У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року у кримінальному провадженні № 120 181 000 400 111 51 від 06 грудня 2018 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Луганської обл., громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:
- 19.01.1996 Луганським обласним судом за ч. 2 ст. 86, п. а ст. 93 КК України 1960 року до виключної міри покарання з конфіскацією майна та 26.03.1996 постановою Верховного Суду України вирок змінено зі смертної кари на 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який звільнений 21.05.2010 по відбуттю строку покарання;
- 11.02.2011 Сватівським районним судом Луганської області за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України на 7 років позбавлення волі, який звільнений 16.06.2017 по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 15.03.2021 ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в Державній установі Київський слідчий ізолятор Міністерства юстиції України залишено без змін та продовжено до набрання вироком законної сили.

Ухвалено строк відбуття покарання рахувати з 06.12.2018.

У провадженні стягнуто процесуальні витрати та вирішена доля речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у тому, що він 06.12.2018, приблизно о 02 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_8 , коли останні направились до сходів на другому поверсі гуртожитку, де вже перебували жителі гуртожитку ОСОБА_9 та ОСОБА_10

ОСОБА_10 запропонувала ОСОБА_5 та ОСОБА_8 приєднатись до них вживати алкогольні напої і в ході сумісного вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт. Після чого, потерпілий ОСОБА_9 , з метою припинити словесний конфлікт, заштовхав ОСОБА_5 за двері до загального коридору гуртожитку та в цей момент, в останнього виник злочинний умисел, направлений на умисне, протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , 06.12.2018, приблизно о 02 год. 30 хв., у вказаному місці, керуючись мотивом злості та образи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_9 , пішов до кімнати за місцем свого проживання, взяв ножа, повернувся до загального коридору до ОСОБА_9 та умисно заподіяв останньому три удари в область грудної клітини, а саме в область життєво важливих органів - два порізи по лівому плечу та передпліччю, різану рану правої руки.

У цей час, на крики та звуки боротьби вибіг житель гуртожитку ОСОБА_11 , який, побачивши, що ОСОБА_5 тримає в своїй правій руці ножа та замахується до ОСОБА_9 , вибив ножа з руки ОСОБА_5 , тим самим, припинивши злочинні дії останнього.

Після отриманих поранень ОСОБА_9 було доставлено до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги.

Згідно з висновком експерта № 042-35-2019 від 16.01.2019, при судово-медичній експертизі ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що під час звернення за медичною допомогою 06.12.2018, о 02 год. 38 хв., у нього мали місце тілесні ушкодження: а) проникаюче колото-різане поранення грудної клітки - рана з рівними краями (розмірами 3x1 см) на передній поверхні грудної клітки зліва по переднє-пахвовій лінії в проекції 5 ребра, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні - досередини, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки з пересіченням 5 ребра, що проникає в ліву плевральну порожнину з пораненням верхньої долі лівої легені (рана 2x0,5 см в ділянці 5 сегмента), з явищами гемотораксу (наявність в плевральній порожнині крові); б) непроникаюче колото-різане поранення грудної клітки - рана (розмірами 6x2 см) на передній поверхні грудної клітки зліва в проекції грудної залози (з розсіченням лівого соска), від якої відходить рановий канал, направлений ззовні - досередини, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки; в) непроникаюче колото-різане поранення грудної клітки - рана (розмірами 2x0,5 см) на лівій боковій поверхні грудної клітки зліва по середнє-паховій лінії на рівні 8 ребра (проекція 7 міжребер`я), від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки; г) різана рана (розміром 3x0,5 см) лівого плеча по внутрішній поверхні в верхній третині; д) різана рана (розмірами 2,2x0,4 см) долонної поверхні правої кисті в проекції проксимальної третини 3 п`ясної кістки; е) різана рана (довжиною 1 см) на внутрішній поверхні лівого передпліччя в середній третині.

Критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесного ушкодження, вказаного у п. а) даних Підсумків, є критерієм небезпеки для життя, тому, відповідно п.п. 2.1.2 та 2.1.3/й Правил, виявлене тілесне ушкодження (вказане у п. а) даних Підсумків), відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Відповідно до п. п. 4.6. та 2.3.3. Правил, вказані тілесні ушкодження, що п.п. б), в), г), д), е), даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менше ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок шести травматичних дій гострим(ми) предметом(ми), якому притаманні колюче-ріжучі та ріжучі властивості (по типу клинка та леза ножа), за давністю можуть відповідати вказаному терміну.

Після чого, ОСОБА_5 був затриманий після скоєного працівниками поліції, тобто, виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак, його не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_11 вибив ножа з руки останнього на підлогу та ОСОБА_9 була надана своєчасна медична допомога.

Таким чином, суд першої інстанції, дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфікував за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 15.03.2021 змінити та перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, ОСОБА_5 зазначає, що вирок суду є необґрунтованим та таким, що постановлений з істотним порушенням норм матеріального та процесуального права і, в силу цього, таким, що підлягає зміні.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 вказує, що вину у вчиненому він визнає і щиро розкаюється, проте не згоден з правовою кваліфікацією у зв`язку з тим, що умислу на вбивство потерпілого у нього не було, а тілесні ушкодження потерпілому ним спричинені коли між ними почалася штовханина і вони скочувалися по сходах, при цьому потерпілий перебував в стані алкогольного сп?яніння, а жоден з допитаних свідків не бачив скільки ударів було завдано ножем ОСОБА_9 та їх послідовність.

Звертає увагу обвинувачений ОСОБА_5 увагу і на те, що він не втікав з місця події, хоча мав таку можливість, опір працівникам поліції не чинив та не знищував слідів злочину, а потерпілий до нього претензій не має та розуміє, що бійка між ними виникла в результаті конфлікту, у зв`язку з чим і не заявляв цивільний позов.

Також обвинувачений ОСОБА_5 вказує, що сам вирок складений неуважно, поверхово, без належної правової оцінки показанням потерпілого ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , що підтверджується звукозаписами судових засідань.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 звертає увагу, що в матеріалах провадження немає належно завіреного вироку, що він дійсно засуджений вироком Луганського обласного суду від 19.01.1996 за ч. 2 ст. 86, п. а ст. 93 КК України 1960 року до виключної міри покарання з конфіскацією майна, а 26.03.1996 року постановою Верховного Суду України вирок змінено та смертна кара замінена на 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, після чого він звільнений 21.05.2010 по відбуттю строку покарання з Коростенської виправної колонії № 71, проте суд першої інстанції бере до уваги не належно завірений вирок, а вимоги ДІТ МВС України - не є процесуальним документом.

Потерпілий про дату, час та місце розгляду провадження повідомлявся у спосіб, передбачений кримінальним процесуальним законом, неявка якого в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_5 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції на предмет його законності, обґрунтованості та вмотивованості, відповідно до положень ст. 370 КПК України, в межах апеляційних вимог, як передбачено ч. 1 ст. 404 КПК України, що підтримані стороною захисту в суді апеляційної інстанції.

Зокрема, за приписами ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Даних вимог закону суд першої інстанції дотримався і його висновки про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за обставин, викладених у вироку, підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 в суді першої інстанцій вказував, що вину у спричиненні потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, які виявлені під час проведення експертизи, він визнає, однак не погоджується з кваліфікацією його дій за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки умислу на вбивство потерпілого у нього не було та показав, що 05.12.2018 він приїхав з роботи разом з колегою і товаришем до гуртожитку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де він проживав в кімнаті № 4 разом зі співмешканкою ( ОСОБА_8 ), яка попросила його зробити салат, тому він пішов на кухню, яка знаходилася у загальному користуванні.
Його співмешканка ( ОСОБА_8 ) спочатку вийшла з кімнати, зайшла в кухню, після чого, пішла до вбиральні, однак, згодом, перебуваючи на кухні, він почув крики на сходовому майданчику і пішов туди, прихопивши з собою ножа, бо не хотів, щоб його викрали з кухні.
Коли він переступив поріг на сходовий майданчик і стояв за дверима, то побачив потерпілого разом з дівчиною, з якою вживав пиво, а також там знаходилася його співмешканка ( ОСОБА_8 ) в сльозах, яка йому пояснила, що потерпілий дав їй ляпас.
Він- ОСОБА_5 звідти пішов, оскільки його покликав ОСОБА_12 , з яким він працює.
Ніж, на той час, був при ньому.
Невдовзі він повернувся на сходовий майданчик та запитав у потерпілого ОСОБА_9 , що той робить, але останній почав на нього рухатись зі словами, щоб він забирався разом зі своєю жінкою.
Його співмешканка ( ОСОБА_8 ) почала говорити, щоб він- ОСОБА_5 звідти пішов.
Коли він-обвинувачений відійшов, щоб пропустити останню попереду себе зі сходового майданчика, то в цей момент, потерпілий штовхнув його ногою в спину.
Його- ОСОБА_5 рука знаходилася у цей момент у кишені, в якій знаходився ніж, тому він його вийняв і вирішив налякати потерпілого, однак, після цього, між ними почалась бійка, у ході якої, він порізав потерпілого.
Зазначив, що всього був один удар ножем приблизно в область живота, оскільки потерпілий на нього накинувся, коли він знаходився з ножем у руках.
Вони знаходилися на емоціях, потерпілий пішов на нього, а він - на потерпілого, під час бійки вони разом перекидалися по сходах.
Коли вони падали по сходах, то ще били один одного руками і, можливо під час цієї бійки, потерпілий міг порізатися ножем.
Далі, коли їх намагалися розборонити, він-обвинувачений добровільно припинив бійку та пішов до своєї кімнати, а потерпілий пішов вниз по сходах.
Умислу заподіяння смерті потерпілому у нього- ОСОБА_5 не було, просто він хотів налякати потерпілого.
На момент затримання, коли він знаходився у кайданках, він попросив поліцейського дати йому випити пиво, хоча до події він алкогольні напої не вживав. Супротив працівникам поліції він не чинив.

Такої ж позиції обвинувачений ОСОБА_5 притримувався і в суді апеляційної інстанції.

Отже, за будь-яких обставин, обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував обставин того, що виявлені у потерпілого ОСОБА_9 тілесні ушкодження спричинені саме ним ножем під час досліджуваних подій приблизно о 02.00 - 02.30 06.12.2018 за вказаною вище адресою.

Водночас, ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту за участю захисника ОСОБА_7 , що відображено у протоколі від 04.01.2019, з якого також убачається, що він сказав ОСОБА_9 під час конфлікту, що той сам напросився, після чого пішов у кухню, а пізніше повернуся, маючи у своїх шортах кухонний ніж, який дістав в коридорі, і, підійшовши до ОСОБА_9 вдарив ним у живіт потерпілого, після чого, вони впали на сходи (а.п. 31-34 т. 3), тим самим обвинувачений ОСОБА_5 визнав, що наніс умисно удар потерпілому ОСОБА_9 ножем у життєво важливий орган.

Напротивагу позиції обвинуваченого щодо необхідності кваліфікації його дій за менш тяжким законом, про спрямованість його умислу саме на вбивство потерпілого свідчать досліджені докази у провадженні.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_9 в суді першої інстанції випливає, що до події з обвинуваченим ОСОБА_5 вони були знайомі більше місяця, бо проживали в одному гуртожитку.

Конфліктів з останнім у нього не було.

06.12.2018, приблизно о 01 год. 00 хв., він-потерпілий вийшов на сходи, де сиділа ОСОБА_10 , яка запропонувала йому- ОСОБА_9 випити пива, на що він погодився, після чого, вони сиділи, пили пиво та розмовляли.

Далі, повз них проходив обвинувачений ОСОБА_5 зі своєю цивільною дружиною ( ОСОБА_8 ) і ОСОБА_10 запропонувала останнім випити з ними, на що ті погодились.

Вони разом всі сиділи, вживали алкоголь та розмовляли, аж раптом, у ОСОБА_5 з ОСОБА_10 виник словесний конфлікт.

Він-потерпілий попросив обвинуваченого заспокоїтися, під час чого він взяв обвинуваченого руками за тіло, виштовхав його за двері та зачинив їх перед ним.

Невдовзі обвинувачений повернувся та він у нього побачив ніж з лезом у розмір долоні.

ОСОБА_5 вдарив його ножем тричі - в область серця, у долоню та у передпліччя.

Самого удару він не бачив, оскільки вони з обвинуваченим скотилися зі сходів на перший поверх, між ними почалася бійка, тому він і не бачив.

Він тримав ОСОБА_5 за руку, аж раптом, вийшов ОСОБА_11 та, побачивши їх, забрав в обвинуваченого ніж, вибивши його в останнього з рук.

Ножові поранення не відчув відразу, потім сильно заболіло та під курткою він побачив кров.

Після події, він сів на підвіконня на першому поверсі і йому викликали швидку медичну допомогу.

У лікарні він знаходився з 06.12.2018 до 19.12.2018.

Під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 , останній, як свідчать дані протоколу від 15.01.2019, крім наведеного вище зазначав про те, що він задля уникнення конфлікту між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 на сходовому майданчику, де сумісно вживали алкогольні напої, обхватив останнього руками та завів його до коридору гуртожитку і закрив двері, а потім, приблизно через 1-2 хв., до нього- ОСОБА_9 вийшов ОСОБА_5 та вдарив його у груди, після чого вони зчепилися і впали зі сходів, скотившись по ним на майданчик між 1-2 поверхами.

Коли піднялися на ноги, то він- ОСОБА_9 вже побачив, що в ОСОБА_5 у правій руці ніж, який він намагався стримувати своєю рукою, так як обвинувачений продовжував замахуватися ножем на нього.

У цей момент, до них вибіг ОСОБА_13 ), який вибив з правої руки ОСОБА_5 ніж на підлогу і забрав його (а.п. 36-38 т. 3).

Допитана у судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_10 показала, що вони разом з обвинуваченим та потерпілим проживають в одному гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

06.12.2018 вона та потерпілий сиділи на сходах в будинку гуртожитку, де пили пиво.

Пізніше до них приєднався обвинувачений.

Під час вживання пива у неї з обвинуваченим почався словесний конфлікт і щоб його припинити потерпілий вивів обвинуваченого до коридору, зачинивши за ним двері.

Вона з потерпілим продовжували сидіти та розмовляти на сходовому майданчику.

Невдовзі до них повернувся обвинувачений, який почав наносити потерпілому удари.

Спочатку, вона-свідок подумала, що обвинувачений наносить удари потерпілому кулаком.

Обвинувачений вдарив потерпілого ножем тричі, а потім, вони покотилися вниз по сходах.

Далі, вона підійшла до останніх та побачила, що у потерпілого була на руці кров і почала кричати.

До них підійшли ОСОБА_11 та дружина обвинуваченого ( ОСОБА_8 ).

Далі, потерпілий розстібнув куртку, сів на підвіконня і вона побачила у нього рани та попросила консьєржа викликати швидку медичну допомогу.

Зазначила, що подія мала місце десь о 02 годині ночі.

З показань свідка ОСОБА_11 суду першої інстанції випливає, що до досліджуваної події він не перебував у будь-яких відносинах з обвинуваченим ОСОБА_5 , вони просто проживали в одному гуртожитку.

06.12.2018, на початку третьої години ночі, він вийшов до коридору та побачив, що обвинувачений наносив потерпілому удари і в останнього знаходився ніж.

Коли він до них підбіг, то останні покотилися вниз по сходах.

Потерпілий тримався за лезо ножа, а рукоятка цього ножа знаходилася у руках в обвинуваченого.

Сам ніж був направлений в сторону потерпілого.

Він-свідок вирвав в обвинуваченого ніж, викликав поліцію, пішов на кухню, помив ніж та поклав його в газову плиту.

Зазначив, що ніж був у крові, а також багато крові було на потерпілому.

Через 20-25 хвилин приїхали працівники поліції та затримали обвинуваченого.

Як показала суду першої інстанції свідок ОСОБА_14 , до події вона знала і обвинуваченого, і потерпілого, які проживали у гуртожитку, в якому вона працювала консьєржем.

06.12.2018 вона-свідок знаходилася на своєму робочому місці.

Уночі, десь можливо після першої години, вона прийшла на місце події та побачила, що потерпілий та обвинувачений стояли між першим і другим поверхами.

Потерпілий стояв під стіною, а обвинувачений стояв біля нього та вони знаходилися обличчям один до одного.

Коли вона увійшла до сходового майданчика, то спочатку не зрозуміла, що сталося, однак, на стінах та підлозі знаходилася кров.

Моменту нанесення ударів та як ОСОБА_11 забирав в обвинуваченого ніж вона-свідок не бачила, оскільки прийшла вже після події.

На крики вибігли інші жителі гуртожитку та вони посадили потерпілого на підвіконня, щоб обробити руку.

Далі, хтось розстібнув потерпілому куртку, а під нею все було в крові і вона-свідок викликала швидку допомогу.

Жителі гуртожитку затримали обвинуваченого, а потім через 10 хвилин приїхала швидка медична допомога та поліція.

Сам ніж вона вже побачила, коли поліція його знайшла в кухні в газовій плиті.

Свідок ОСОБА_15 , який як працівник поліції приїхав 06.12.2018 разом з ОСОБА_16 на виклик про подію з ножовим пораненням до гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 , суду першої інстанції вказав на те, що потерпілий вже знаходився у кареті швидкої медичної допомоги.

Вони зі ОСОБА_16 піднялися на другий поверх, де знаходилися обвинувачений та свідки.

На вхідних дверях, сходах між поверхами, безпосередньо на другому поверсі, вони бачили сліди крові.

На місці події обвинувачений ОСОБА_5 одразу визнав свою вину у нанесенні ножових поранень потерпілому ОСОБА_9 .

Як пояснив їм обвинувачений, між ним та потерпілим виник словесний конфлікт, внаслідок чого відбулося ножове поранення.

Надалі, слідчо-оперативною групою було вилучено ніж, на який вказав один зі свідків, який його перед тим сховав у газову плиту.

На такі ж обставини вказав суду першої інстанції і свідок ОСОБА_16 , додавши, що отримали виклик про ножове поранення приблизно між другою-третьою годиною ночі.

Прибувши на місце, там вже знаходилися працівники поліції, екіпаж № 407 та лікарі швидкої медичної допомоги.

Вони бачили кров на сходах при вході та у самому гуртожитку.

На другому поверсі, у коридорі, біля дверей своєї кімнати, знаходився обвинувачений ОСОБА_5 , а сам ніж був знайдений через 20 хвилин після їхнього приїзду у газовій плиті, який туди поклав один зі свідків, щоб заховати від обвинуваченого.

ОСОБА_5 перші п`ять хвилин поводив себе спокійно, а потім, між ним та одним із мешканців гуртожитку почалася словесна перепалка і вони-працівники поліції одягли на нього кайданки, після чого він поводив себе спокійно.

Отже з показань потерпілого та свідків в суді першої інстанції випливає, що під час сумісного вживання алкогольних напоїв виник конфлікт саме між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , під час чого потерпілий ОСОБА_9 виштовхав обвинуваченого зі сходового майданчику до коридору гуртожитку, у зв?язку з чим у обвинуваченого ОСОБА_5 від образи та злості і виник умисел на вбивство потерпілого, у зв?язку з чим він взяв ножа та, повернувшись до потерпілого та ОСОБА_10 , відразу ж став наносити удари ножем ОСОБА_9 в грудну клітку, який став боротися з ОСОБА_5 , у результаті чого вони впали та скотилися по східцям донизу на майданчик між поверхами, після чого потерпілий перехопив ножа та утримуючи його за лезо, намагався не дати спричинити йому ще ножові поранення, а ОСОБА_5 , у свою чергу, не припиняв свої дії, замахуючись ножем на ОСОБА_9 , який фактично відібрав у нього ОСОБА_11 та сховав його у газову плиту задля запобігання наступного застосування ножа обвинуваченим ОСОБА_5 .

Оскільки показання потерпілого та свідків узгоджуються між собою та доповнюють одне одного, суд ґрунтовно і визнав їх належні і достовірні, у розумінні ст.ст. 94-96 КПК України.

Крім того, вказані показання узгоджуються з іншими доказами у провадженні.

Так, згідно даних протоколу огляду місця події від 06.12.2018, за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , випливає, за адресою: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 2/1, хостел, при вході до приміщення з вулиці, перед східцями, на першому поверсі, виявлено сліди бурого кольору (4) при піднятті по східцях до другого поверху та на стіні поруч зі східцями виявлено плями бурого кольору (2, 3).

На загальному коридорі, що веде до холу, який розміщений у холі поруч до коридору загального коридору до кімнат, виявлено плями бурого кольору.

Вхід загального коридору, що веде до кімнат, облаштовано дерев`яними дверима, замком, вхід до коридору вільний.

З лівого боку по коридору з правого боку розміщені кімнати №№ 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2 та 1.

Двері до кімнат зачинені.

Поруч з кімнатою № 5 прямо навпроти розміщене приміщення кухні, в якій зліва направо розташована кухонна плита з лівого боку, яка у вимкненому стані, холодильник поруч з яким розташований стіл кухонний, з правого боку від тумбочки розміщена кухонна плита, при відкритті відділення плити, виявлено ніж із пластиковою рукояткою та лезом 11,8 см (№ 1), з лівого боку від якого розташований стіл та кухонні плитки.

Слідів боротьби на місці не виявлено.

При виході з приміщення з лівого боку розташовано шафу, поруч із якою напроти кімнати № 2 між кімнатами № 4 та № 3 виявлено чоловіка, який одягнутий у кофту зеленого кольору з кольоровими вставками, футболку хакі, темні штани з білими вставками та теплі зимові кросівки.

На даного чоловіка вказав ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає: АДРЕСА_4 , який повідомив про те, що у чоловіка, який сидить між 4 та 3 кімнатами, він забрав ножа на загальному коридорі поблизу вікна, який був увесь у крові та так, як він, забираючи ножа, вимазав руки у кров, то на кухні заховав у кухонну плитку.

Під час огляду кухонної плити, ніж було вилучено та поміщено у паперовий конверт, скріплений печатками, на яких поняті поставили свої підписи.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , (зі слів) раніше судимий.

Він повідомив про те, що дійсно, наніс ушкодження у вигляді ударів ножем на розмах в область тіла.

В подальшому, був затриманий працівниками поліції (а.п. 18-24 т. 3).

З даних протоколу огляду місця події від 06.12.2018, вбачається, що предметом огляду є приміщення гардеробу, яке розташоване на 1-му поверсі КМКЛШМД за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, б. 3.

Працівником гардеробу було надано речі, в яких було доставлено до КМКЛШМД гр. ОСОБА_17 : футболку червоного кольору, на якій наявні плями бурого кольору з лівої сторони, дана футболка розрізана; куртку чорного кольору, яка із внутрішньої сторони світло-коричневого кольору, на якій наявний поріз з лівого боку та пляма бурого кольору; шорти синього кольору із боковими смужками білого кольору, на яких з лівого боку наявні плями бурого кольору; труси чорного кольору; спортивні балонові штани сірого кольору із боковими смужками білого кольору, на яких наявні плями бурого кольору; черевики чорного кольору та шкарпетки чорного кольору.

Вищевказані речі вилучено та запаковано до 3-х поліетиленових пакетів чорного кольору (а.п. 25-26 т. 3).

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.12.2018, з якого вбачається, що 06.12.2018, о 03 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_3 , було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.п. 28-30 т. 3).

За даними вказаних протоколів, а також поясненням свідків випливає, що першочергово ОСОБА_5 був затриманий саме мешканцями гуртожитку, а в подальшому працівниками поліції, що відкидає беззастережність доводів обвинуваченого щодо того, що він добровільно чекав приїзду працівників поліції.

Відповідно до картки виїзду швидкої медичної допомоги № 236 від 06.12.2018, 06.12.2018 року, о 03 год. 15 хв., було доставлено ОСОБА_9 до лікарні швидкої медичної допомоги з попереднім діагнозом: різані рани грудної клітини зліва (а.п. 45 т. 3).

З довідки Київської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги № 316 від 06.12.2018 випливає, що ОСОБА_9 з 06.12.2018 перебував в лікувальній установі з діагнозом: проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва з пересіченням V-ребра та пораненням верхньої долі лівої легені, непроникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва, колото-різане поранення правої кістки, лівого плеча, лівобічний гемопневмоторакс 500 мм.

Стан хворого тяжкий (а.п. 61 т. 3).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-35-2019 від 16.01.2019, 1.2.3.4.5. Дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням даних, викладених у Висновку експертного дослідження № 2287 від 21.12.2018, під час звернення за медичною допомогою 06.12.2018 о 02.38, у нього мали місце тілесні ушкодження: а) проникаюче колото-різане поранення грудної клітки - рана з рівними краями (розмірами 3x1см) на передній поверхні грудної клітки зліва по переднє-пахвовій лінії в проекції 5 ребра, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки з пересіченням 5 ребра, що проникає в ліву плевральну порожнину з пораненням верхньої долі лівої легені (рана 2x0,5 см в ділянці 5 сегмента), з явищами гемотораксу (наявність в плевральній порожнині крові);

б) непроникаюче колото-різане поранення грудної клітки - рана (розмірами 6x2 см) на передній поверхні грудної клітки зліва в проекції грудної залози (з розсіченням лівого соска), від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки;

в) непроникаюче колото-різане поранення грудної клітки - рана (розмірами 2x0,5 см) на лівій боковій поверхні грудної клітки зліва по середнє-пахвовій лінії на рівні 8 ребра (проекція 7 міжребер?я), від якої з відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки;

г) різана рана (розмірами 3x0,5 см) лівого плеча по внутрішній поверхні в верхній третині;

д) різана рана (розмірами 2,2x0,4 см) долонної поверхні правої кисті в проекції проксимальної третини 3 п`ясної кістки; е) різана рана (довжиною 1 см) на внутрішній поверхні лівого передпліччя в середній третині.

Загострено увагу на наступному:

- п. 1.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту Правила), надано вичерпне визначення терміну ушкодження - з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних;

- п. 4.6. Правил визначає таке: судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів;

- у п. 2.1.2 та п. 2.1.3/й Правил визначено таке: 2.1.2. Небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (див. п. 2.1.3.о) і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку;

- 2.1.3. До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать: До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать: й) поранення грудної клітки, котрі проникли в плевральну порожнину, порожнину перикарду чи клітковину середостіння, у тому числі і без ушкодження внутрішніх органів;

- у п. 2.3. Правил визначено таке: Легке тілесне ушкодження:

- 2.3.3. Короткочасним належить вважати розлад здоров?я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день).

Критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесного ушкодження, вказаного у п. а) даних Підсумків, є критерій небезпеки для життя, тому, відповідно п.п. 2.1.2. та 2.1.3/й Правил, виявлене тілесне ушкодження (вказане у п. а) даних Підсумків), відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Відповідно п.п. 4.6. та 2.3.3. Правил, вказані тілесні ушкодження у п.п. б), в), г), д), е) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості здоров`я).

Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчать про те, що вони утворились внаслідок шести травматичних дій гострим(ми) предметом(ми), якому притаманні колюче-ріжучі та ріжучі властивості (по типу клинка та леза ножа), за давністю можуть відповідати вказаному терміну.

6. Згідно з результатами лабораторного дослідження № 5224 із Соціотерапія від 06.12.2018 - в крові ОСОБА_9 , 1994 року народження, виявлений етиловий спирт у кількості 1,25 %, що свідчить про те, що на момент взяття крові в стаціонарі та відповідно на момент отримання тілесних ушкоджень він знаходився у стані алкогольного сп`яніння легкого ступеню (а.п. 63-70 т. 3).

Отже, згідно висновку, саме одне проникаюче колото-різане поранення грудної клітки - рана з рівними краями (розмірами 3x1см) на передній поверхні грудної клітки зліва по переднє-пахвовій лінії в проекції 5 ребра, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки з пересіченням 5 ребра, що проникає в ліву плевральну порожнину з пораненням верхньої долі лівої легені (рана 2x0,5 см в ділянці 5 сегмента), з явищами гемотораксу (наявність в плевральній порожнині крові) і вказує на те, що воно не могло утворитися від дій ОСОБА_5 на відмах, як і при скочуванні по східцях, коли і обвинувачений і потерпілий фактично знаходилися в одному і тому ж положенні один до одного, з проявленням активних дій на початку східців, а потім на сходовому майданчику внизу східців, коли і були поряд з цим ушкодженням спричинені потерпілому і описані вище легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості здоров`я) при активних діях потерпілого, що чинив супротив діям ОСОБА_5 , який наносив ножем тілесні ушкодження ОСОБА_9 саме з метою позбавлення життя останнього, якому вчасно була надана кваліфікована медична допомога і активні дії свідка ОСОБА_11 .

Даний висновок узгоджується і з висновком судово-медичної експертизи № 2173 від 07.12.2018 щодо того, що під час конфлікту потерпілий ОСОБА_9 спочатку застосував до ОСОБА_5 насильство, фізично виставивши його зі сходового майданчика до загального коридору поверху гуртожитку, а коли останній повернувся і став наносити йому-потерпілому ОСОБА_9 удари ножем, ОСОБА_9 активно чинив ОСОБА_5 опір за обставин як на це вказували потерпілий та свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , останній при цьому своїми активними діями фактично і припинив застосування ножа обвинуваченим до потерпілого, якого відібрав, а потім і заховав, тим самим усунувши можливість доступу ОСОБА_5 до ножа, - оскільки при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у нього виявлені ушкодження, що вказують на вказані обставини, а саме: садна - в лобній ділянці зліва на межі росту волосся, в проекції лівої брови, в підключичній глянці зліва, в проекції середньої третини груднини, в підключичній ділянці справа, внутрішній поверхні правого ліктьового суглобу, синець на повіках лівого ока.

Характер, морфологічні властивості, локалізація, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від не менш шести дій тупого (тупих) предмету (предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати терміну, вказаному у направленні, тобто 06.12.2018, не були небезпечними для життя та як у сукупності, так і кожне окремо, відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я) (а.п. 76-78 т. 3).

Крім того, як указано у висновку судово-медичної експертизи № 042-34-2019 від 14.01.2019, 1.2.3.4. Вивчивши та проаналізувавши дані, які викладені у Висновку експертного дослідження № 2173 від 07.12.2018 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у нього мали місце тілесні ушкодження: та відповідно п.п. 4.6 та 2.3.5. Правил, кожне з тілесних ушкоджень, за ступенем тяжкості, відноситься до легкого тілесного ушкодження, за давністю можуть відповідати вказаному терміну, тобто 06.12.2018.

Враховуючи локалізацію та характер всіх виявлених ушкоджень у ОСОБА_5 , можливість їх утворення при падінні потерпілого з вертикального чи близького до вертикального положення тіла на поверхню, виключається (а.п. 82-86 т. 3).

Отже, виключення експертом отримання тілесних ушкоджень з вертикального чи близько до вертикального положення тіла при падінні на поверхню - опосередковано вказують на активність дій між обвинуваченим та потерпілим, а потім і з свідком ОСОБА_18 , коли всі перебували у вертикальному положенні на сходовому майданчику біля входу на поверх та між поверхами, що спростовує твердження обвинуваченого ОСОБА_5 , що він спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 випадково, в результаті хаотичного/на відмах розмахування перед потерпілим ножем та при падінні та скочуванні по східцям на сходовому майданчику.

Підстав не довіряти вказаним та іншим висновкам експертів у колегії суддів не має, оскільки вони є науково обґрунтованими, проведені з дотриманням встановленого процесуального порядку, компетентними фахівцями, які володіють спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ними питань, мають певний стаж експертної роботи та ще і за тим, що вони підтверджуються іншими доказами у кримінальному провадженні.

З висновку експерта № 081-11-2019 від 10.01.2019 вбачається, що згідно наданої завіреної копії першої сторінки медичної карти стаціонарного хворого № 25398/2574 КМК ЛШМД, кров потерпілого гр. ОСОБА_9 , 1994 року народження відноситься до групи В (ІІІ), що по судово-медичній класифікації відповідає групі крові В з ізогемаглютиніном анти-А.

Кров підозрюваного ОСОБА_5 , 1974 року народження, відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В.

На наданих експерту шортах, вилучених у підозрюваного гр. ОСОБА_5 , в об. №№ 1-7 знайдена кров людини. При визначенні групової належності крові в об. №№ 1-7 виявлений антиген В, а в об. № 3, крім того, і ізогемаглютинін анти-А, що не виключає можливості походження даної крові від потерпілого гр. ОСОБА_9 .

Даних за можливість походження крові в даних слідах від підозрюваного гр. ОСОБА_5 результатами дослідження не отримано (а.п. 93-97 т. 3).

Згідно даних висновків експерта № 091-27-2019 від 18.01.2019 та № 091-28-2019 від 18.01.2019 випливає, що, згідно завіреної печаткою та підписом слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_19 , ксерокопії виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 25398/2574 від 06.12.2018, виданої Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, кров потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить до групи В (ІІІ) ізосерологічної системи АВО.

Згідно Висновку експерта № 11 від 10.01.2019 експертизи речових доказів, проведеної у відділенні судово-медичної імунології судово-медичного лабораторного відділу Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, кров підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВО.

При судово-цитологічному дослідженні клинка (об. 1, 2) та рукоятки (об. 3) ножа, в об. 1 знайдена кров людини, статева належність якої не встановлена через відсутність клітинних елементів крові.

При визначені групової належності крові в об. 1 виявлений антиген В, ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові на клинку від потерпілого ОСОБА_9 та виключається від підозрюваного ОСОБА_5 .

На рукоятці (об. 3) даного ножа, знайдені сліди поту, при серологічному дослідженні якого, виявлений антиген В, ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження поту від потерпілого ОСОБА_9 та виключається від підозрюваного ОСОБА_5 .

Кров в об. 2 та клітини з ядрами в об. 1-3 не знайдені.

При судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту рук (об.1,2) підозрюваного ОСОБА_5 , в об. 1, 2 знайдена слина людини, статева належність якої не визначена через непридатність ядер клітин для цитологічного аналізу.

В об. 2 виявлена кров людини, статева належність якої не визначена через відсутність клітинних елементів крові.

В об. 1 кров не знайдена. При встановленні групової належності слини і крові виявлені антигени А і В ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження слідів як від потерпілого ОСОБА_9 (антиген В) так і від підозрюваного ОСОБА_5 (антиген А) (а.п. 103-107, 113-117 т. 3);

За постановою від 18.01.2019, в кримінальному провадженні № 120 181 000 400 111 51 від 06.12.2018 визнано речовими доказами та передано на зберігання в камеру схову речових доказів після проведення відповідних експертиз наступні предмети з числа як визнаних, так і не визнаних речовими доказами: предмет схожий на ніж зі слідами речовини бурого кольору; шорти сірого кольору, вилучені у підозрюваного ОСОБА_5 , зі слідами речовини бурого кольору; куртку потерпілого ОСОБА_9 з плямами речовини бурого кольору та порізами; пошкоджену футболку потерпілого ОСОБА_9 з плямами речовини бурого кольору та шорти, спортивних штанів потерпілого зі слідами речовини бурого кольору, труси, шкарпетки; черевики потерпілого ОСОБА_9 ; змиви речовини бурого кольору; зрізи нігтьових пластин підозрюваного ОСОБА_5 та зразку його крові (а.п. 130-131 т. 3).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 25 від 15.01.2019, у період часу, до якого відноситься діяння, підозрюваний ОСОБА_5 не виявляв ознак будь-якого психічного розладу і за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У період часу, до якого відноситься діяння, підозрюваний ОСОБА_5 за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У період часу, до якого відноситься діяння, підозрюваний ОСОБА_5 за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (визначення осудності, як юридичної категорії, виходить за межі компетенції судово-психіатричних експертів).

На даний час ОСОБА_5 не виявляє ознак будь-якого психічного розладу, за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

У ОСОБА_5 не виявлено клінічних ознак хронічного алкоголізму та наркоманії.

У ОСОБА_5 не виявлено клінічних ознак хронічного алкоголізму та наркоманії, лікування з цього приводу він не потребує.

На даний час ОСОБА_5 не виявляє ознак будь-якого психічного розладу, у тому числі викликаного вживанням алкоголю та наркотиків.

У період правопорушення 06.12.2018, в якому ОСОБА_5 на даний час підозрюється, він не знаходився в стані фізіологічного афекту, а також в іншому емоційному стані, який суттєво вплинув на його поведінку.

До психологічних особливостей ОСОБА_5 відносяться: достатній темп психічних процесів, збереженість уваги, пам`яті, мислення; достатній рівень інтелектуального розвитку; у сфері особистості: стенічність, активність поведінки, екстравертованість, достатня адаптованість у мінливих умовах, вибіркова комунікабельність, демонстративність, прагнення до лідерства, самостійність у прийнятті рішень; в емоційній сфері: застрягання на негативній інформації та переживаннях, вразливе самолюбство, підвищена запальність з проявами вербальної та фізичної агресії в конфліктних ситуаціях.

Такі індивідуально-особистісні риси ОСОБА_5 як прагнення до визнання, лідерства, демонстративність у самоподачі, підвищена запальність з проявами вербальної та фізичної агресії в конфліктах мають достатньо виражений характер та знаходять своє відображення в його повсякденній поведінці.

Такі індивідуально-особистісні риси ОСОБА_5 як прагнення до визнання, лідерства, демонстративність у самоподачі, підвищена запальність з проявами вербальної та фізичної агресії в конфліктах мають достатньо виражений характер та знайшли своє відображення в його поведінці під час правопорушення 06.12.2018, однак суттєво не вплинули на його поведінку (а.п. 125-129 т. 3).

За копією ухвали Верховного Суду України від 26.03.1996, яка була витребувана на перевірку доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо відсутності в матеріалах провадження копії судового рішення, яке б підтверджувало попереднє його притягнення до кримінальної відповідальності за вбивство, випливає, що вказаним судовим рішенням вирок Луганського обласного суду від 19.01.1996 стосовно ОСОБА_5 змінено та пом?якшено призначене ОСОБА_5 покарання за п. а ст. 93 КК України 1960 року з заміною смертної кари позбавленням волі строком на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, як і за ст. 42 КК України 1960 року остаточне покарання ОСОБА_5 визначено за ч. 2 ст. 86, п. а ст. 93 КК України 1960 року у виді 15 років позбавлення волі з відбуттям перших 5 років в тюрьмі, а решти строку - в ВТК суворого режиму з конфіскацією всього належного йому майна (а.п. 4-10 т.6), який він відбув звільнившись 21.05.2010, а за останнім вироком Сватівського районного суду Луганської області від 11.02.2011, за яким його було засуджено за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України на 7 років позбавлення волі - 16.06.2017 по відбуттю строку покарання (а.п. 132, 135-137, 138-144 т. 3).

Отже, дослідивши вказані докази в провадженні, у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов ґрунтовного висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини обвинуваченого у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство/умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, оскільки з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема способу, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій, надання вчасно кваліфікованої медичної допомоги потерпілому, поведінку ОСОБА_5 і ОСОБА_9 , що передувала події, їх стосунки, суд першої інстанції правильно встановив, що його дії обвинуваченого були спрямовані саме на умисне вбивство потерпілого, що не були доведені до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_5 , кваліфікувавши його дії за ч. 2 ст. 15, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, з правильністю чого погоджується і колегія суддів, а тому, колегія суддів не знаходить такими, що заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про необхідність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України.

Що ж стосується доводів обвинуваченого неврахування судом першої інстанції при призначенні покарання йому покарання його визнання вини та щире каяття, то вони є необґрунтованими.

Так, згідно з положеннями ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно ж до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вказані вимоги матеріального закону судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 дотримані, оскільки місцевий суд при призначені обвинуваченому покарання врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий за злочини проти життя та здоров`я особи.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно зі ст. 66 КК України, - судом першої інстанції не встановлено.

Не вказав на такі обставин, щоб заслуговували на увагу, обвинувачений в апеляційній скарзі, та сторона захисту в суді апеляційної інстанції.

Не є такими обставинами і посилання обвинуваченого ОСОБА_5 в апеляційній скарзі, що він вину визнає та щиро розкаявся у вчиненому злочині, оскільки, він фактично свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково тільки в спричинені тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_20 , що є явно очевидним для потерпілого та свідків у провадженні, проте, не визнав свого умислу та дій направлених саме на вбивство потерпілого за обставин, встановлених судом, які не були доведені до кінця з причин, що не залежали від волі обвинуваченого через вчинення опору потерпілим, активних дій свідка ОСОБА_11 та своєчасного надання кваліфікованої медичної допомоги, що беззаперечно встановлено судом першої інстанції, а отже і його каяття - є оманливим, яке, на переконання колегії суддів, направлено на пом?якшення своєї участі у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) з метою бути притягнутим до відповідальності за вчинення менш тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом першої інстанції визнано вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

За наведеним, у сукупності, суд першої інстанції і призначив обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах санкції, передбаченої п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, з урахуванням кваліфікації його дій і ч. 2 ст. 15 КК України та приписів ч. 3 ст. 68 КК України у виді 10 років позбавлення волі, не віднайшовши підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 підстав для застосування до нього положень ст.ст. 69, 75 КК України, що, на переконання колегії суддів, є правильним, оскільки перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 неможливо без ізоляції від суспільства.

За таких обставин вирок суду є законним та обґрунтованим, і підстави для його зміни, як про те в апеляційній скарзі поставив питання обвинувачений ОСОБА_5 , колегією суддів не встановлені.

Доля речових доказів у провадженні вирішена у порядку ст. 100 КПК України, а процесуальні витрати стягнуті в порядку ст. 124 КПК України.

За підсумками, апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 15 березня 2021 року у кримінальному провадженні № 120 181 000 400 111 51 від 06 грудня 2018 року щодо нього - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 , який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3