Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/255/22
Провадження 1-кп/483/105/2022
ВИРОК
Іменем України
02 травня 2022 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відео конференції з приміщеннями Заводського районного суду Миколаївської області та Березанського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082 від 23 березня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, є громадянином України, одружений, має на утримані малолітню дитину, з загальною середньою освітою, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за контрактом на посаді такелажника евакуаційного відділення взводу технічного обслуговування військової частини НОМЕР_1 у військовому званні матрос, в силу ст. 89 КК України не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а також угоду про визнання винуватості від 01 квітня 2022 року,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 обвинувачується у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану за наступних обставин.

05 листопада 2019 року ОСОБА_5 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 05 листопада 2019 року № 11-РС прийнято на військову службу за контрактом, який останній уклав того ж дня строком на три роки, зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія-кулеметника команди транспортних засобів військової частини НОМЕР_2 із присвоєнням військового звання матрос.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 13 серпня 2021 року № 153 матроса ОСОБА_5 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та направлено для проходження подальшої військової служби до військової частини НОМЕР_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 16 серпня 2021 року № 160 матроса ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду такелажника військової частини НОМЕР_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 29 вересня 2021 року № 192 матроса ОСОБА_5 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 та направлено для проходження подальшої військової служби до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30 вересня 2021 року № 206 матроса ОСОБА_5 призначено на посаду такелажника евакуаційного відділення взводу технічного обслуговування військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 05 листопада 2019 року, тобто з моменту зарахування ОСОБА_5 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , останій набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування. Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно з п. п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

18 березня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18 березня 2022 року № 43 у військовій частині НОМЕР_1 призначено зведені розрахунки з метою організації охорони та оборони військової частини, до складу яких, крім інших підрозділів військової частини НОМЕР_1 , увійшов 1 зведений взвод у складі якого разом з іншими військовослужбовцями проходив військову службу такелажник евакуаційного відділення взводу технічного обслуговування військової частини НОМЕР_1 матрос ОСОБА_5 , його командир відділення командир машини старшина 1 статті ОСОБА_6 , а також командир 1 зведеного взводу капітан ОСОБА_7 .

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Отже, для матроса ОСОБА_5 з 18 березня 2022 року безпосереднім начальником був командир відділення, а саме командир машини старшина 1 статті ОСОБА_6 , а прямим начальником командир 1 зведеного взводу капітан ОСОБА_7 , накази яких матрос ОСОБА_5 як підлеглий зобов`язаний був беззастережно виконувати, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до старшини 1 статті ОСОБА_6 та капітана ОСОБА_7 з повагою, як того вимагає ст. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби в умовах воєнного стану матросу ОСОБА_5 достеменно було відомо, і до моменту вчинення кримінального правопорушення останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, матрос ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, матрос ОСОБА_5 згідно з вимогами ст. ст. 9, 11, 16. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст.ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення та віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки га керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Командир (начальник) має право віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний їх виконати сумлінно, точно та у встановлений строк.

Разом з тим, матрос ОСОБА_5 у порушення наведених вимог законодавства, 22 березня 2022 року близько 19 год. 00 хв. (більш точної дати та часу встановити не представилось можливим), будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді такелажника евакуаційного відділення взводу технічного обслуговування військової частини НОМЕР_1 , будучи призначеним наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18 березня 2022 року № 43 до зведеного розрахунку у складі 1 зведеного взводу військової частини НОМЕР_1 , під час несення служби охорони та оборони військової техніки військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 , знаходячись поруч зі щитовим фінським будиночком АДРЕСА_4 почав поводити себе неадекватно та агресивно, спровокував конфлікт зі своїм співслужбовцем солдатом ОСОБА_8 у зв`язку із проходженням останнім служби в органах МВС України, після чого матрос ОСОБА_5 без наявних на те підстав дослав патрон у патронник закріпленої за ним зброї АКС-74У № НОМЕР_4 , перевів запобіжник зброї у режим стрільби, отримав усний наказ від свого безпосереднього начальника, командира відділення командира машини старшини 1 статті ОСОБА_6 , здати йому зброю та заспокоїтись.

При цьому, наказ виданий у встановленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, зміст наказу не суперечив чинному законодавству, та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод матроса ОСОБА_5 , не носив в собі подвійного тлумачення та явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.

Однак, матрос ОСОБА_5 знаходячись у присутності інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, діючи умисно, вчинив непокору, а саме відкрито відмовився виконати наказ свого безпосереднього начальника, старшини 1 статті ОСОБА_6 .

Продовжуючи свої злочинні дії, матрос ОСОБА_5 , близько 19 год. 00 хв., (більш точної дати та часу встановити не представилось можливим), будучи призначеним наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18 березня 2022 року № 43 до зведеного розрахунку у складі 1 зведеного взводу військової частини НОМЕР_1 , під час несення служби охорони та оборони військової техніки військової частини НОМЕР_1 по АДРЕСА_3 , знаходячись поруч зі щитовим фінським будиночком АДРЕСА_4 , поводячи себе неадекватно та агресивно, конфліктуючи зі своїм співслужбовцем солдатом ОСОБА_8 у зв`язку із проходженням останнім служби в органах МВС України, отримав усний наказ від свого прямого начальника, командира 1 зведеного взводу капітана ОСОБА_7 , який наказав ОСОБА_5 здати йому зброю та заспокоїтись.

При цьому, наказ виданий у встановленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, зміст наказу не суперечив чинному законодавству, та не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод матроса ОСОБА_5 , не носив в собі подвійного тлумачення та явно злочинного змісту, у зв`язку з чим підлягав беззастережному та неухильному виконанню з боку останнього.

Однак, матрос ОСОБА_5 знаходячись у присутності інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , всупереч вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушуючи військову дисципліну, діючи умисно, вчинив непокору, а саме відкрито відмовився виконати наказ свого прямого начальника, командира 1 зведеного взводу капітана ОСОБА_7 , та здійснив два не умисних постріли у землю із закріпленої за ним зброї АКС-74У № НОМЕР_4 , після чого був обеззброєний та знешкоджений.

Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
01 квітня 2022 року між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000082, та підозрюваним ОСОБА_5 у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

За змістом даної угоди прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 4 ст. 402 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, що його повинен понести ОСОБА_5 : за ч. 4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ст. 75 КК України визначено звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Статтею 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином. Шкода внаслідок вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення завдана лише суспільним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Прокурор та захисник в судовому засіданні також просили затвердити угоду.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у провадженні не заявлено, запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 474 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 01 квітня 2022 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082 від 23 березня 2022 року, укладену між прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання звільнити, якщо він протягом одного року від дня проголошення вироку не вчинить нових кримінальних правопорушень та виконуватиме покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи,

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: