Справа № 489/1217/22
Провадження № 1-кс/489/473/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

04 квітня 2022 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000400 від 02.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

До суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000400 від 02.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом умисного заподіяння ОСОБА_4 смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 , про арешт ножа та одягу, вилучених під час особистого обшуку ОСОБА_4 .

Необхідність арешту майна обґрунтована тим, що вилучене 02.04.2022 майно визнано речовим доказом й тому з метою його збереження необхідно накласти на нього арешт.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Володілець тимчасово вилученого майна, підозрюваний ОСОБА_4 , та його захисник не заперечували проти задоволення клопотання.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання (витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; копію протоколу огляду місця події; копію лікарського свідоцтва про смерть; копії протоколів допиту свідків; копію посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 ; копію протоколу затримання; копію протоколу огляду предмету; копію постанови про визнання речовим доказом), слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За положеннями ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В ході розгляду клопотання встановлено достатність підстав вважати, що вилучене в ході досудового розслідування майно дійсно є речовим доказом по вказаному кримінальному провадженню, тому з метою забезпечення його збереження для розслідування та закінчення даного провадження необхідно накласти на нього арешт.

При цьому, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника/володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження. Натомість слідчий суддя на вказаній стадії розслідування не вправі надавати оцінку вказаним доказам з точки зору їх належності і допустимості для встановлення обставин кримінального провадження, яка має бути надана судом під час розгляду кримінального провадження, а лише зобов`язаний з`ясувати, що вилучене майно відповідає критеріям щодо речових доказів та потребує збереження для розслідування кримінального провадження накладенням на нього арешту, тобто шляхом вжиття заходів забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на необхідність задоволення клопотання.

Керуючись статтями 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

У кримінальному провадженні № 0000400 від 02.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, накласти арешт на вилучене 02.04.2022 під час особистого обшуку ОСОБА_4 майно:

-кухонний ніж з дерев`яним руків`ям,

-кофту оливкового кольору,

-штани чорного кольору з ременем,

шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, до скасування його арешту у встановленому КПК України порядку.

Ухвала в частині арешту майна підлягає негайному виконанню слідчим.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1