Справа № 541/321/22
№ провадження 1-кп/541/95/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Миргороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000494 від 12.08.2021 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород, Полтавської області, українця, громадянина України, не одруженого, утриманців не маючого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1,ч.1 ст. 135 КК України

з участю сторін та інших учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника,адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого,адвоката ОСОБА_7

в с т а н о в и в:

11 серпня 2021 року, близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_3 , в порушення п. 2.9 Правил дорожнього руху, керував автомобілем Fiat Slito д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в м. Миргороді по вул. Почапці, Полтавської області, в напрямку виїзду з м. Миргорода.

У цей час, назустріч йому по правому краю проїжджої частини дороги рухався велосипедист ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 з власної необережності, порушуючи вимоги п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, якими передбачено: 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; 12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, не переконавшись перед зміною напрямку руху, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, з`їхав з проїжджої частини дороги на ліве узбіччя відносно свого напрямку руху, навпроти будинку №55 по вул. Почапці в м. Миргороді Полтавської області, та допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля з велосипедистом ОСОБА_6 , який на той час рухався по правому узбіччю дороги відносно свого напрямку руху.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_6 згідно висновку судово-медичної експертизи №417 від 10.09.2021 отримав наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку; закриті компресійні переломи 5-го, 6-го, 8-го хребців в грудному відділі; забите зсаднення, рана 0,1x0,3 см лівого надбрів`я; лівобічна параорбітальна гематома; зсаднення тулуба в проекції поперекового відділу хребта та обох колінних суглобів; забита рана правого коліна 2,5x0,5 см, які могли утворитися від дії твердих тупих предметів, також, можливо, при дорожньо-транспортній пригоді, та по ступеню тяжкості відносяться до пошкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я та не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Відповідно до висновку інженерно - транспортної експертизи від 28.12.2021 №СЕ-19/117-21/15385-ІТ у заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки Fiat Slito д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. В умовах заданої події водій автомобіля марки Fiat Slito д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти зіткненню шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Такими необережними діями ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом, допустив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тілесне ушкодження середньої тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав частково та пояснив, що 11 серпня 2021 року, близько 18 год. 00 хв., він рухався в м. Миргород по вул. Почапці Полтавської області на автомобілі, який належить його знайомому ОСОБА_8 , з дозволу останнього. В цей час побачив, що йому назустріч рухається потерпілий на велосипеді. Велосипедист почав переїжджати дорогу. З метою уникнення зіткнення з велосипедистом, він різко повернув ліворуч, але його автомобіль посунувся по дорозі, яка була засипана щебенем, і автомобіль вдарившись об паркан, зачепив велосипедиста. Він злякався, побачивши, що велосипедист упав. Залишив автомобіль, відразу побіг до домоволодіння свого брата, яке розташоване неподалік та повідомив про ДТП, де і вжив спиртні напої. Після чого пішов додому на АДРЕСА_1 , де його через деякий час затримали працівники поліції. Стверджував, що спиртні напої він вживав після ДТП, а керуючи автомобілем не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Підтвердив, що він не має посвідчення водія, однак навики керування транспортними засобами має. Просить вибачення у потерпілого, має намір зі згоди останнього відшкодовувати завдану шкоду частинами. Просить суворо його не карати.

Однак його винуватість повністю доведена та підтверджується зібраними та безпосередньо, дослідженими в судовому засіданні доказами, які є належними та допустимими.

Свідченнями потерпілого ОСОБА_6 який суду пояснив, що 11 серпня 2021 року, близько 19 год. 30 хв., він їхав на велосипеді з села Білики в м. Миргород, по краю проїжджої частини вулиці Почапці, міста Миргорода, Полтавської області,

У цей час побачив автомобіль іноземного виробництва чорного кольору, який рухався йому назустріч. Він з`їхав на узбіччя, і в цей час побачив, що автомобіль рухається по узбіччю прямо на нього. Відбулося зіткнення, він упав, втратив свідомість. Прийшов до тями в лікарні. В нього були травмовані хребет та ноги, що викликало значний біль та тривале 22 дні перебування в лікарні, а потім, він був змушений півтора місяці лежати в корсеті. Наступного дня після ДТП до нього в лікарню прийшов брат обвинуваченого і говорив, що наїзд здійснив його брат, який був п`яний. В наслідок травм, які він отримав в ДТП, йому була встановлена 2 група інвалідності. Обвинувачений з часу пригоди не мав наміру залагодити ситуацію, будь-якої матеріальної допомоги на лікування не надавав. Вважав, що ОСОБА_3 має понести покарання відповідно до вимог закону. Заявив про відмову від обвинувачення за ч.1 ст. 135 КК України, яке інкримінується ОСОБА_3 , та просив закрити провадження по справі щодо обвинуваченого за цією статтею.

Свідок ОСОБА_9 суду повідомив, що 11 серпня минулого року, до нього додому на АДРЕСА_2 прибіг обвинувачений, який є його рідним братом, і повідомив, що він збив людину та просив надати допомогу потерпілому. Олег був схвильований і на прохання брата він налив йому горілки, яку той випив. Після чого він побіг на місце ДТП де допомагав медикам у наданні допомоги потерпілому якого він та брат знають особисто. Він насправді був в лікарні потерпілого якому говорив, що наїзд на нього скоїв його брат, однак про те, що брат був п`яний, він не говорив, і розмови про це не було.

Протоколом огляду місця події від 11.08.2022, схемою до ОМП та фото таблицею, згідно якого було оглянуто місце події, виявлено та вилучено велосипед марки AZIMUT, з механічними пошкодженнями переднього колеса і руля та автомобіль марки Fiat Slito д.н.з. НОМЕР_1 ,з пошкодженнями переднього бокового правого скла,переднього правого крила, капоту справа та правої фари, що могли утворитися внаслідок зіткнення транспортних засобів. Та зафіксовано пошкодження паркану поблизу місця зіткнення.

Постановою слідчого від 12.08.2022 речовими доказами визнано велосипед марки AZIMUT та автомобіль марки Fiat Slito д.н.з. НОМЕР_1 .

Ввисновком судово-медичної експертизи №417 від 10.09.2021 встановлено, що ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку; закриті компресійні переломи 5-го, 6-го, 8-го хребців в грудному відділі; забите зсаднення, рана 0,1x0,3 см лівого надбрів`я; лівобічна параорбітальна гематома; зсаднення тулуба в проекції поперекового відділу хребта та обох колінних суглобів; забита рана правого коліна 2,5x0,5 см, які могли утворитися від дії твердих тупих предметів, також, можливо, при дорожньо-транспортній пригоді, та по ступеню тяжкості відносяться до пошкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я та не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Відповідно до висновку інженерно - транспортної експертизи від 28.12.2021 №СЕ-19/117-21/15385-ІТ у заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля марки Fiat Slito д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди. В умовах заданої події водій автомобіля марки Fiat Slito д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти зіткнення шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Протоколом слідчого експерименту від 19.10.2021 в ході якого потерпілий ОСОБА_6 повідомив обставини ДТП, вказав на місце зіткнення велосипеда та автомобіля, що відповідають обставинам які повідомив потерпілий в ході судового розгляду справи.

В ході проведення слідчого експерименту 25.10.2021 свідок ОСОБА_10 вказав місце зіткнення велосипеда та автомобіля, що зафіксовано на фототаблиці та відповідає поясненням потерпілого в ході судового розгляду справи.

За наслідками проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого, в ході якого ОСОБА_3 повідомив обставини ДТП, вказав місце зіткнення транспортних засобі та додаткового огляду місця події за участі обвинуваченого, висновком інженерно - транспортної експертизи від 28.12.2021 №СЕ-19/117-22/950-ІТ від 27.01.2022 встановлено неможливість експертним шляхом встановити відповідність (невідповідність) вимогам ПДР дій обох учасників ДТП за обставин повідомлених обвинуваченим в зв`язку з відсутністю (недостатністю) вихідних даних.

Відповідно до положень ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

ОСОБА_3 обвинувачується за ч.1 ст.286-1 КК України, тобто вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Дорожньо-транспортна пригода відповідно до обвинувального акту мала місце 11.08.2022 близько 20 години (з пояснень потерпілого близько 19 год. 30 хв.) огляд обвинуваченого ОСОБА_3 на стан алкогольного сп`яніння безпосередньо після вчинення дорожньо-транспортної пригоди не проводився, а був проведений лише 11.08.2022 року о 23 год. 55 хв. відповідно до висновку медичного огляду № 51 від 11.08.2021, зразки крові у обвинуваченого не відбиралися, судово токсилогічна експертиза не була проведена.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року №1103, передбачено, що поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

За таких обставин суд визнає висновок медичного огляду №51 від 11.08.2021 недопустимим доказом.

Суд бере до уваги покази в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, чітко зазначив, що ОСОБА_3 вживав спиртні напої безпосередньо після ДТП, в якій потерпілий ОСОБА_6 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, та оцінивши показання свідка в цій частині, відповідно до ст. 94 КПК України, як достовірні, визнає вказані обставини враховуючи правовий висновок колегії суддів Другої судової палати Верховного Суду у справі № 643/20474/15-к, - норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню і оцінці, виходячи з положень статей 84,92,94 КПК України.

У кримінальних провадженнях допустимо доводити стан сп`яніння і іншими, окрім лікарського огляду, доказами. Верховний Суд у праві № 571/1436/15-к від 03.12.2019 зазначив, що вимоги відомчих нормативних актів МОЗ України та МВС України не регулюють питання доказування в кримінальному провадженні та не виключають можливість встановлення судом факту перебування особи в момент вчинення злочину, передбаченого ч. 1 та ч.2 ст. 286 КК України, у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження всієї сукупності доказів, а не виключно результатами відповідного огляду.

Обов`язок доводити винуватість особи в межах кримінального провадження покладається на сторону обвинувачення. Всі сумніви по кримінальному провадженню трактуються на користь обвинуваченого. В ході судового розгляду не доведено, що обвинувачений ОСОБА_3 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував в стані алкогольного сп`яніння, отже винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України доказами наданими суду стороною обвинувачення не доведена.

Разом з тим, суд проаналізувавши в сукупності всі досліджені в судовому засіданні докази, які є належними та допустимими, кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 , який порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за ст.286 ч.1 КК України та вважає його винуватість у скоєнні вказаного кримінального правопорушення доведеною.

Ухвалою суду від 27.10.2022 кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000494 від 12.08.2021 по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що в дорожньо-транспортній пригоді винуватим є також і потерпілий, який змінив напрямок руху, суд не бере до уваги, оскільки вони суперечать іншим доказам, які були досліджені судом в судовому засіданні.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КПК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди повинні враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує його особу, який раніше скоював кримінальні правопорушення, однак в силу ст. 89 КК України є не судимий, що підтверджується відповідними судовими рішеннями; характеризується за місцем постійного проживання посередньо, відповідно до характеристики уповноваженої особи Миргородської міської ради; згідно довідки КНП «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, не має постійного місця роботи, висновок органу пробації, яким встановлено середній рівень ризику вчинення правопорушення повторно та доцільність призначення покарання без ізоляції від суспільства .

Тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КПК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КПК України, суд не вбачає.

Разом з тим, з урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, особи винного та негативних наслідків для здоров`я потерпілого,, що настали, характер та мотиви допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом не маючи права на керування транспортним засобом, його ставлення до цього порушення та поведінку після вчинення злочину (ненадання допомоги потерпілому безпосередньо після скоєння кримінального правопорушення та не вжиття будь-яких заходів по відшкодуванню шкоди потерпілому завданої ДТП з вини ОСОБА_3 ), суд приходить до висновку про не можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання. На думку суду призначення покарання у виді штрафу є недоцільним та може бути неефективним, оскільки у суду відсутні будь-які об`єктивні дані щодо матеріального становища обвинуваченого. Суд також позбавлений можливості призначити покарання у виді виправних робіт, оскільки обвинувачений не працює. На думку суду покарання у виді арешту відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності. При цьому суд переконаний, що враховуючи принципи індивідуалізації та співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, така міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року N 7 (із змінами і доповненнями позбавлення права керувати транспортними засобами може бути призначене судом як додаткове покарання незалежно від того, що особа вже позбавлена такого права в порядку адміністративного стягнення. Однак суд не вправі призначити це покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами.

Відповідно до повідомлення Територіального сервісного центру МВС №5344 від 13.01.2022 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчення водія не видавалось.

За таких обставин, враховуючи вищевказані роз`яснення суд вважає, що додаткова міра покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами застосовна бути не може, оскільки ОСОБА_3 не має права керувати, так як посвідчення водія йому не видавалося.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити в порядку визначному ст. 100 КПК України

Оскільки учасниками кримінального провадження в ході судового розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу не заявлялися, суд не вирішує питання обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 2, 7, 369-375, 395 КПК України, суд,

У х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, призначити покарання у виді арешту строком 4 (чотири) місяці без позбавлення права керування транспортними засобами.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з часу прибуття до установи виконання покарання.

Скасувати арешт майна здійснений на підставі ухвали слідчого судді від 13.08.2021.

Речові докази, які знаходяться на майданчику тимчасового тримання автомобілів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області (Полтавська область, м. Миргород вул. Я. Усика, 34) автомобіль марки Fiat Slito д.н.з. НОМЕР_1 - повернути власнику.

Речові докази, які знаходяться в камері схову Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області (Полтавська область, м. Миргород вул. Я. Усика, 34) мобільний телефон «Huawei» з салону автомобіля - повернути власнику.

Речові докази, які знаходяться на майданчику тимчасового тримання автомобілів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області (Полтавська область, м. Миргород вул. Я. Усика, 34) велосипед марки AZIMUT знищити.

Речові докази, які знаходяться в камері схову Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області (Полтавська область, м. Миргород вул. Я. Усика, 34) п`ять слідів рук на липких стрічках, змив з керма та ручки передніх дверей знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1716 ( одна тисяча сімсот шістнадцять) гривень 20 копійок процесуальних витрат.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу подано не було. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

СуддяОСОБА_1