ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/366/22 Справа № 712/7343/22 Категорія: ст. 309 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження

05 жовтня 2022 року суддя Черкаського апеляційного суду ОСОБА_2 , дослідивши вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 01.09.2022 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001134 від 20.06.2022 та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Згідно змісту апеляційної скарги, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2022 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 01.09.2022 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001134 від 20.06.2022 та зобов`язання вчинити певні дії.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_3 подав 04 жовтня 2022 року до Черкаського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати зазначену ухвалу слідчого судді.
Дослідивши доводи апеляційної скарги та надані матеріали, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Частиною 1 ст. 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно із ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Зазначеному імперативному принципу відповідає використана у КПК законодавча техніка, зокрема в ст. 309 цього кодексу, якою визначено виключний перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Так, у відповідності до ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; 7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому; 11-1) продовження відсторонення від посади; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; 13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.

Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Більш того, як прямо передбачено ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених п 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Зазначена вище норма процесуального закону не передбачає можливості оскарження ухвал слідчих суддів про відмову в задоволенні скарги на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Отже, оскаржувана ухвала слідчого судді від 21 вересня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 01.09.2022 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001134 від 20.06.2022 та зобов`язання вчинити певні дії, не входить до переліку ухвал слідчого суді у відповідності зі статтею 309 КПК України, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали слідчого судді, яка по суті вважається такою, що не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, вважаю, що в даному випадку необхідно застосувати загальне правило, передбачене ч. 4 ст. 399 КПК України, а саме відмовити у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2022 року.

Копію даної ухвали разом з апеляційною скаргою та додатками до неї надіслати ОСОБА_3 .

На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її винесення (отримання копії).

Суддя