ВИРОК
Іменем України
16.05.2022 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 13.08.2021 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 12.08.2021 року близько 20:30 години, знаходячись на території паркової зони навпроти стадіону спортивного комплексу «Динамо» у м. Львові по вул. Яневій, 10, знайшов під стовбуром лежачого на землі дерева поліетиленовий пакет з кристалічною речовиною білого кольору, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1- феніл-2-піролідин-іл-пентан-1-он) в кількості 0,1673 грама, після чого, переконавшись, що вказана речовина є наркотичним засобом, ОСОБА_6 вирішив привласнити знайдене для власного вживання та в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995 року, підняв вищевказаний поліетиленовий пакет з наркотичною речовиною, забрав із собою та таким чином незаконно придбав і почав його зберігати при собі без мети збуту.
12.08.2021 близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись на території паркової зони навпроти стадіону спортивного комплексу «Динамо» у м. Львові по вул. Яневій, 10 був викритий працівниками поліції, яким добровільно видав один поліетиленовий пакет з кристалічною речовиною білого кольору, яка містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено РVР (1-феніл-2-піролідин-ілпентан-1-он) в кількості 0,1673 грама.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому за ч.1 ст.309 КК України визнав повністю та пояснення надав аналогічні, викладеним в обвинувальному акті. Щиро розкаявся у вчиненому, просить суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється та наданими в судовому засіданні поясненнями.

З врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

При цьому в судовому засіданні захисником було заявлено клопотання про звільнення від покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі ч.1 ст.105 КК України, ч.3 ст.497 КПК України із застосуванням примусового заходу виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд його матері ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що обвинувачений вчинив проступок, щиро розкаюється у вчиненому та бездоганною поведінкою на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_5 , підтримали клопотання захисника, просили звільнити обвинуваченого від покарання та застосувати до обвинуваченого примусові заходи виховного характеру, у виді передачі його під нагляд матері до досягнення ним повноліття.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до копії паспорта № НОМЕР_1 ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто, на час вчинення злочину, він не досяг повноліття.

Крім того, ОСОБА_6 за місцем навчання та проживання характеризується в основному позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Як вбачається з досудової доповіді філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області від 13.05.2022 року №128/28/36-22 відносно ОСОБА_6 обвинувачений усвідомлює серйозність вчиненого правопорушення. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький. Висновок органу пробації про можливість виправлення неповнолітнього ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе виправлення без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив проступок або злочин середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.

Злочин, скоєний ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України відповідно до ст. 12 КК України є проступком.

Вирішуючи питання щодо застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 конкретного виду із заходів виховного характеру, суд виходить з наступного.

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ч.2 ст.484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_6 , суд враховує особу неповнолітнього, який характеризуються переважно добре за місцем навчання у ЛВНУ інформаційно-компютерних технологій та проживання, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 18 років і таким чином не досяг повноліття. В зв`язку з цим до ОСОБА_6 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, у вигляді передачі його під нагляд його матері ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч.2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники. Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.

На підставі викладеного, враховуючи, що неповнолітній ОСОБА_6 , вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро покаявся, шкодує про свій протиправний вчинок, кримінальне правопорушення, вчинене ним відноситься до категорії проступків. Відтак суд приходить до висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 , від покарання, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття.

Суд вважає, що саме такий вид примусових заходів виховного характеру буде необхідним і достатнім для перевиховання і виправлення неповнолітнього, попередження вчинення ним нових правопорушень.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України:

поліетиленовий пакет (прозорий) з кристалічною речовиною білого кольору,
який поміщено у спецпакет «Україна Національна поліція слідчий підрозділ»
№3555965 та розкладний ніж чорного кольору (із двох фрагментів), фрагмент ізоленти синього кольору, які поміщено у в спецпакет «Україна Національна поліція слідчий підрозділ» №3555964 знищити;
мобільний телефон марки «Хуавей» чорного кольору та захисному
силіконовому чохлі, з видимими пошкодженнями на корпусі екрана, а також
царапинами на задній кришці, який поміщено в спецпакет «Україна Національна
поліція слідчий підрозділ» №3554866 та переданий в камеру зберігання ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області повернути власнику.
У відповідності до вимог ст.124 КПК України з ОСОБА_6 слід стягнути на користь держави 686, 48 грн. судових витрат за проведення експертиз.

Керуючись статтями 100, 124, 349, 498, 500, 501 КПК України, статтями 97, 105 КК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання за ч.1 ст.309 КК України, застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд його матері ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття.

Роз`яснити неповнолітньому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наслідки його дій, оголосити осуд за ці дії, попередити про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки за вчинення нового злочину.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 686 (шістсот вісімдесят шість гривень) грн. 48 коп. судових витрат за проведення експертиз.

Речові докази:
поліетиленовий пакет (прозорий) з кристалічною речовиною білого кольору,
який поміщено у спецпакет «Україна Національна поліція слідчий підрозділ»
№3555965 та розкладний ніж чорного кольору (із двох фрагментів), фрагмент ізоленти синього кольору, які поміщено у в спецпакет «Україна Національна поліція слідчий підрозділ» №3555964 знищити;
мобільний телефон марки «Хуавей» чорного кольору та захисному
силіконовому чохлі, з видимими пошкодженнями на корпусі екрана, а також
царапинами на задній кришці, який поміщено в спецпакет «Україна Національна
поліція слідчий підрозділ» №3554866 та переданий в камеру зберігання ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області повернути власнику.
Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту її проголошення.
Суддя ОСОБА_1