1-і/214/202/22
У Х В А Л А
Іменем України
27 квітня 2022 року колегії суддів Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

за участю захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі клопотання по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 115 ч.2 пунктами 1, 6, 11, 263 ч.1 КК України про продовження дії запобіжного заходу, суд,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора, в якому він просить: продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання вказує наступне. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 (засуджений вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 10.02.2022 року до 15 років позбавлення волі), після виділення матеріалів стосовно нього в окреме провадження) будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, у період часу з травня 2018 року по 16.06.2018 діючи на замовлення невстановленої досудовим розслідуванням особи, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , щодо вчинення вбивства на замовлення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яке організувала та керувала його підготовкою особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, діючи з корисливих мотивів, за грошову винагороду, умисно за раніше обумовленим з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження планом, переслідуючи прямий умисел, направлений на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , готувалися до вчинення вказаного кримінального правопорушення, шляхом вистежування потерпілих для скоєння їх вбивства. З цією метою, за кошти особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, придбали автомобіль ВАЗ 21011, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та отримали автомат, який відповідно до висновку експерта № 201-БЗ від 13.07.2018 є нарізною автоматичною вогнепальною зброєю виготовленою шляхом переробки саморобним способом з макета масогабаритного автомата конструкції Калашникова АКС-74У, № НОМЕР_2 , 1989 року виготовлення, який пристосований та придатний до проведення пострілів 5,45 мм військовими патронами (5,45х39) та дев`яносто патронів, які відповідно до висновку експерта № 201-БЗ від 13.07.2018 є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї 5,45 мм військовими патронами (5,45х39) та придатні до стрільби. Після вказаних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , за усною командою особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, приїхали з м. Дніпро до м. Херсона з метою реалізації свого спільного умислу, однак не довели свій злочинний умисел до кінця, так як вказаний злочин 17.06.2018 був попереджений працівниками поліції Херсонської області. Окрім цього, ОСОБА_9 у період часу з травня 2018 року по 16.06.2018 за попередньо змовою ОСОБА_8 у невстановленому досудовим розслідуванням час, знаходячись у м. Херсон, у невстановленому слідством місці, з метою вчинення вбивства на замовлення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 незаконно придбали, шляхом отримання посилки від особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, автомат, який відповідно до висновку експерта № 201-БЗ від 13.07.2018 є нарізною автоматичною вогнепальною зброєю виготовленою шляхом переробки саморобним способом з макета масогабаритного автомата конструкції Калашникова АКС-74У, № НОМЕР_2 , 1989 року виготовлення, який пристосований та придатний до проведення пострілів 5,45 мм військовими патронами (5,45х39), дев`яносто патронів, які відповідно до висновку експерта № 201-БЗ від 13.07.2018 є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї 5,45 мм військовими патронами (5,45х39) та придатні до стрільби і предмет, який відповідно до висновку експерта № 65-ВТ від 13.07.2018 являється вибуховим пристроєм, що відноситься до категорії боєприпасів військового призначення бойовою протипіхотною оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1, що придатна до проведення вибуху. Вказаний автомат, боєприпаси та гранату Ф-1 у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вилучено працівниками поліції 17.06.2018 під час огляду автомобіля ВАЗ 21011, 1983 року випуску, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , на ділянці парковки, яка розташована у Придніпровському парку по вул.Перекопській у м. Херсон, навпроти клубу «Шаде». Зазначає, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, п.п. 1, 6, 11, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.02.2022 строк дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено на 60 діб, до 29.04.2022 року включно. Термін тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою спливає 29.04.2022, проте заявлені ризики, які виправдовують застосування вказаного запобіжного заходу, не зменшилися з огляду на наступне. Зазначає, що ОСОБА_8 на момент обрання йому запобіжного заходу не був працевлаштований, законного джерела доходів не мав, обвинувачується у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, що само по собі є ризиком того, що обвинувачений може вчинити активні дії щодо переховування від суду, крім того, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Наполягає, що обставини вчинення злочинів ОСОБА_8 в сукупності тяжкістю покарання за вчинені ним злочини, вказують на неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання вартою, оскільки інші запобіжні заходи з видимих причин не зможуть запобігти наведеним вище ризикам та не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Наполягає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та його подальшого продовження, на даному етапі у кримінальному провадженні не зменшилась. Нових даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченого під вартою до суду не надійшло, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення. Ввважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду. Розумні строки проведення судового розгляду у провадженні не порушено, оскільки саме за клопотанням сторони захисту судовий розгляд розпочинався спочатку. З метою запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду, перешкодити встановленню істини у справі шляхом незаконного впливу на свідків обвинувачення, забезпечення виконання ним процесуальних рішень, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого та вважає за неможливе застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Також до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 , доповнивши яке, він просить: відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження відносно ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; змінити відносно ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на інший, більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування клопотання захисник зазначає наступне. 17.06.2018 р. відомості, що містились в усній заяві ОСОБА_8 про вчинення злочину, були занесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000240. Вказана заява була отримана від ОСОБА_8 у період часу з 10:50 по 12:37, у той час, коли ОСОБА_8 було фактично затримано, за відсутності захисника, з порушенням права на захист та положень ст.ст. 5, 6 Міжнародної конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Аналогічна заява про вчинення злочину з аналогічними порушеннями була прийнята співробітниками поліції від ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 був затриманий одночасно із ОСОБА_8 ). Вважає, що таким чином, внесення відомостей про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000240 є незаконним і, таким чином, є незаконним проведення всіх слідчих та процесуальних дій по вказаному кримінальному провадженню. 17.06.2018 р. о 13:00 (згідно позиції сторони обвинувачення) ОСОБА_8 було затримано на підставі ст. 208 КПК України. Вказує, що Фактично ОСОБА_8 було затримано о 17.06.2018 р. о 00:45 з початком огляду місця події, під час якого був присутній ОСОБА_8 . На відеозапису вказаної слідчої дії видно, як ОСОБА_8 тримає руки за спиною і позбавлений можливості вільно переміщатися. На відеозапису (час, який пройшов з початку запису, 15:42) видно, що на ОСОБА_8 одягнуті кайданки. Наполягає, що право затриманого ОСОБА_8 на захист було порушено, оскільки в порушення положень ч. 4 ст. 213 КПК України, негайно після затримання не було повідомлено Регіональний центр з надання БВПД. Протокол затримання був складений в приміщенні ГУНП і час затримання зазначено 13.00, а фактично ця особа була затримана принаймні о 00:45. Таким чином, протокол огляду місця події є очевидно недопустимим доказом відповідно до ст. 87 КПК України, оскільки отриманий з істотним порушенням прав і свобод людини (рішення ВСУ від 27.11.2019 р. по справі № 686/19218/17). Також при затриманні було порушено вимоги ст. 6 Міжнародної конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення ЄСПЛ по справі «Кулік проти України» від 02.02.2017 р., в якому визнано неприпустимим порушення права на отримання правової допомоги на початкових етапах провадження та зазначено, що обвинувачений має право на допомогу адвоката відразу після затримання, а не тільки під час слідчих дій). 18.06.2018 р. в ході розслідування вказаного кримінального провадження ОСОБА_8 згідно позиції сторони обвинувачення, було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених наступними статтями КК України: ч. 1 ст. 14, п.п. 1, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ч. 1 ст. 263 КК України. При цьому на повідомленні про підозру зазначено, що вказаний документ був складений 18.04.2018 р., тобто до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за відсутності кримінального провадження, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, згідно якої, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень та ч. 3 ст. 214 КПК України, згідно якої, здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 19.06.2018 р. ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_12 по справі № 766/11426/18 (провадженн № 1-кс/766/8032/18) відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Слідчим суддею ОСОБА_12 ухвала про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була винесена на підставі наданих йому документів. Під час вирішення питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 судом першої інстанції будь-які документи, які підтверджують або спростовують ґрунтовність підозри, не досліджувалась судом взагалі (адже на момент продовження строку дії запобіжного заходу відповідні документи до матеріалів справи не долучались). Вказує, що при обранні та продовженні строку дії запобіжного заходу слідчим суддею та судом не враховані вимоги п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» відповідно до якого «обгрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32 Серія А № 182), а також п. 1 частини1 ст. 178 КПК, згідно якого суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Наполягає, що при обранні та продовженні строку дії запобіжного заходу слідчий суддя та суд не встановили чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, а також, чи доводять надані стороною обвинувачення докази обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, чим порушив вимоги пунктів 2, 3 частини1 статті 194 КПК. Тим самим не було взяти до уваги практику ЄС, зокрема такі приписи: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів» (п. 80 Рішення ЄС від 10 лютого 2011 р. у справі «Харченко проти України», «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якшого запобіжного заходу» (п. 29 рішення ЄС від 11.10.2010р. У справі «Хайредінова проти України». Застосування та продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає незаконним з наступних причин Клопотання про продовження відносно ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не містить відмітки про вихідну реєстрацію та штрих-коду автоматизованої системи електронного діловодства. Зазначена на стор. 1 клопотання кримінально-правова кваліфікація відрізняється від зазначеної у витязі з ЄРДР. Вказує, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, а також міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання. З квітня 2017 р. по березень 2018 р. ОСОБА_8 проходив військову службу під час якої також зарекомендував себе з позитивного боку (вступив до лав ЗСУ добровольцем). Вказує, що у випадку зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу на інший, не позбавлений з триманням під вартою він виявляє бажання вступити до Збройних сил України з метою взяття участі в обороні України від збройної агресії. ОСОБА_8 має для цього мотивацію, фах та відповідний досвід. З відповідним клопотанням ОСОБА_8 звертався до Офісу Генерального прокурора. Згідно отриманої відповіді, ОСОБА_8 рекомендовано звертатися із зазначеними питаннями до суду.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав повністю та підтвердив його зміст.

Обвинувачений у судовому засіданні пояснив, що заперечує проти задоволення клопотання прокурора та зазначив, що має військовий досвід і має бажання захищати Україну.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 пояснив, що підтримує своє клопотання, заперечує проти задоволення клопотання прокурора. Також підтвердив зміст свого клопотання.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 пояснив, що підтримує позицію іншого захисника.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 належить продовжити.

При цьому суд враховує наступне. Згідно ст.331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 115 ч.2 пунктами 1, 6, 11, 263 ч.1 КК України, за перше з яких законом передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відносно обвинуваченого 28 лютого 2022 року судом був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому суд встановив, що ОСОБА_8 може ухилитися від суду, впливати на свідків.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, закінчується 29 квітня 2022 року. Судове провадження на даний час не завершене, тому до 29 квітня 2022 року закінчити розгляд справи не вбачається за можливе.

Суд приходить до переконання, що існують ризики, передбачені ст. 177 ч.1 КК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду. При цьому суд враховує, що обвинуваченому загрожує покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, відомості про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців не має, позитивно характеризується за місцем військової служби та за місцем проживання, має постійне місце проживання та родину. Разом з тим суд вважає, що зазначені відомості про особу не зменшують визначених судом ризиків.

Інший запобіжний захід на переконання суду не буде достатнім для запобігання визначених судом ризиків.

Приходячи до вказаного вище висновку, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає. При цьому суд, крім наведеного вище, враховує, що порушення закону, у тому числі права на захист, на які посилається захисник, у судовому засіданні не підтверджені будь-якими доказами.

Тому суд вважає, що доцільним є продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою. Суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченому належить продовжити, згідно ст.197 КПК України, строком на 60 днів. Зважаючи на те, що юридичне значення ухвали про продовження строку тримання під вартою є в продовженні строку, який закінчується, то юридично значима дія цієї ухвали, починається з дня закінчення строку тримання під вартою, та вказані 60 днів необхідно відраховувати з 29 квітня 2022 року і продовжити строк тримання під вартою до 27 червня 2022 року.

Вирішуючи питання про те, з якого часу належить відраховувати вказані 60 днів, суд бере до уваги також наступне. Як зазначено у «Словнику української мови» в 11 томах (том 8, 1977р., стор.171.), тлумачення значення слова «продовжувати», визначено таким чином: «Робити довшим за часом, збільшувати строк чого-небудь».

Отже продовження строку починається з часу, коли такий строк закінчується, і такий строк необхідно збільшити, а не з часу, коли такий строк, ще продовжує тривати.

Відлік часу, з якого починає діяти продовжений строк тримання під вартою, з моменту винесення такої ухвали, а не з часу закінчення раніше продовженого строку є нелогічним і суперечить, наведеному вище, науковому тлумаченню слова «продовжити». При такому розумінні відліку продовженого строку, строк тримання продовжується не на 60 днів, а на фактично менший строк.

Керуючись ст.ст. 331, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 27 червня 2022 року.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу відмовити.

На ухвалу на протязі п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1