Справа № 703/369/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка кримінальне провадження № 0000003 від 01.01.2021 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 українки, громадянки України, непрацюючої, не заміжньої, на утриманні дітей не має, інваліда ІІІ групи, з освітою середньою спеціальною, раніше судимої 30.12.2014 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнена умовно-достроково на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду від 28.01.2019 року на 2 роки 6 місяців позбавлення волі (судимість не погашена та не знята)

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01 січня 2021 року близько 04 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно нанесла ОСОБА_6 один удар ножем в область бокової частини грудної клітини справа, внаслідок чого спричинила тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення правої половини грудної клітки з пошкодженням легені та гемотораксом (кровотеча в грудні порожнину) справа, що згідно висновку експерта № 05-6-01/017 від 28 січня 2021 року відноситься до категорії тяжких.

Будучи допитаною в якості обвинуваченої ОСОБА_4 пояснила, що напередодні 01 січня 2021 року в телефонній розмові з колишнім співмешканцем їй стало відомо, що останній хворий на ВІЧ і їй необхідно пройти огляд на виявлення такої інфекції. Її це пригнітило, вона намагалась порізати кухонним ножем жили, мати її відговорила та втішала. Ніякого конфлікту з потерпілою у неї навпаки не було. 01 січня 2021 року вона пішла скуплятись на святковий стіл, купила пляшку самогону. Додому, де проживала з матір`ю та сином ОСОБА_7 , вона також запросила двох жінок ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . По дорозі зустріла та запросила також додому на святкування знайому ОСОБА_10 і її співмешканця. Вдома випили достатньо. Пила і мати, а сама обвинувачена вживала самогон. Як мати отримала тілесне ушкодження вона не бачила, підозрює у цьому ОСОБА_10 та її співмешканця, з якими виникали конфліктні ситуації, і які покинули приміщення квартири. Мати в якийсь момент тримаючись за бік, сказала, що хоче піти до сусідки. Чи була у неї кров, вона не бачила одразу, бо мати була у светрі. Вже після повернення, мати лягла на кровать, і обвинувачена викликала їй швидку допомогу. В тверезі почуття обвинувачена прийшла в районному відділі поліції, де їй повідомили, що саме вона нанесла удар ножем своїй матері. Слідчий експеримент за своєї участі вважає сфабрикованим, оскільки перед його проведенням слідча завчасно повідомила, що треба казати. Захисник на слідчому експерименті взагалі на її думку бездіяв. Мати теж не могла бачити, хто її вдарив ножем, бо сиділа спиною і на одне око як інвалід по зору не бачить.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що оскільки ОСОБА_4 являється її рідною дочкою, вона відмовляється від дачі показів згідно статті 63 Конституції України. Додала, що обставини, що вказані в обвинуваченні відповідають дійсності. Під час слідчого експерименту вона повністю відтворила подію. Вказала, що тілесне ушкодження їй спричинила донька ОСОБА_11 . Хоч потерпіла і інвалід І групи по зору, вона побачила як ОСОБА_11 їй нанесла удар ножем, коли вона підняла рукою стакан із шампанським. Просила обвинувачену суворо не карати.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що оскільки обвинувачена являється його матір`ю, він згідно ст. 63 Конституції України відмовляється від дачі показань щодо неї.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що являється сусідкою обвинуваченої та потерпілої. Також, виконує обов`язки старшої по під`їзду. 01 січня 2021 року до неї додому вночі прийшла ОСОБА_13 , яка повідомила, що отримала ножове поранення від дочки ОСОБА_14 і попросила викликати швидку допомогу. Потерпіла трималась за бік, була одягнута у светр та штани, перебувала у тверезому стані. Після цього повернулась до себе у квартиру, і як їй стало відомо лежала на кроваті до часу самої госпіталізації. Дочка свідка викликала поліцію, працівники якої також сповістили про подію швидку допомогу. За час проживання обвинуваченої по сусідству постійно виникали конфліктні ситуації, свідок намагалась налагодити відносини між потерпілою та обвинуваченою, утримати від протиправних дій. Обвинувачену характеризує з негативної сторони. Також, свідок повідомила, що вона разом зі знайомою ОСОБА_15 в якості понятих приймали участь у слідчому експерименті за участі обвинуваченої. Під час цієї слідчої дії обвинувачена в присутності захисника добровільно і без тиску розповідала та показувала всі обставини події, а саме як, де і куди вона наносила удар ножем потерпілій. При цьому спростувала покази обвинуваченої, що їй ставили навідні питання та примушували до конкретних показів.

Прокурор не зміг забезпечити явку в судове засідання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_8 через їх стан здоров`я та смерть свідка ОСОБА_9 , захисник та представник потерпілої не клопотали про їх повторний виклик.

Суд, заслухавши покази обвинуваченої, потерпілої, свідка, дослідивши матеріали кримінального правопорушення, приходить до висновку, що провина ОСОБА_4 повністю підтверджується наданими показами в суді, а також іншими дослідженими у залі суду вказаними нижче письмовими доказами.

Так, з даних рапорту від 01 січня 2021 року слідує, що до правоохоронного органу по лінії 102 надійшло повідомлення про отримання ножового поранення у живіт гр. ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 .

З даних протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 05 січня 2021 року слідує, що потерпіла ОСОБА_6 повідомила правоохоронні органи про те , що 01 січня 2021 року отримала тілесні ушкодження від своєї доньки обвинуваченої ОСОБА_4 .

З даних заяви ОСОБА_7 (який повідомив по лінії 102 про вчинене правопорушення) слідує, що він надав згоду працівникам поліції на проведення по АДРЕСА_1 невідкладної слідчої дії огляду місця події.

З даних протоколу огляду місця події від 01 січня 2021 року (проведеного в період часу з 05 год. 05 хв. по 06 год. 30 хв.) слідує, що ОСОБА_7 визначений як користувач житловим приміщенням по АДРЕСА_1 . Під час огляду цього приміщення встановлено, що на сходинковій площадці квартири збереглись засохлі плями речовини бурого кольору. Ці ж плями виявлені на східцях до третього поверху. В самому приміщенні квартири у коридорі виявлені сліди речовини бурого кольору, схожі на кров. Такі ж сліди оглянуті на ручці дверей ванної кімнати, металевій ванні. У металевій ванні знаходилась миска води зі светром блакитного кольору зі слідами речовини бурого кольору, схожими на кров. При огляді кухні у тумбі виявлено ніж, на лезі якого виявлено сліди речовини бурого кольору. Також сліди речовини бурого кольору виявлені на постільній білизні ліжка та футболці в іншій кімнаті. В ході огляду місця події були вилучені светр з ванної кімнати, ніж з тумби, футболку та постільну білизну з ліжка.

З даних протоколу огляду місця події від 01 січня 2021 року (проведеного в період часу з 09 год. 30 хв. по 10 год. 34 хв.) слідує, що огляд проведено під`їзду № 4 по АДРЕСА_2 , в ході якого вилучені змиви речовини бурого кольору на східцях та підлозі під`їзду, що мають відношення до кв. 53.

З медичної довідки КП «Смілянська міська лікарня» без дати та номеру слідує, що у потерпілої ОСОБА_6 було наявне проникаюче ножове поранення правої грудної клітки.

З протоколу затримання обвинуваченої ОСОБА_4 від 01 січня 2021 року слідує, що в ході цієї процесуальної дії у неї вилучено светр та штани сірого кольору.

З протоколу від 01 січня 2021 року слідує, що обвинувачена ОСОБА_4 надала зразки своєї крові слідчому.

Аналогічно, згідно протоколу від 05 січня 2021 року зразки своєї крові надала і потерпіла ОСОБА_6 .

Згідно висновку судово-імунологічної експертизи № 05-1-08/14 від 19 січня 2021 року, сліди крові на зроблених під час огляду місця події змивах речовини бурого кольору на марлевого тампону, сліди крові на вилучених футболці, постільній білизні могли походити як від потерпілої, так і від обвинуваченої.

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи № 05-1-08/13 від 19 січня 2021 року у слідах на светрі вилученого під час затримання ОСОБА_4 крові не було виявлено, а на вилучених штанях останньої сліди крові могли походити як від неї, так і від потерпілої.

Згідно висновку судово-цитоголічної експертизи № 05-5-06/05 від 18 січня 2021 року на руків`ї ножа кров не була виявлена, тоді як на лезі виявлено кров, що могла належати як потерпілій, так і обвинуваченій.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-6-01/017 від 28 січня 2021 року слідує, що у потерпілої ОСОБА_6 мало місце наступне тілесне ушкодження проникаюче поранення правої половини грудної клітки з пошкодженням легені та гемотораксом (кровотеча в грудну порожнину) справа, що виникло від колюче-ріжучого предмета, можливо ножа, могло бути спричинено за повідомленим механізмом та давністю події, і за ознакою небезпеки для життя відноситься до категорії тяжких.

За участі потерпілої ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_4 проведені слідчі експерименти відповідно від 15 січня 2021 року та 05 січня 2021 року. З даних протоколів цих слідчих експериментів обоє учасників події повідомили та зобразили обставини спричинення потерпілій вище вказаних тілесних ушкоджень.

Як слідує з висновку судово-медичної експертизи № 05-6-01/18 від 28 січня 2021 року тілесні ушкодження у потерпілої могли виникнути за таких обставин, які вона повідомила під час слідчого експерименту.

Також, з висновку судової-медичної експертизи № 05-6-01/19 від 28 січня 2021 року слідує, що за повідомленим обвинуваченою механізмом потерпілій могли бути спричинені ті ушкодження, що були визначені в ході судово-медичної експертизи.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_4 щодо неналежним чином проведеного за її участі слідчого експерименту, спростовуються її показами, що вона як формальний власник (хоч із її слів право власності в ході спадкування не було належним чином оформлено) не заперечувала проти проведення слідчого експерименту в домоволодінні по АДРЕСА_1 , і добровільність такої позиції підтверджена під час судового дослідження відеозапису проведення слідчого експерименту за її участі. Також, з дослідженого відеозапису слідувало, що обвинувачена без будь-якого тиску та вказівок самостійно відображала обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, що відбувалось в присутності понятих та її захисника, заяв та зауважень щодо такої слідчої дії під час її проведення або завершення досудового розслідування від учасників не надходило. Показання обвинуваченої ОСОБА_4 про те, що перед проведенням слідчого експерименту слідчий надав їй для ознайомлення та вивчення показання потерпілої, щоб їх можна було відтворити вже у слідчому експерименті з обвинуваченою, не узгоджуються з матеріалами справи, так як слідчий експеримент з обвинуваченою був проведений 05 січня 2021 року, а слідчий експеримент з потерпілою 15 січня 2021 року і станом на 05 січня 2021 року потерпіла не могла приймати участі у такій слідчій дії у зв`язку із лікуванням.

Також, доводи обвинуваченої про примушування до конкретних показів під час слідчого експерименту спростовані показами свідка ОСОБА_12 , яка була залучена в якості понятої на цю слідчу дію і такі обставини не підтвердила.

З висновків судово-імунологічних експертиз № 05-1-09/13 та 05-1-09/11 від 11 січня 2021 року слідує, що кров як потерпілої, так і обвинуваченої відноситься до одного виду та типу, з ідентичними показниками, що пояснюється також їх спільним родинним походженням.

З огляду на вказане, суду цілком зрозумілими являються причини висновків експертиз в частині не виключення походження слідів крові на речових доказах як від потерпілої, так і рівнозначно від обвинуваченої.

Разом з тим, з огляду на той факт, що під час досудового розслідування, а також в ході особистого огляду під час затримання обвинуваченої, у останньої не виявлено тілесних ушкоджень, які б мали кровоспускаючу ознаку, суд приходить до висновку, що вище перелічені сліди крові відносяться до потерпілої, тоді як на особистих речах обвинуваченої ці сліди потерпілої також були зафіксовані як докази прямої причетності до спричинення тілесних ушкоджень потерпілій.

З огляду на такі вище встановлені обставини, причетність ОСОБА_4 до спричинення тілесних ушкоджень потерпілій такої ступені та у такий спосіб із допомогою ножа є доведеною.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 18 від 20 січня 2021 року ОСОБА_4 являється осудною.

Оцінюючи зібрані докази по кримінальному провадженні в їх сукупності в результаті повного, всебічного та об`єктивного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає вину обвинуваченої доведеною.

Дії обвинуваченої суд кваліфікує за частиною 1 статті 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

За таких обставин справи, враховуючи, що ОСОБА_4 є осудною, суд вважає, що вона підлягає покаранню за вчинений нею злочин.

При вирішенні питання про вид та міру покарання винній ОСОБА_4 , суд враховує, що до кримінальної відповідальності вона притягується не вперше, нею вчинено тяжкий злочин в період невідбутого покарання за аналогічний злочин, обвинувачена по місцю проживання характеризується посередньо, має ІІІ групу інвалідності з дитинства.

Обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд не вбачає, так як в ході судового розгляду остання вину не визнавала, а отже щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, які визначені в обвинувальному акті, застосовуватись не можуть.

Обставиною, що обтяжує покарання винної, передбаченою ст. 67 КК України, яку суд враховує при призначенні покарання, є повторність. Під час судового розгляду обвинувачена повідомила суд, що на час події вона знаходилась у нетверезому стані, проте таку обставину суд не може визнати обтяжуючою, оскільки вона під час досудового розслідування не була достеменно встановлена, в обвинувальному акті та обвинувачені не відображена, а тому включення такої обтяжуючої обставини саме судом для врахування при призначенні покарання буде порушувати право на захист обвинуваченої та порушуватиме принцип змагальності.

Санкція частини 1 статті 121 КК України передбачає призначення покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що з урахуванням обставин справи, особу обвинуваченої, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вона заслуговує на покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті. Разом з тим, з огляду на посередню характеристику по місцю проживання, наявність ІІІ групи інвалідності достатнім буде призначення покарання останній в мінімальній санкції статті з частковим приєднанням до нього покарання за попереднім вироком.

Судові витрати у справі відсутні, слід вирішити долю речових доказів згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року та остаточно визначити до відбуття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 5 (п`ять) років 3 місяці позбавлення волі.
Відповідно до вимог частини 5 статті 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зарахувати знаходження її під вартою у період з 01.01.2021 по 03.11.2021 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Речові докази по кримінальному провадженню як то штани сірого кольору, светр блакитного кольору, ніж, футболку, наволочку та простінь із плямами речовини бурого кольору та змиви такої речовини, які згідно квитанції № 30187 передані на зберігання до камери речових доказів Смілянського ВП ГУ НП України в Черкаській області знищити.
Речовий доказ як то светр сірого кольору, який згідно квитанції № 30187 переданий на зберігання до камери речових доказів Смілянського ВП ГУ НП України в Черкаській області повернути ОСОБА_4 ..
Речовий доказ DVD диск із відеозаписом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 від 05.01.2021 року слід залишити в матеріалах справи
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Кам`янський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1