ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/328/22

1-кп/609/45/2022

13 травня 2022 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 28.05.2021 р., відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шумськ, Тернопільської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, не одружений, на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_3
захисника обвинуваченого: адвоката, ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

На початку листопада 2020 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, у темну пору доби, до ОСОБА_3 , який перебував поблизу магазину «Рукавичка», що знаходиться у місті Шумську по вулиці Українській 57 «Б», підійшов незнайомий йому чоловік та запропонував придбати у нього амфетамін. Знаючи про те, що амфетамін є психотропною речовиною, обіг якої обмежено, та її можна вживати шляхом вдихання через ніс, у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на незаконне придбання і зберігання психотропної речовини з метою її подальшого незаконного збуту.

Після цього ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел та посягаючи на встановлений з метою захисту здоров`я населення порядок обігу наркотичних засобів, в порушення ст.ст. 7 і 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», отримав від вказаного незнайомого чоловіка паперовий згорток із психотропною речовиною амфетамін, за що сплатив йому 800 гривень.

У подальшому ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність, умисно доставив амфетамін за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Надалі ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному будинку, з метою подальшого роздрібного збуту вказаної психотропної речовини, помістив її у згортки фольги та незаконно зберігав за місцем свого проживання, а також при собі.

Таким чином, ОСОБА_3 на початку листопада 2020 року умисно, незаконно придбав психотропну речовину амфетамін та зберігав її з метою збуту.
Згідно зі ст.ст. 2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Списку № 2 Таблиці ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, амфетамін відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено.
У подальшому, 19 листопада 2020 року, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, в телефонному режимі домовився про зустріч із ОСОБА_6 , особисті дані якого змінено в порядку ст.ст. 7, 15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», для незаконного збуту останньому психотропної речовини амфетаміну і протиправного збагачення.
Цього ж дня о 18 год. 00 хв., ОСОБА_3 , доводячи спільний злочинний умисел до кінця, спрямований на незаконний збут психотропної речовини амфетамін, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, незаконно зберігаючи амфетамін, у м. Шумськ, на перехресті вулиць Б.Хмельницького та Л.Українки, керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN-PASSAT», номерний знак НОМЕР_1 , приїхав та особисто зустрівся із ОСОБА_6 , який приймав участь у проведенні негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки психотропної речовини амфетаміну. У ході зустрічі, що відбулася у вказаному автомобілі, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваного ним діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, незаконно збув ОСОБА_6 за грошові кошти в сумі 600 гривень, отримані від останнього, два зіп-пакети із психотропною речовиною амфетаміном, загальна маса якого в перерахунку на основу становить 0,4217 грама.
Надалі, 03 грудня 2020 року, ОСОБА_3 повторно, з метою незаконного збуту психотропної речовини амфетаміну і протиправного збагачення, в телефонному режимі домовився про зустріч із ОСОБА_6 , особисті дані якого змінено в порядку ст.ст. 7, 15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві».
Цього ж дня близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконний збут психотропної речовини амфетаміну, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, незаконно зберігаючи амфетамін, у м. Шумську на перехресті вулиць Б.Хмельницького та Л.Українки, керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN-PASSAT», номерний знак НОМЕР_1 приїхав та особисто зустрівся із ОСОБА_6 , який приймав участь у проведенні негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки психотропної речовини амфетамін. У ході зустрічі, що відбулася у вказаному автомобілі, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваного ним діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, повторно збув ОСОБА_6 за грошові кошти в сумі 600 гривень, отримані від останнього, два згортки фольги із психотропною речовиною амфетаміном, загальна маса якого в перерахунку на основу становить 0, 4838 грама.
Отже, громадянин ОСОБА_3 , у період з листопада 2020 року по 03 грудня 2020 року, умисно, незаконно придбав і зберігав з метою збуту та 19 листопада 2020 року й 03 грудня 2020 року незаконно збув психотропну речовину амфетамін, обіг якої обмежено.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини, вчиненому повторно, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.
До Шумського районного суду Тернопільської області обвинувальний акт надійшов разом з угодою про визнання винуватості.
28 квітня 2022 року в м. Тернопіль між начальником відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000011 від 28.05.2021 р., з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 з іншого боку, в присутності захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з умовами вказаної угоди ОСОБА_3 зобов`язується: беззастережно та повністю визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, відповідно до обставин і правової кваліфікації, які викладені в угоді; співпрацювати зі слідчими слідчого відділу Управління СБУ в Тернопільській області та працівниками відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Тернопільської обласної прокуратури під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження № 0000011.

У вказаній угоді сторони дійшли згоди щодо міри покарання ОСОБА_3 за наявності обставин, що пом`якшують покарання, виходячи з вимог Кримінального кодексу України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів, про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання у вигляді позбавлення волі та із застосуванням при призначенні покарання ст. 69 КК України, визначивши покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 2 ст. 307 КК України, а саме позбавлення волі на строк 5 років, без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
Крім того, згідно з умовами даної угоди обвинуваченому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України та наслідки невиконання угоди.
В судовому засіданні обвинувачений зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, та вид покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні даної угоди. Обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті.
Захисник в судовому засіданні також вважав можливим затвердження угоди на вказаних умовах.

В судовому засіданні прокурор вважав за можливе затвердити угоду та призначити узгоджене покарання.
За таких обставин, суд вважає доведеним, що своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропної речовини, вчиненому повторно, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.
Судом встановлено, що угода про визнання винуватості є результатом вільного волевиявлення обвинуваченого. Зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом.
Таким чином, виконавши вимоги ст. 474 КПК України, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, суд дійшов висновку, що є всі підстави для затвердження угоди, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 2, п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Так, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та Кримінального кодексу України, оскільки ст. 469 КПК України допускає можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо тяжких злочинів, яким і є злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, кримінальне правопорушення кваліфіковано правильно за ч. 2 ст. 307 КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, є фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.
Крім того, сторони угоди згодні на призначення узгодженого ними виду і міри покарання.
Підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлені.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є зізнання у вчиненні злочину, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, зміна способу життя шляхом працевлаштування на роботу в господарстві обліковцем у ФГ «ЛОТОС», перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно ст.6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, враховуючи роз`яснення, надані в п.2, п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що обвинуваченому слід визначити покарання, із застосуванням ст.69 КК України, визначивши покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції частини 2 статті 307 КК України, а саме позбавлення волі на строк 5 років, без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, оскільки наявні декілька обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, із урахуванням особи винного. Обрана обвинуваченому міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
При призначенні покарання, передбаченого угодою, на підставі ч.ч. 3, 5 ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, особу винного, який щиро розкаявся у вчиненому, змінив спосіб життя, шляхом працевлаштування, активно сприяв у розкритті злочину, має на утриманні двох неповнолітніх дітей як обставини, що пом`якшують покарання.
Враховуючи викладене, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника - адвоката, ОСОБА_5 та начальником відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 , на підставі якої ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та на підставі ч. 5 ст. 65 КК України, призначити узгоджене сторонами покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
З обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати за проведення судових експертиз матеріалів, речовин та виробів, відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого - ОСОБА_3 , під час досудового розслідування не обирався, клопотання про обрання такого заходу стороною обвинувачення не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суддя,-
У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 квітня 2022 року, укладену між начальником відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000011 від 28.05.2021 р.
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування:
- судової експертизи матеріалів, речовин та виробів (висновок експерта № СЕ-19/120-20/11445-МРВ від 29.12.2020) 980 грн. 70 коп.;
- судової експертизи матеріалів, речовин та виробів (висновок експерта № СЕ-19/120-21/548-МРВ від 10.02.2021) - 1307 грн. 60 коп.;
- судової експертизи відео-, звукозапису (висновок експерта № СЕ-19/120-21/10855-ВЗ від 17.11.2021) - 1372 грн. 96 коп.;
- судової експертизи відео-, звукозапису (висновок експерта № СЕ-19/120-21/10852-ВЗ від 17.11.2021) - 1372 грн. 96 коп.;
- судової молекулярно-генетичної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/109-21/11742-БД від 29.11.2021) - 9646 грн. 91 коп.;
- судової молекулярно-генетичної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/109-21/11741-БД від 29.11.2021) - 9646 грн. 91 коп.
Речові докази по справі:
- придбану 19.11.2020, в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у громадянина ОСОБА_3 , психотропну речовину амфетамін, масою 0,3008 грама (0,1209 грама досліджуваної речовини використано під час проведення експертизи), яка поміщена у сейф-пакет експертної служби МВС України № 5328767, яка передана на відповідальне зберігання в кімнату речових доказів УСБУ в Тернопільській області - знищити;
- придбану 03.12.2020, в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки у громадянина ОСОБА_3 , психотропну речовину амфетамін, масою 0,3747 грама (0,1091 грама досліджуваної речовини використано під час проведення експертизи), яка поміщена у сейф-пакет експертної служби МВС України № 5328768, яка передана на відповідальне зберігання в кімнату речових доказів УСБУ в Тернопільській області - знищити;
- мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 9S», номер моделі: М2003J6А1G, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , з карткою мобільного оператора НОМЕР_4 , вилучений 21 квітня 2021 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 , який знаходиться на зберіганні у відділі нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Тернопільської обласної прокуратури повернути власнику - ОСОБА_3 .
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду або через Шумський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1