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий, що що підозрюваний ОСОБА_5 може:

1)п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

2)п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідків;

3) п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України - вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення.

Вказані ризики обгруновуються тим, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи передбачене законом покарання, це може спонукати підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Окрім цього, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, а також активних бойових дій в м. Харкові та Харківській області, може спонукати ОСОБА_5 до втечі до іншого міста, населеного пункту, щоб переховуватися від органу досудового розслідування та вчинити аналогічне кримінальне правопорушення,оскільки раніше вже притягався до кримінальної відповідальності.
Окрім цього, можна дійти висновків, що ОСОБА_5 може здійснювати тиск та незаконно впливати на потерпілого та свідків по даному кримінальному провадженню.

Про те, що підозрюваний може переховуватись від суду, свідчить й така обставина, як тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, що може бути достатньою причиною разом з іншими обставинами для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відповідно до п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Москаленко проти України" Європейський Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Здобуті докази свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З огляду на ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).
Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.
В той же час, суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що встановлені при обранні та продовженні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені ст. 177 КПК України, котрі не зменшились та продовжують існувати і на даний час, а інший, більш м`який запобіжний захід, є недостатнім для запобігання вказаним ризикам, встановленим ст.177 КПК України, та не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, де в рамках кримінального провадження за обвинуваченням останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 185 КК України.
За таких обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість клопотання слідчого та продовження підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 508, 615, 616 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у рамках кримінального провадження за №50000462 від 03.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 30 днів в межах строку досудового розслідування, тобто до 28 травня 2022 року .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Слідча суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1