Справа №:755/1571/22
Провадження №: 1-кс/755/637/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчого судді ОСОБА_1 перевіривши виконання вимог ст. 206 КПК України за скаргою ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 , щодо негайного звільнення з-під варти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , установив:

у провадження суду 18.04.2022 надійшла дана скарга ОСОБА_2 від 13.04.22 щодо негайного звільнення з-під варти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,з огляду на відсутність підстав для такої дії після 30.03.22, адже підозрюваний був затриманий та 31.01.22 слідчим суддею цього місцевого суду йому обрано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою на 60 днів з 14:49 год. 29.01.22, однак після вказаної дати (30.03.22) захисту не відомо про наявність інших судових рішень про подальше утримання указаної особи під вартою, або ж про дійсність у відношенні неї рішень прийнятих прокурором у порядку ст. 615 КПК.
В той же час по цей період підозрюваний утримується під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор», за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, а тому заявник просить, у порядку ст. 206 КПК, звільнити з-під варти негайно останнього.

Відповідно до ст. 35 КПК автоматизованою системою документообігу суду 18.04.22 було визначено слідчу суддю ОСОБА_1 та передано матеріали того ж дня.

Слідчий суддя ознайомившись зі скрагою, у порядку ст. 206 КПК, приходить до наступного.

З доданих до скарги даних та відомостей в АСДС «Д-3» випливає, що ОСОБА_3 було затримано та 31.01.2022 ухвалою слідчого судді даного місцевого суду в т.ч. застосуванно відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто вже після обрання запобіжного заходу захисником в інтересах підозрюваного було подано скаргу в порядку ст. 206 КПК України.
Разом з тим в ключі наведеного слідчий суддя зауважує, що ст. 206 КПК встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Так, відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду».

В постанові від 27 травня 2019 року в справі № 766/22242/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду вказала, що ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.
Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.
При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, є дійсним факт, що на момент отримання цієї скарги на незаконне позбавлення волі особи, відсутні відомості про те, що особа утримується в межах територіальної юрисдикції Дніпровського районного суду міста Києва, апріорі з`ясовано, що особа перебуває у слідчому ізоляторі, котрий в свою чергу розташований у межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва, а тому у слідчого судді цього місцевого суду не виникає обов`язку, відповідно до ст. 206 КПК України постановити ухвалу, якою необхідно зобов`язати негайно доставити таку особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Тому, дана скарга не може бути предметом розгляду під час досудового розслідування, в порядку ст. 206 КПК, слідчим суддею Дніпровського районного суду м. Києва, так як, в силу норм ч. 1 ст. 206 КПК, підлягає аналізу слідчим суддею в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи.

Разом з тим, враховуючи те, що ст. 206 КПК не передбачає порядку розгляду заяв чи скарг, слідчий суддя вважає, що в даному випадку, згідно ст.ст. 7, 9 КПК, слушним є повернути скаргу.
Так як у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу (ч. 6 ст. 9 КПК).

Також слід зауважити, що, для прикладу, відповідно до ч. 2 ст. 304 КПК скарга повертається якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді, тобто є непідсудною останньому.

За таких умов слідчий суддя в ключі положень ст.ст. 7, 9 КПК уважає слушним повернути скаргу особі, яка її подала.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 9, 206, 304, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд постановив:

скаргу повернути особі, яка її подала.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним Кодексом України.

Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати особі, яка її подала на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді, оскільки в постанові від 27 травня 2019 року в справі № 766/22242/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду вказала, що ухвала слідчого судді щодо скарги, поданої в порядку ст. 206 КПК України, у переліку, передбаченому ст. 309 КПК України, відсутня, відповідно звернення до суду з апеляційною скаргою на таке рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Слідчий суддя