Справа № 191/797/22
Провадження № 1-кп/191/58/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039 від 05.03.2022 року, відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Кинашів Тульчинського району, Вінницької області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні чотирьох малолітніх дітей, який проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія, у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2022 за № 45 солдата (по мобілізації) ОСОБА_5 зараховано в списки військової частини на посаду водія.
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно зі ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
05 березня 2022 року приблизно о 07 год. 00 хв. солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у зв`язку з відмовою від несення обов`язків військової служби на бойових позиціях військової частини НОМЕР_1 , розташованих у АДРЕСА_3 , розуміючи відсутність будь-яких інших наказів про залишення вказаних бойових позицій, залишив їх та направився у напрямку міста Запоріжжя, при цьому залишивши зброю та боєприпаси, після чого 05 березня 2022 року приблизно о 09 год. 00 хв. прибув на блокпост поблизу АДРЕСА_4 .
У період часу приблизно з 07 год. 00 хв. 05.03.2022 до 09 год. 00 хв. 05.03.2022 солдат ОСОБА_5 , діючи з метою відмови від несення обов`язків військової служби, до бойових позицій військової частини НОМЕР_1 , розташованих у АДРЕСА_3 , не з`являвся. Перебуваючи поза місцем служби солдат ОСОБА_5 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 4 ст. 409 КК України, тобто відмова від несення обов`язків військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.
Між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_4 укладено угоду від 28 квітня 2022 року по кримінальному провадженню про визнання винуватості.

Сторони погодились на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч.4 ст.409 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років із застосуванням ст.75 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, та розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, прийшов до висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим і захисником, відповідає вимогам законодавства, її умови не суперечать вимогам КПК України та іншим Законам; дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.4 ст.409 КК України; умови угоди відповідають інтересам суспільства та принципам гуманізму; не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; укладення угоди було добровільним; є фактичні підстави для визнання винуватості, узгодженні сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При призначені покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, тобто щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Згідно з ч.1 ст.475 КПК України суд, переконавшись що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення, передбачені абзацом 1 та 4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Матеріальну шкоду кримінальним правопорушенням не завдано.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374, 472, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 квітня 2022 року у кримінальному провадженні №0000039 від 05.03.2022 року, укладену між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 , обвинуваченим ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_4 .

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1