справа № 462/552/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року Залізничний районний суд м.Львова

в складі: головуючого- судді ОСОБА_1

при секретарі с/з- ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Середиця, Львівської області, громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.09.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 12.01.2022 близько 09.40 год., перебуваючи на вул. Патона, 1, у м. Львові, на території ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» зберігав при собі без мети збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено,а саме PVP (1-феніл- 2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальною масою 0,2824 грам.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винність у скоєному визнав повністю, пояснив, що дійсно 12.01.2022 близько 09.40 год., перебуваючи на вул. Патона, 1, у м. Львові, на території ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» зберігав при собі без мети збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено,а саме PVP (1-феніл- 2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальною масою 0,2824 грам. Мав намір її вжити. У вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

Учасниками судового розгляду не оспорювались фактичні обставини справи, цивільний позов у справі заявлено не було, а тому докази, які їх стверджують, в судовому засіданні не досліджувались, а суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився показаннями обвинуваченого.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні винність обвинуваченого у незаконному зберіганні особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонений, без мети збуту, доведені повністю, а дії обвинуваченого органом досудового розслідування кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 309 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує загальні засади призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у згідно із ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, останній раз вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.09.2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, протягом іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення, на обліках в психоневрологічному диспансері та у медичному центрі превенції та терапії узалежнень не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, з урахуванням суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, те, що обвинувачений через відсутність місця роботи не має можливості відбувати покарання у виді штрафу та виправних робіт, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого, йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді арешту.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно із ч. 4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Згідно ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статях 71, 72 цього Кодексу. При цьому, невідбутою частиною покарання за попереднім вироком, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 26 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання», треба вважати покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням. За сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
Також підлягає врахуванню те, що відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.09.2021 року (справа № 127/25037/17), яким наголошено, що в разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням суперечить точному змісту кримінального закону.

Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.09.2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки Враховуючи викладене остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити відповідно до ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України виходячи із співвідношення, що 1 дню позбавлення волі відповідає 1 день арешту. При цьому, суд враховує вимоги ч. 4 ст.71 КК України, згідно із якими остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Запобіжний захід та інші заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися, цивільний позов не заявлявся.
У межах даного кримінального провадження проведено судову експертизу № СЕ-19/114-22/604-НЗПРАП від 25.01.2022 року, вартість якої становить 1372,96 грн. та у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягає стягненню з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374, 382 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 /двох/ місяців арешту.
На підставі ст. 71 КК України до новообраного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.09.2021 року та відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи в сумі 1372,96 грн.

Речові докази: пакет із PVP (1-феніл- 2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,2824 грама, що знаходиться у камері зберігання ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області знищити.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав на вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом 30 днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - протягом 30 днів з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1