Дата документу 18.07.2022 Справа № 314/3907/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1081/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_2
Єдиний унікальний №314/3907/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_3
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_4

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6

за участі секретаря ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 червня 2022 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.4 ст.296, ч.1 ст.263, ч.3 ст.15, ч.1 ст.115, ст.348 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду, окрім іншого, задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_1 на 60 днів, тобто до 20.08.2022 року включно.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу суду скасувати як незаконну та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.4 ст.296, ч.1 ст.263, ч.3 ст.15, ч.1 ст.115, ст.348 КК.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції, задовольняючи дане клопотання, виходив з того, що у даній справі продовжують існувати ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою. При цьому інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти даним ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими у кримінальному провадженні.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (Летельє проти Франції).

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики того, що обвинувачений ОСОБА_1 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_1 .

На підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, які становлять високий ступінь суспільної небезпеки. За вчинення даних злочинів передбачено покарання лише у виді позбавлення волі.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Крім того, встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_1 триває і на даний час не завершений. При цьому судом першої інстанції було констатовано, що обвинувачений в судовому засіданні погрожував потерпілим фізичною розправою. Обвинувачений неодноразово порушує свої процесуальні обов`язки, демонструє злісне небажання дотримуватись порядку в судовому засіданні, виконувати законні вимоги головуючого судді, у зв`язку з чим до нього було застосовано заходи, передбачені ст.330 КПК.

Підтвердженням таких висновків є зневажливе передчасне демонстративне залишення обвинуваченим апеляційного засідання із застосуванням образливих вигуків й на адресу апеляційного суду.

З огляду на зазначене, а також враховуючи обставини вчинення інкримінованих злочинів, які поставлені у вину обвинуваченому ОСОБА_1 , існує ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному провадженні з боку обвинуваченого, а також ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення, зокрема і щодо потерпілих у даній справі.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, вважає, що прокурор довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_1 перебувати на волі, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення зазначених вище ризиків. Суспільний інтерес, внаслідок висунутого ОСОБА_1 обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

На переконання колегії суддів, жодних розумних гарантій добросовісної поведінки ОСОБА_1 на вказаній стадії кримінального процесу у справі не встановлено і стороною захисту не надано.

Відтак, зважаючи на обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, їх характер та тяжкість, можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим, а також негативної характеристики особи обвинуваченого, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст.177, 178, 183 КПК, оскільки, виходячи з вищевикладеного, є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 22 червня 2022 року в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_1 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_3ОСОБА_5ОСОБА_6