Провадження № 1-кс/761/9879/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , поданого у кримінальному провадженні № 0000379 від 21 квітня 2018 року, про тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

У С Т А Н О В И В:

Слідчим управлінням ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000379 від 21 квітня 2018 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

31 липня 2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У повідомленні про підозру зазначено, що 21.04.2018 приблизно о 03 годині 11 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння, технічно справним автомобілем «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині Набережного шосе у м. Києві, зі сторони мосту «Метро» у напрямку мосту «Патона», зі швидкістю 66,0…84,0 км/год., яка перевищувала максимально дозволену на даній ділянці 50 км/год. В салоні даного автомобіля перебували пасажир ОСОБА_7 , який розташовувався на передньому пасажирському сидінні та пасажир ОСОБА_8 , який перебував на задньому пасажирському сидінні.

Під час руху ОСОБА_6 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 10.1, 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_6 виявилися в тому, що він, керуючи в стані алкогольного сп`яніння технічно справним автомобілем «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись з перевищенням максимально дозволеної швидкості руху на даній ділянці дороги, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час руху не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та зупинити керований ним автомобіль у межах видимості елементів проїзної частини, при зміні напрямку руху керованого ним автомобіля не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, не впорався з керуванням транспортного засобу, внаслідок чого скоїв наїзд на металевий відбійник та навпроти електроопори освітлення № 2 від з`їзду з естакади «Паркова алея» по Набережному шосе у м. Києві, здійснив зіткнення з автомобілем «BMW-528», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , після чого виїхав за межі проїзної частини де зупинився.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 та ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження, з якими були госпіталізовані до КМКЛ № 17, де ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер.

Згідно висновку судової автотехнічної експертиз 12-1/952 від 11.06.2018 в діях водія ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1, 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України.

Крім того, в ході досудового розслідування в діях водія ОСОБА_6 встановлено порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 підпункту «б», 2.9 підпункт «а», 12.3 Правил дорожнього руху України.

Порушення вимог п. п. 1.5, 2.3 підпункт «б», 2.9 підпункт «а», 10.1, 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху збоку водія ОСОБА_6 знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, своїми діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 та спричинило потерпілому ОСОБА_8 , середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Під час досудового розслідування ОСОБА_6 неодноразово викликався до слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві для вручення повідомлення про підозру та проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій за його участі, проте останній на зазначений дату та час не являвся, про причини неявки слідство не повідомляв.

З метою встановлення місця знаходження ОСОБА_6 було здійснено неодноразові виклики та виїзди за місцем реєстрації та проживання останнього, які не надали позитивних результатів.

31.07.2018 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Вжитими під час розшуку заходами встановити фактичне місце перебування підозрюваного ОСОБА_6 на даний час не представляється можливим.

У ході проведення досудового розслідування було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 30.04.2018 залишив територію України в пункті перетину КПВВ Каланчак, зворотного перетину на контрольовану територію України не встановлено.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник заперечував щодо задоволення клопотання.

З`ясувавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя зазначає наступне.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого правопорушення обґрунтовано підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Дослідивши надані матеріали слідчий суддя бере до уваги документи, що підтверджують ймовірну причетність ОСОБА_6 до інкримінованого йому кримінального правопорушення і такі є переконливими для слідчого судді.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

За змістом ст. 176 КПК України найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Вирішуючи подане клопотання слідчий суддя враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 є тяжким злочином.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно з ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

З урахуванням даних про особу ОСОБА_6 , який переховується від органів досудового розслідування та суду за межами території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності, та зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення, а також зважаючи на доведеність прокурором наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, вважаю за необхідне застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відтак, суд вважає, що на даний час з урахуванням, обставин, які інкримінуються ОСОБА_6 відсутні підстави для визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Київ, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1