Дата документу 15.06.2022
Справа № 334/4691/21
Провадження № 1-кп/334/328/22
УХВАЛА

про зміну запобіжного заходу

15 червня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

Ленінським районним судом м. Запоріжжя здійснюється судове провадження в кримінальному провадженні № 1-кп/334/328/22 за обвинуваченням ОСОБА_4 за частиною другою статті 121 КК України.

У судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб. Клопотання обґрунтовує існуванням ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Обвинувачений раніше судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку з чим може ухилитись від суду. Також, обвинувачений раніше судимий, що свідчить про його схильність до кримінально-протиправної поведінки.

Захисник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, оскільки ним не доведені зазначені в клопотанні ризики. Обвинувачений не схильний до вчинення злочинів, оскільки після вчиненого ним останнього злочину минуло 10 років. Також обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, оскільки має зареєстроване місце проживання та проживає в ньому. До нього не застосовувалось затримання в порядку статті 208 КПК України. Крім цього, всі докази вже дослідженні судом і вони не підтверджують винуватість ОСОБА_4 у вчиненні цього злочину. Заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечив. Пояснив, що ризики, зазначені прокурором не існують. Він самостійно з`явився до слідчого на виклик для обрання запобіжного заходу. Має стійкі соціальні зв`язки, оскільки проживає з матір`ю, а також з жінкою без реєстрації шлюбу. До обрання запобіжного заходу він офіційно працював та мав позитивну характеристику. Підтримав клопотання захисника та просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Прокурор проти задоволення захисника про зміну запобіжного заходу заперечив.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та захисника, суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою від 19.04.2022 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк дії ухвали закінчується 17.06.2022.

Підставами продовження запобіжного заходу стало існування ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК.

Суд дійшов висновку, що вказані ризики на теперішній час є актуальними та доведеними.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 121 КК України, який відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином і за який передбачене покарання до десяти років позбавлення волі, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку його особи.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд дійшов висновку, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій, що свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків повторного вчинення злочинів або переховування від слідства та суду».

Ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, підтверджується тим, що обвинувачений маючи дві непогашених судимості за вчинення тяжких злочинів, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, що свідчить про його схильність до кримінально-протиправної поведінки.

Проте, відповідно до частини третьої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно з рішенням у справі «Ноймайстер проти Австрії» (Neumeister v. Austria) (від 27 червня 1968 року, заява № 1936/63, пункт 4, серія A № 8) розумність часу, який обвинувачений провів під вартою до початку судового розгляду, слід оцінювати у зв`язку з самим фактом його затримання. До винесення обвинувального вироку він повинен вважатися невинним, і мета положення, що розглядається, по суті полягає у тому, щоб вимагати його тимчасового звільнення після того, як його продовження тримання під вартою перестане бути розумним.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний обвинуваченому на підставі ухвали слідчого судді від 24.06.2021. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 тримається під вартою майже один рік.

За цей період кримінальне провадження не вдалось розглянути через значний обсяг доказів, які підлягали дослідженню судом, а також через введення на території України воєнного стану.

За такої обставини суд дійшов висновку, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 перестало бути розумним, а отже у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу необхідно відмовити.

Однак, враховуючи існування зазначених вище ризиків, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість ризиків; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винним у інкримінованому правопорушенні, а також клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, суд дійшов висновку про задоволення клопотання захисника та зміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Оскільки на даний час по справі триває судовий розгляд, який зважаючи на категорію та складність справи, потребує значного проміжку часу для його закінчення, суд вважає за необхідне визначити строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 в два місяці.

Керуючись статтями 181, 183, 197, 199, 201, 202, 331, 372, 376 КПК України, суд

постановив:

у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити.

Змінити обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати за викликом до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із м. Запоріжжя без дозволу суду; за вимогою працівників органу Національної поліції, що здійснюють контроль за поведінкою обвинуваченого на підставі цієї ухвали, носити електронний засіб контролю.

Негайно доставити ОСОБА_4 до місця проживання і звільнити з-під варти.

Строк дії ухвали становить два місяці та закінчується 15 серпня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена 15 червня 2022 року.

Суддя: