Провадження № 1-кс/161/5321/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 22 вересня 2022 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -
В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на майно, яке 18.09.2021 року було вилучено під час проведення обшуку транспортного засобу марки «Ауді А6» неподалік буд. АДРЕСА_1 , у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на транспортний засіб марки «Ауді А6», 1999 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .
Клопотання вмотивовано тим, що працівниками УКР спільно із працівниками ВКП Луцького РУП в ході здійснення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки через транспортну компанію «Нова пошта» придбано пістолет «Blow» (з ознаками конструктивних змін) за грошові кошти в сумі 6000 грн.
11.01.2022 слідчим відділом Луцького РУП ГУНП у Волинській області відомості про дане кримінальне правопорушення внесено у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000043, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.
18.09.2022 в ході обшуку транспортного засобу марки «Ауді А6» неподалік буд. №15, що по вул. Соборна в м. Ромни, Сумська область, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Ауді А6», 1999 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .
19.09.2022 року слідчим СВ Луцького районного управління поліції ГУНП у Волинській області винесено постанову про визнання вилучених предметів речовими доказами.
В судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, попередньо подали заяву про слухання клопотання у їхній відсутності, а тому слідчий суддя приходить до висновку про розгляд клопотання на підставі наявних у ньому матеріалів із кримінального провадження. Відповідно до положень, передбачених ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, приходжу до висновку, що клопотання про арешт майна не підлягає до задоволення.
Згідно до вимог, передбачених ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Разом з тим, положеннями ст.ст.7 та 16 КПК України передбачено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим кодексом.
Ст.41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Разом з тим, визнання органами досудового розслідування майна, на яке просить слідчий накласти арешт, речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною підставою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінального правопорушенням, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. В межах даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді, від 14.09.2022 року було дано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу марки «Ауді А6», 1999 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 з метою відшукання та вилучення зброї та боєприпасів до неї, які свідчать про незаконну діяльність, пов`язану із незаконним поводженням зі зброєю.
Встановлено, що разом з тим, вилучений під час проведення вказаного обшуку автомобіль не містить ознак, передбачених ст.98 КПК України у межах пред`явленої ОСОБА_5 підозри. Окрім того, як було встановлено в судовому засіданні обшук автомобіля проводився з метою відшукання та вилучення зброї та боєприпасів до неї, які свідчать про незаконну діяльність, пов`язану із незаконним поводженням зі зброєю, а не вилучення вказаного транспортного засобу.
Крім цього, матеріалами клопотанні фактично не доведено, що вилучений автомобіль, має будь яке значення для даного кримінального провадження чи є об`єктом, знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а тому клопотання про на кладення арешту на майно до задоволення не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.42; 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, а саме на транспортний засіб марки «Ауді А6», 1999 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , відмовити.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна, згідно ч.3 ст.173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1