Справа №760/6018/19 1-кп/760/576/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

заставодавців ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

перекладача ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Києві питання доцільності продовження тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України,

у кримінальному провадженні №0013724 від 03.12.2018, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0013724 від 03.12.2018 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 289 КК України.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17.05.2022 обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 15.07.2022 включно. Наявні альтернативні запобіжні заходи, а саме заставу в розмірі 538 265 грн., залишено без змін.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У судовому засіданні прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 просила продовжити строк тримання під вартою, зазначивши, зокрема, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, передбачені ст.177 КПК України ризики не зменшилися та продовжують існувати, обвинувачені вину не визнають, є громадянами Туркменістану, на території України міцних соціальних зв`язків не мають.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , їх захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 заперечували проти продовження строку тримання під вартою, зазначивши, зокрема, що вказані прокурором ризики є необґрунтованими і недоведеними фактичними обставинами, обвинувачені мають міцні соціальні зв`язки на території України, зокрема навчалися у м.Києві, мають тут родини. У зв`язку з цим обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 просили зменшити щодо обвинуваченого заставу, визначивши її у вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, або зменшити щодо обвинуваченого ОСОБА_8 заставу до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинувачених, їх захисників, дослідивши матеріали справи №760/6018/19, дійшов наступного висновку.

Як передбачено ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд враховує, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні тяжких і особливо тяжкого злочину, санкцією ч.3 ст.187 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, під час судового розгляду обвинувачені свою вину у вчиненому не визнають.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виходячи з практики ЄСПЛ, зокрема, потрібно враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, статки, зв`язки з державою, в якій його переслідували в межах закону, та його міжнародні контакти (зокрема, рішення в справі «В. проти Швейцарії», «Пунцельт проти Чехії»). У зв`язку з цим суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 є громадянами Туркменістану та мають міцні соціальні зв`язки саме на території цієї держави. В Україні обвинувачені не мають місця реєстрації, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості, які б свідчили, що обвинувачені до затримання мали постійне джерело доходу.

Крім того, на думку суду, застосування до обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжних заходів у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, в даному випадку, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Так, згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів.

Враховуючи вищенаведене, судом на даний час не встановлено підстав для застосування щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. На переконання суду, незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може негативно вплинути на хід судового розгляду кримінального провадження, а тому вважає обґрунтованим продовжити тримання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 під вартою.

Також суд констатує наявність ризику, передбаченого ст.177 КПК України, та зазначеного в ухвалах Солом`янського районного суду, якими обвинуваченим було продовжено запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, а саме ризик переховуватися від суду. Проте суд ураховує, що обвинувачені тривалий час тримаються під вартою, а згідно з позицію ЄСПЛ, Узагальненням ВССУ практики застосування судами загальної юрисдикції першої та апеляційної інстанцій при здійсненні судочинства у кримінальних справах статей 3, 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, з перебігом ефективного розслідування кримінального провадження зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування, а тому доходить висновку про зменшення застави та її визначення в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб для кожного з обвинувачених.

Крім того, заставодавцями ОСОБА_11 , ОСОБА_12 було подано клопотання про повернення внесеної щодо ОСОБА_6 застави, які, зокрема, обґрунтовуються тим, що оскільки строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 , сплив, то закінчився і строк дії застави як запобіжного заходу щодо нього.

В судовому засіданні заставодавці ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вищевказані клопотання підтримали, просили задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_10 заперечували проти задоволення вищезазначених клопотань, зазначивши, зокрема, що чинним КПК України такі клопотання не передбачені.

Прокурор ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_9 зазначили, що в задоволенні клопотань слід відмовити, оскільки застава як запобіжний захід не має строку дії, строк дії мають лише обов`язки, виконання яких застава має забезпечувати.

Дослідивши клопотання ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про повернення застави, заслухавши відповідні пояснення вищевказаних учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 20.11.2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено тримання під вартою та визначено заставу у розмірі двохсот сорока п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 538 265 грн. У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_6 покладено обов`язки:

- прибувати до суду за кожним викликом;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.

19.11.2021 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 було сплачено вищевказану заставу.

Також встановлено, що ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 01.02.2022 року строк дії зазначених обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 , продовжено до 01.04.2022 включно. Більше строк дії саме цих обов`язків судом не продовжувався, оскільки відповідні клопотання прокурором не подавалися.

Разом з тим, виходячи з ч.7 ст.42 КПК України обвинувачений зобов`язаний:

1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

Таким чином, не всі обов`язки обвинуваченого забезпечуються заставою.

Крім того, відповідно до ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Отже, всупереч викладеному в клопотаннях ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , застава як запобіжний захід є дійсною під час ухвалення вироку в кримінальному провадженні.

Виходячи з вищенаведених положень законодавства України та встановлених фактичних обставин, суд доходить висновку про відмову в задоволенні клопотань заставодавців ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про повернення застави.

На підставі вищевикладеного та керуючись стст.42, 176 -178, 182, 183, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою до 02.09.2022 включно.

Одночасно визначити розмір застави у сумі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі становить 372 150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), банк отримувача коштів: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача (МФО): 820172; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26268059; Рахунок отримувача: UA1012089, та надати документ, що це підтверджує, до Солом`янського районного суду міста Києва.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися із м.Києва без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності таких документів).

Строк дії вищевказаних обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_7 , визначити два місяці з дня внесення застави в розмірі, зазначеному в цій ухвалі.

Продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою до 02.09.2022 включно.

Одночасно визначити розмір застави у сумі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в сумі становить 372 150 (триста сімдесят дві тисячі сто п`ятдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), банк отримувача коштів: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача (МФО): 820172; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26268059; Рахунок отримувача: UA1012089, та надати документ, що це підтверджує, до Солом`янського районного суду міста Києва.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися із м.Києва без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності таких документів).

Строк дії вищевказаних обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 , визначити два місяці з дня внесення застави в розмірі, зазначеному в цій ухвалі.

В задоволенні клопотань заставодавців ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про повернення застави відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку тримання під вартою безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3