Справа № 305/685/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

23.06.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/234/22, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 06 травня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_6 (далі - слідчий), погоджене прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 (далі - прокурор), у кримінальному провадженні №0000177, відомості про кримінальне правопорушення в якому 30.04.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових дослідувань (далі - ЄРДР), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про накладення арешту на майно.
З матеріалів судового провадження убачається, що 02 травня 2022 року, слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000177, відомості про кримінальне правопорушення в якому 30.04.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових дослідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, - зокрема на тимчасово вилучене майно - на вантажний автомобіль марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , лісовозний причіп д.н.з. НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , належить ОСОБА_8 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , СХХ № 967549 лісопродукцію, яка знаходиться у кузові транспортного засобу - колоди дерев різного діаметру та довжини, в кількості 33 одиниці та товаротранспортну накладну серія ЗКБ № 612707 від 29.04.2022, які вилучені 29.04.2022 під час складання протоколу огляду місця події, поблизу буд. АДРЕСА_1 , у водія ОСОБА_9 та перебували у його володінні, шляхом заборони будь-кому відчужувати, розпоряджатися та користуватися будь-яким чином вищевказаним майном до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні. Відповідно до клопотання, 29.04.2022, приблизно о 14 год 10 хв, по вул. Головній, у с. Чорна Тиса Рахівського району Закарпатської області, працівниками поліції був зупинений вантажний автомобіль марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 , до якого приєднаний лісовозний причіп д.н.з. НОМЕР_3 , на який було завантажено деревину породи «Ялина», під керуванням водія ОСОБА_9 . Під час огляду транспортного засобу було встановлено, що інформація зазначена у товарно-транспортній накладній не відповідає фактичному вантажу, перевезення якого здійснюється, а саме, кількість деревини, її фактичній довжині та сортності. Зокрема було встановлено, що у лісовозний причіп завантажено 33 одиниці лісопродукції породи «Ялина», довжиною близько 6 метрів, різного діаметру, з бірками чорного кольору. 29.04.2022 слідчим СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області складено протокол огляду місця події. У ході огляду місця події водієм надано документи на лісопродукцію, а саме ТТН серія ЗКБ № 612707 від 29.04.2022, вантажовідправник ДП Ясінянське ЛМГ, перевізник ОСОБА_7 , автомобіль марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 , пункт навантаження «Довжанське лісництво», пункт розвантаження «Ясіня», вантажоодержувач ОСОБА_10 . Всього відпущено 34 штуки з об`ємом 20,245 метрів кубічних, прийняв до перевезення водій ОСОБА_9 30.04.2022 вказаний вантажний автомобіль марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 , до якого приєднаний лісовозний причіп д.н.з. НОМЕР_3 , лісопродукцію, яка знаходиться в кузові транспортного засобу, а саме колоди дерев різного діаметру та довжини, у кількості 33 одиниці та товаротранспортна накладну (далі ТТН) серія ЗКБ № 612707 від 29.04.2022, постановою старшого слідчого СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 визнано речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , вантажний автомобіль марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_7 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 лісовозний причіп д.н.з. НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 . У клопотанні також вказується на те, що в органу досудового розслідування виникли достатні підстави вважати, що вантажний автомобіль марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 , до якого приєднаний лісовозний причіп д.н.з. НОМЕР_3 , лісопродукція, яка знаходиться у кузові транспортного засобу, а саме колоди дерев різного діаметру та довжини, у кількості 33 одиниці та товаротранспортна накладна серія ЗКБ № 612707 від 29.04.2022 є предметами злочинного діяння. Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення збереження речових доказів та можливої спеціальної конфіскації, слідчий просить накласти арешт на вищевказане тимчасово вилучене майно.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що слідчим відділом Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000177, відомості про кримінальне правопорушення в якому 30.04.2022 внесені до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, за фактом незаконної порубки дерев у лісах, перевезення незаконно зрубаних дерев, що заподіяли істотну шкоду. Постановою слідчого від 30 квітня 2022 року, вантажний автомобіль марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 , до якого приєднаний лісовозний причіп д.н.з. НОМЕР_3 , лісопродукцію, яка знаходиться у кузові транспортного засобу, а саме колоди дерев різного діаметру та довжини, в кількості 33 одиниці та товаротранспортна накладна (далі ТТН) серія ЗКБ № 612707 від 29.04.2022, визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження. В ухвалі також вказується на те, що із наданих слідчому судді матеріалів, підозру у кримінальному провадженні №0000177, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, нікому не оголошено. Слідчий суддя вважає, що за таких обставин, ОСОБА_7 , якому належить вантажний автомобіль марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , якому належить лісовозний причіп д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_9 водій, у якого, на день зупинення автомобіля, вилучено лісопродукцію та товаротранспортну накладну, на цьому етапі досудового розслідування у згаданому кримінальному провадженні беруть участь у статусі третіх осіб. Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, у якій чітко зазначено, що з таким клопотанням має право звертатися лише прокурор. Водночас, на переконання слідчого судді, визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для накладення на нього арешту, оскільки не є визначеною законом підставою для цього. Отже, на підставі вищевикладеного, на переконання слідчого судді, у задоволенні клопотання органу досудового розслідування слід відмовити.
В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку необхідності збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав, визначених у ст. 98 КПК України. Апелянт звертає увагу на те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешту майна) із забороною розпоряджатися ним, може призвести до настання наслідків, які перешкоджатимуть подальшому досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні. Наголошує на тому, що наразі слід провести додаткові слідчі і процесуальні дії, зокрема повторний огляд, судову інженерно-екологічну та товарознавчу експертизи. Вважає, що висновки слідчого судді про те, що з клопотанням про арешт майна третьої особи може звернути тільки прокурор, є необґрунтованими та безпідставними, адже ч. 1 ст. 171 КПК України передбачено, що з таким клопотанням звертається прокурор, слідчий за погодженням із прокурором. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторін кримінального провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що про час та місце розгляду апеляційної скарги сторони кримінального провадження повідомлені належним чином і даних про поважність причин їх неявки та заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день від них не надходило.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів враховує таке.

Так, за змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів ; 2) спеціальної конфіскації ; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов ) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правого характеру у виді конфіскації майна.

У випадку передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в кримінальному провадженні № 0000177 за ознаками діяння передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України (вантажний автомобіль марки «Урал», д. н. з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 ; лісовозний причіп д. н. з. НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_8 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , НОМЕР_4 ; лісопродукцію, яка знаходиться у кузові цього транспортного засобу, а саме колоди дерев різного діаметру та довжини, у кількості 33 одиниці та товаротранспортну накладну серія ЗКБ № 612707 від 29.04.2022), слідчим суддею належним чином були враховані вимоги Конституції України, кримінального процесуального закону та принцип верховенства права, закладені в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права визнається законним та обґрунтованим.

Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів також вважає, що, відмовивши в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя при розгляді клопотання та прийнятті судового рішення взяв до уваги положення ч. ч. 1-3 ст. 64-2 та ст. ст. 170-173 КПК України, і дав належну оцінку як доводам клопотання, так і фактичним обставинам, на підставі яких слідчий вніс клопотання. Зокрема, проаналізувавши доводи клопотання слідчого, апеляційний суд вважає, що в ухвалі слідчого судді вірно зазначено й дано належну оцінку тому, що підозру у кримінальному провадженні № 0000177 від 30.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, жодній особі не оголошено.

Крім того, слідчий суддя дав належну оцінку тим фактам, що ОСОБА_7 , якому належить вантажний автомобіль марки «Урал» д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , якому належить лісовозний причіп д. н. з. НОМЕР_3 , ОСОБА_9 водій, у якого, на день зупинення автомобіля, вилучено лісопродукцію та товаротранспортну накладну, на цьому етапі досудового розслідування у згаданому кримінальному провадженні беруть участь у статусі третіх осіб.

При цьому, обґрунтованим на переконання апеляційного суду, є і висновок слідчого судді про те, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, у якій чітко зазначено, що з таким клопотанням має право звертатися лише прокурор.

Тому, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для накладення на нього арешту, оскільки не є визначальною законом підставою для цього.

Крім того, органом досудового розслідування не надано будь-яких даних про те, що ним з`ясовувались питання, пов`язані з незаконною порубкою деревини, зокрема огляди місця події, а саме у лісі, не проводився, допити з цього приводу не проведені.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що факт перевезення деревини на автомобілі, не свідчить про наявність ознак діяння, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, не підтверджує існування правових підстав для накладення арешту на майно.

Тому, апеляційний суд вважає, що автомобіль та лісопродукція, не підтверджують зазначених у клопотанні обставин, що в свою чергу, на переконання апеляційного суду, свідчить про те, що органом досудового розслідування не доведено зазначених у клопотанні обставин, а це ставить під сумнів відповідність майна, про яке в ньому йдеться, критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Разом із тим, зі змісту клопотання убачається, що у такому не вказується на те, у чому саме полягає невідповідність лісопродукції, наявної на транспортному засобі, тій, що зазначена в товаро-транспортній накладній.
За таких обставин, апеляційний суд також вважає, що органом досудового розслідування не наведено достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно, не доведено існування ризиків, визначених у абзаці 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, належним чином не обґрунтовано мету застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд також вважає, що в матеріалах провадження немає будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на конкретне майно.

Також апеляційний суд бере до уваги і те, що будь-які докази, які б підтверджували можливість відчуження тимчасово вилученого майна, в органа досудового розслідування відсутні, що у свою чергу свідчить про те, що клопотання базується на припущеннях за усіма, наведеними у ньому правовими позиціями.

Доводи апеляційної скарги про те, що ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку необхідності збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи за наявності достатніх підстав, визначених у ст. 98 КПК України, - апеляційний суд відхиляє як такі, що жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешту майна) із забороною розпоряджатися ним, може призвести до настання наслідків, які перешкоджатимуть подальшому досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, оскільки не підтверджені жодними доказами, та спростовуються наведеним вище.

Із цих підстав, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про необхідність проведення додаткових слідчих і процесуальних дій, зокрема повторного огляду, судової інженерно-екологічної та товарознавчої експертизи.

Як такі, що жодним чином не впливають на висновки слідчого судді про необхідність відмови в задоволенні клопотання про арешт майна, у тому числі й про те, що клопотання внесене з порушенням вимог КПК України, зокрема ч. 2 ст. 64-2, апеляційний суд визнає та відповідно відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що висновки слідчого судді про те, що з клопотанням про арешт майна третьої особи може звернути тільки прокурор, є необґрунтованими та безпідставними, адже ч. 1 ст. 171 КПК України передбачено, що з таким клопотанням звертається прокурор, слідчий за погодженням із прокурором

Тому, наведені прокурором в апеляційній скарзі доводи апеляційний суд визнає такими, що не можуть слугувати підставами для накладення арешту на майно.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що на даній стадії досудового розслідування, жодній посадовій особі (юридичній особі) не повідомлено про підозру, а органом досудового розслідування не доведено фактів того, що існують підстави вважати, що вищевказаному майну загрожує знищення, чи воно підлягає спеціальній конфіскації, або конфіскації, як виду покарання, або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, або відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, і цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що клопотання про необхідність накладення арешту на майно із метою збереження речових доказів, є необґрунтованим, таким, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та фактичних обставинах, на підставі яких слідчий вніс клопотання.

При цьому, колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано враховано й відсутність підстав вважати, що вищевказане майно буде пошкоджуватися, псуватися, знищуватися, перетворюватися або відчужуватись, а також вірно оцінено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Тому, колегія суддів вважає, що накладення арешту на майно автомобіль із напівпричепом, лісо продукцію, свідоцтва про реєстрацію та товаротранспортну накладну, з викладених у клопотанні та апеляційній скарзі мотивів не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм Кримінального процесуального кодексу України та фактичних обставинах кримінального провадження, у зв`язку із чим, як клопотання, так і апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що відмова у задоволенні клопотання слідчого є ефективним засобом юридичного захисту від можливого свавілля правоохоронних органів щодо майна, про що констатується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Зосимов проти України».

З огляду на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має, а тому, з огляду на положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована, залишається без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого, підозрюваного чи їхніх захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що стороною обвинувачення до апеляційної скарги не приєднані будь-які докази (документи), які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх; що прокурор, не з`явившись на розгляд клопотання позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів як клопотання, так і апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області 06 травня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області, ОСОБА_6 , погоджене прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000177, відомості про кримінальне правопорушення в якому 30.04.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових дослідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: