Справа № 201/3226/22
Провадження № 1-кп/0182/866/2022
У Х В А Л А
Іменем України

16.08.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали обвинувального акту по кримінальному провадженню № 0000517 за обвинуваченням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч.4 ст. 190 КК України,
за участю
прокурора ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

ВСТАНОВИВ:
В провадження судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000517 за обвинуваченням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч.4 ст. 190 КК України.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , обґрунтувавши його тим, що ризики, які враховувались при обранні запобіжного заходу обвинуваченим не минули обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_6 можуть переховуватись від суду, продовжити злочинну діяльність та чинити тиск на свідків по провадженню, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, знищити чи сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів.

Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, мотивувавши його тим, що останній без застосування такого запобіжного заходу також може переховуватись від суду оскільки останній тривалий час знаходився у розшуку, продовжити злочинну діяльність та чинити тиск на свідків по провадженню.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що він не має наміру переховуватись від суду, на теперішній час, у зв`язку з війною, ризик скоєння нових злочинів взагалі не має сенсу, а потерпілі проживають за межами Нікополя. Просив суд обрати запобіжний захід у вигляді особистого забов`язання.

Захисник ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що твердження прокурора мають лише вірогідний характер, прокурором не доведена наявність зазначених ризиків.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив що ризики, визначені прокурором не доведені, він має хвору мати, якій потрібно допомагати, просив суд обрати запобіжний захід вигляді особистого забов`язання.

Адвокат ОСОБА_11 заперечувала проти клопотання прокурора, вважаючи його необґрунтованим, а ризики, на які посилався прокурор недоведеними.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив обрати запобіжний захід у вигляді особистого забов`язання, так як вимушений вночі перебувати у сховищі у зв`язку з обстрілами м.Нікополя.

Захисник ОСОБА_9 підтримав клопотання підзахисного.

Вислухавши думку сторін, суд приходить до наступних висновків.

Пунктом 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено право кожного на свободу та особисту недоторканність; заборону позбавлення свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
За змістом закону, тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст.177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоб запобігти їхньому настанню.
Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Що стосується клопотання прокурора щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , :
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_6 обвинувачується в скоєні ряду тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст. 190 КК України за скоєння яких, у разі визнання їх вини, кожному з них окремо, може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Таке суворе покарання може спонукати обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_6 переховуватись від суду.

Суворість покарання, при оцінці ризику переховування від суду, узгоджується з позицією ЄСПЛ, зазначеною в рішеннях, викладених у справах «Ілійков проти Болгарії», «Москаленко проти України», де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування від суду.

Разом з тим, суд вважає, що ризики тиску на свідків та потерпілих, скоєння нових злочинів, прокурором не доведені.

Однак, враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_6 злочину, суд вважає що запобіжний захід у вигляді особистого забов`язання, який просили застосувати до них обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , не зможе в повній мірі забезпечити виконання обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_6 покладених на них Кримінальним процесуальним кодексом України процесуальних обов`язків.
Таким чином, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді особистого забов`язання не зможе запобігти встановленим судом ризикам, а тому клопотання прокурора стосовно продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_6 підлягає задоволенню.
Продовжений запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з урахуванням його тривалості, на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондує характеру суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретним підставам і меті запобіжного заходу, що не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16 травня 2013 року).
Підстав для зміну розміру застави обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не вбачається.

Що стосується зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 на особисте забов`язання, то суд враховує, що встановлений судом ризик саме переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду не минув, він обвинувачується в скоєні ряду тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст. 190 КК України за скоєння яких, у разі визнання його вини, йому може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, що є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування від суду.

З огляду на наведене суд вбачає, що підстав для зміни запобіжного заходу не вбачається.

Строк тримання під вартою не може перевищувати 60 діб, а строк цілодобового домашнього арешту - не більше 2 місяців.
Керуючись ст. 314 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, в задоволенні клопотань сторони захисту відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на строк не більше шістдесяти днів, а саме рахуючи з 16.08.2022 року до 14.10.2022 року включно.

Розмір застави, що становить 198 480 гривень - залишити без змін.

У разі внесення обвинуваченими застави, раніше визначені обов`язки покладаються на два місяці з дня внесення застави.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 на строк не більше шістдесяти днів, а саме рахуючи з 16.08.2022 року до 14.10.2022 року включно.

Розмір застави, що становить 198 480 гривень - залишити без змін.

У разі внесення обвинуваченими застави, раніше визначені обов`язки покладаються на два місяці з дня внесення застави.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на два місяці, а саме рахуючи з 16.08.2022 року до 16.10.2022 року включно

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

- заборонити в період часу з 21.00 год. до 07.00 год. наступної доби, залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1

- не відлучатись без дозволу суду з населеного пункту, в якому проживає;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзду в Україну

- утриматись від спілкування з потерпілими та свідками в рамках вказаного кримінального провадження.

Копію ухвали направити до УВП №4 м. Дніпро для виконання і для вручення обвинуваченим.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1