У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/1340/21
Провадження № 1-кс/210/919/22
"05" серпня 2022 р.слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження № 0000469, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор посилався на те, що в провадженні ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000469, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесеного 10.07.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000469 від 10.07.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, проведено комплекс слідчих (розшукових) дій, за результатом яких встановлено факти можливого порушення чинного законодавства з боку посадових осіб Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області які, можуть бути причетні до передачі у приватну власність земельних ділянок без відповідної погоджувальної документації ДП «Дніпровський лісгосп», які розташовані у лісовому фонді, а саме:

:01:012:0149, :01:012:0147, :01:012:0146, :01:012:0145, :01:012:0144, :01:012:0143, :01:012:0141, :01:012:0142, :01:012:0139, :01:012:0138, :01:012:0137, :01:012:0136, :01:012:0134, :01:012:0135, :01:012:0131, :01:012:0129, :01:012:0128, :01:012:0126, :01:012:0125, :01:012:0124, :01:012:0123, :01:012:0122, :01:012:0121, :01:012:0120,

:01:012:0119, :01:012:0118, :01:012:0117, :01:012:0116, :01:012:0115, :01:012:0114, :01:012:0148, :01:012:0151, :01:012:0127, :01:012:0127, :01:012:0132, :01:012:0133.

В ході проведення обшуку 03.08.2022 у приміщенні Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області було встановлено, що накази про затвердження документації із землеустрою та надання вищевказаних земельних ділянок не виносилися. Копії наказів, про затвердження документації із землеустрою та надання вищевказаних земельних ділянок, що містяться в матеріалах кримінального провадження мають ознаки підробки: бланк наказу не відповідає бланку, які використовувалися для аналогічних наказів, реєстраційні номери наказів відрізняються від кодування, яке використовувалося у той час, накази підписані в.о. начальника Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, що не відносилося до компетенції цього управління, а є прерогативою Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.

Також в ході проведення досудового розслідування встановлено, що ДП «Дніпровський лісгосп» вищевказані земельні ділянки у власність (оренду, тимчасове користування) не передавалися, технічну документацію, накази, розпорядження, договори оренди не погоджував.

Згідно зі ст.ст. 91, 98 КПК України земельні ділянки :01:012:0149, :01:012:0147, :01:012:0146, :01:012:0145, :01:012:0144, :01:012:0143, :01:012:0141, :01:012:0142, :01:012:0139, :01:012:0138, :01:012:0137, :01:012:0136, :01:012:0134, :01:012:0135, :01:012:0131, :01:012:0129, :01:012:0128, :01:012:0126, :01:012:0125, :01:012:0124, :01:012:0123, :01:012:0122, :01:012:0121, :01:012:0120, :01:012:0119, :01:012:0118, :01:012:0117, :01:012:0116, :01:012:0115, :01:012:0114, :01:012:0148, :01:012:0151, :01:012:0127, :01:012:0127, :01:012:0132, :01:012:0133 - є об`єктами кримінально протиправних кримінальних дій та матимуть важливе доказове значення в рамках кримінального провадження.

Крым того, 04.08.2022 прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_3 винесено постанову про визнання речовими доказами вказаних земельних ділянок відповідно до ст. 98 КПК України.

Прокурор зазначає, що з метою захисту суспільства та держави від кримінального правопорушення, забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадженні, досягнення дієвості кримінального провадження, недопущення подальшого протиправного використання земельних ділянок, виникла необхідність у накладенні арешту на них, для збереження речових доказів даного кримінального правопорушення (злочину).

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на земельні ділянки, обумовлено запобіганням їхнього подальшого протиправного використання та відчуження.

Незастосування арешту унеможливить виконання завдання кримінального провадження для забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування.

Таким чином, наявні достатні підстави для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вказані земельні ділянки, шляхом встановлення заборони будь - яким фізичним чи юридичним особам користуватися та розпоряджатися ними.

Тому відсутність повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні не позбавляє права звернутися із клопотанням про арешт майна для забезпечення, зокрема, доказової бази в кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, з метою встановлення всіх обставин скоєного кримінального правопорушення невстановленими особами, злочинні дії яких направлені на незаконне використання майна та заволодіння майном, недопущення безпідставного використання та відчуження його, виникає необхідність у накладенні арешту на майно зазначене вище, яке є предметом кримінального правопорушення, на яке здійснено посягання та яке може бути незаконно вилучено з власності.

Прокурор в судовому засіданні присутній не був, разом із клопотанням про арешт майна надав письмове клопотання зазначивши, що просить проводити розгляд клопотання про арешт майна без участі слідчого та прокурора, просив клопотання задовольнити.

Відповідно до ст.. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд розглядає дане клопотання у відсутність власника майна або його представника з метою збереження тимчасово вилученого майна, так як відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК арешт майна відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження, та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 168 КПК України, вилучені відповідно до протоколу огляду предмети є тимчасово вилученим майном.

Відповідно до п.1,3 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що в провадженні ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000469, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 10.07.2020 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

З наданих до клопотання матеріалів вбачається, що вилучені речі, а саме, зазначені в клопотанні визнано речовим доказом, оскільки останні підпадають під критерії речових доказів.
Накладення арешту на земельні ділянки, які визнано в якості речових доказів постановою прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_3 про визнання речовими доказами в кримінального провадження від 04.08.2022 р. що є необхідним для виконання цілей кримінального провадження, зокрема їх використання під час досудового розслідування в якості речових доказів та з метою уникнення можливості приховати, пошкодити або передачі вказаного майна, що впливатиме на повне та об`єктивне проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно положень ст.171 ч.5 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Вказані строки слідчим було дотримано.

Відповідно до вимог ст.170 ч.2 п.1 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст.236 ч.7 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст.167 ч.2 п.1, 3 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання щодо арешту майна слідчий суддя повинен враховувати сукупність чинників та факторів, серед яких, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ст.173 ч.1 КПК України).

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами щодо того, що відповідно до ст.168 ч.1 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим.

Враховуючи вищенаведене, з метою попередження можливості зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна (речового доказу), може негативно вплинути на кримінальне провадження та перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні № 0000469 а тому клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження № 0000469, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, в частині відчуження, розпорядження майном: земельними ділянками з кадастровими номерами :01:012:0149, :01:012:0147, :01:012:0146, :01:012:0145, :01:012:0144, :01:012:0143, :01:012:0141, :01:012:0142, :01:012:0139, :01:012:0138, :01:012:0137, :01:012:0136, :01:012:0134, :01:012:0135, :01:012:0131, :01:012:0129, :01:012:0128, :01:012:0126, :01:012:0125, :01:012:0124, :01:012:0123, :01:012:0122, :01:012:0121, :01:012:0120, :01:012:0119, :01:012:0118, :01:012:0117, :01:012:0116, :01:012:0115, :01:012:0114, :01:012:0148, :01:012:0151, :01:012:0127, :01:012:0127, :01:012:0132, :01:012:0133.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1