Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 641/7467/21
Провадження № 1-кп/553/235/2022
У Х В А Л А
Іменем України

09.08.2022 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника адвоката - ОСОБА_5 ,

законного представника

неповнолітнього

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000349 від 08.06.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4

01.10.2021 року до Комінтернівського районного суду м. Харкова зі Слобідської окружної прокуратури міста Харкова надійшов обвинувальний акт, складений 30.09.2021 року слідчим СВ ВП№ 2 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження № 0000884 від 05.09.2021 року відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186КК України(справа № 641/7467/21).

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан. Строк воєнного стану продовжувався згідно з Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 133/2022 від 14.03.2022 року, та востаннє Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" з 05 год. 30 хв. 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова та Комінтернівського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

Згідно з ухвалою від 17.05.2022 року кримінальне провадження № 0000884 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 186 КК України прийнято до провадження суддею Ленінського районного суду м. Полтави та призначене підготовче судове засідання.

Під час досудового розслідування кримінального провадження згідно з ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.09.2021 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Термін запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 продовжувався ухвалами Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2021 року, 19.01.2022 року, а також ухвалами Ленінського районного суду м. Полтави від 11.05.2022 року та від 20.06.2022 року.

Прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , посилаючись на те, що є підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину,, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, відносно нього 19.11.2019 року направлений обвинувальний акт до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 186 КК України, 31.01.20219 року - обвинувальний акт до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 186 КК України, 13.03.2020 року - обвинувальний акт до Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 296 КК України, 31.07.2020 року - обвинувальний акт до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 186 КК України, 23.03.2021 - обвинувальний акт до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України, жоден з яких не розглянутий, в тому числі через неявки до суду обвинуваченого, що свідчить про те, що він може вчинити спробу переховуватись від суду з метою уникнути відповідальності, усвідомлюючи суворість покарання у разі доведення винуватості у вчиненні інкримінованого злочину, може незаконно впливати на потерпілого та свідка у вказаному кримінальному провадженні, в тому числі шляхом здійснення погроз та умовлянь змінити свідчення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки ОСОБА_4 неодноразово вчиняв корисливі злочини, що свідчить про те, що вчинення корисливих злочинів є джерелом отримання доходів. Відповідно до інформації наданої Департаментом служби у справах дітей ОСОБА_4 перебуває на обліку як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах (систематичне самовільне залишення дитиною місця проживання, відсутність батька, скрутне матеріальне становище родини). Крім того, відповідно до відповіді з СЮП ВП ХРУП № 1 за період з 01.01.2019 року по теперішній час надійшло 17 повідомлень про зникнення неповнолітнього ОСОБА_4 , що в сукупності з іншими обставинами свідчить про недоцільність обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Ухвалою судді від 08.08.2022 року вирішено судове засідання по справі проводити в режимі відеоконференції з під час трансляції з ДУ "Харківський слідчий ізолятор" з метою забезпечення участі обвинуваченого та дотримання його прав і інтересів. Відеоконференцію за участю законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 вирішено проводити за допомогою системи "EasyCon".

Також у зв`язку з неможливістю прийняти участь у судовому засіданні захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_9 на підставі ухвали судді від 08.08.2022 року доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області призначити адвоката для здійснення захисту ОСОБА_4 для проведення окремої процесуальної дії, яким призначено захисника адвоката ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , його законний представник ОСОБА_6 та захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечували. Обвинувачений та його законний представник вказували на недовченість прокурором існування ризиків, якими обґрунтовується необхідність продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тривале тримання обвинуваченого під вартою, просили змінити на інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а законний представник неповнолітнього обвинуваченого наголошувала також на можливості на передання сина їй під нагляд як матері, вказуючи на наявність у неї можливості забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні. Захисник адвокат ОСОБА_10 вказувала на недоведеність ризиків, якими прокурор обґрунтовує клопотання, як власне і недоведеність неможливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу. Просила з урахуванням віку обвинуваченого, наявності у нього сім`ї та постійного місця проживання, конкретних обставин справи, введення воєнного стану і ситуації у зв`язку з цим у м. Харкові змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт.

При вирішенні клопотання прокурора суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Згідно положень п. "С" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
За змістом положень ч.ч. 1, 2 ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу

Так, встановлені обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 є неповнолітнім, має родину, постійне місце проживання в м. Харкові, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, раніше не судимий, проте в 2019-2020 роках відносно нього до різних судів направлено ряд обвинувальних актів по факту вчинення в тому числі тяжких злочинів, зокрема: 19.11.2019 року - до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 186 КК України, 31.01.20219 року - до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 186 КК України, 13.03.2020 року - до Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 296 КК України, 31.07.2020 року - до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 186 КК України, 23.03.2021 - до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України, жоден з яких не розглянутий, в тому числі через неявки до суду обвинуваченого; він володіє інформацією про анкетні дані та місце проживання потерпілої і свідків в даному кримінальному провадженні. З огляду на вищенаведене, а також ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, суворість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення винуватості, вік, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що він може ухилитись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Суд враховує, що факт перебування обвинуваченого в умовах ізоляції певний період часу не може безперечно свідчити про таку його зміну, яка дає підстави припускати зменшення суспільної небезпечності інкримінованого йому діяння і особи обвинуваченого та є приводом до такої істотної зміни обставин, що б виключали можливість реалізації ризиків, необхідність запобігання яким стала підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Судом при вирішенні питання щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховані усі наявні у розпорядженні дані про особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, має сім`ю та постійне місце проживання, наведені стороною захисту обставини, з якими захисник та законний представник неповнолітнього обвинуваченого пов`язують необхідність зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, на переконання суду, в будь-якому випадку самі по собі не можуть бути визнані достатніми для висновку про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не спростовують твердження сторони обвинувачення про можливість ухилення обвинуваченого від суду, як і доводів щодо можливості впливати на свідків у даному провадженні, місце проживання яких йому достовірно відоме, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Як визначено в ч.ч. 1, 2 ст. 493 КПК України, до неповнолітніх підозрюваних чи обвинувачених, крім запобіжних заходів, передбачених статтею 176 цього Кодексу, може застосовуватися передання їх під нагляд батьків, опікунів чи піклувальників, а до неповнолітніх, які виховуються в дитячій установі, - передання їх під нагляд адміністрації цієї установи. Передання неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого під нагляд батьків, опікунів, піклувальників або адміністрації дитячої установи полягає у взятті на себе будь-ким із зазначених осіб або представником адміністрації дитячої установи письмового зобов`язання забезпечити прибуття неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого до слідчого, дізнавача, прокурора, слідчого судді, суду, а також його належну поведінку.

При цьому, в ч. 4 ст. 493 КПК України передбачено, що до передання неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого під нагляд суд зобов`язаний зібрати відомості про особу батьків, опікунів або піклувальників, їхні стосунки з неповнолітнім і впевнитися у тому, що вони можуть належно здійснювати нагляд за неповнолітнім

Разом з тим, даних, які об`єктивно доводять той факт, що законний представник неповнолітнього обвинуваченого його мати ОСОБА_6 - може належно здійснювати нагляд за сином та, відповідно, реально забезпечити його належну, в тому числі процесуальну, поведінку, судом не встановлено, а відтак підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, передбаченого ч. 1 ст. 493 КПК України, не вбачається.
Аналіз наявних у розпорядженні суду даних у їх сукупності дає підстави для висновку про доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, й свідчить про доцільність продовження застосування до обвинуваченого у даному кримінальному провадженні саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Даних, які свідчать про зміну та виникнення таких обставин, які істотно впливають на можливість продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 та можуть бути визнані підставою для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який у виді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, в тому числі доказів того, що він за станом здоров`я не може утримуватись в установі попереднього ув`язнення, де неможливе забезпечення надання належної медичної допомоги, стороною захисту не надано та судом в ході судового засідання не встановлено.
Заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 та його продовження і які на теперішній час не зникли, а також те, що, на переконання суду, застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в тому числі домашнього арешту чи особистого зобов`язання, є неможливим, позаяк з огляду на дані про особу обвинуваченого, зміст пред`явленого обвинувачення та інші конкретні обставини справи, а також введення в Україні воєнного стану, що об`єктивно негативно впливає на можливість здійснення ретельного контролю за поведінкою обвинуваченого та збільшує ймовірність реалізації ним ризиків, запобіганням яким обумовлене застосування запобіжного заходу, - не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, з приводу застосування особистої поруки та застави жодна особа у встановленому законом порядку не зверталась, суд приходить до висновку про доведеність підстав для продовження застосування раніше обраного запобіжного заходу, та оскільки судовий розгляд справи не завершений, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду даної справи в розумні строки, вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою відносно нього на 60 днів, з застосуванням застави у розмірі, визначеному при застосуванні запобіжного заходу згідно з ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.09.2021 року.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів з 09 серпня 2022 року по 07 жовтня 2022 року включно, з застосуванням застави у розмірі, визначеному при застосуванні запобіжного заходу згідно з ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.09.2021 року, - в сумі 68100 грн. 00 коп.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1