Справа №613/245/22 Провадження № 1-кс/613/107/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2022 року м. Богодухів
До суду надійшло клопотання слідчого відділення №2 СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене начальником Краснокутського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, за яким просить з метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на ніж кухонний з білою рукояткою, загальною довжиною 28 см., довжина леза 17 см., довжина рукоятки 11 см., лезо зі слідами речовини бурого-кольору; балон металевий циліндричної форми з кришкою, в середині мається характерний запах паливно-мастильних матеріалів; пластикове відро білого кольору в середині якого знаходиться подріблена рослинна речовина в сухому стані. Зберігання вищевказаних об`єктів здійснювати в камері схову СПД №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, за адресою: Харківська область, Богодухівський ( Краснокутського) район, смт. Краснокутськ, вул. Миру, б.170.
Встановлено, що 17.04.2022 року до чергової частини СПД № 2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області надійшло телефонне повідомлення про те, що на лінію "103", звернувся ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місцевий житель АДРЕСА_1 та повідомив про те, що 17.04.2022 року ОСОБА_5 перебував в своєму домоволодінні АДРЕСА_1 де перебував разом з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 житель АДРЕСА_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 жителька с. Мурафа, Богодухівського району, Харківської області та під час розмови у останніх виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 наніс ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ножові поранення, від яких ОСОБА_6 помер на місці, а ОСОБА_7 доставлена до Краснокутської ЦРЛ. Труп ОСОБА_6 направлено до Богодухівського РВ ХОБСМЕ.
17.04.2022 року на підставі ст.208 КПК України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15 п.1 ч.2 ст.115 КК України.
19.04.2022 року підозрюваному ОСОБА_5 слідчим суддею Богодухівського районного суду Харківської області було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
20.04.2022 року в період часу з 13 год. 47 хв. по 14 год. 29 хв. в ході проведення слідчого експерименту з участю підозрюваного ОСОБА_5 , який проводився за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: ніж кухонний з білою рукояткою, загальною довжиною 28 см., довжина леза 17 см., довжина рукоятки 11 см., лезо зі слідами речовини бурого-кольору; балон металевий циліндричної форми з кришкою, в середині мається характерний запах паливно-мастильних матеріалів; пластикове відро білого кольору в середині якого знаходиться подріблена рослинна речовина в сухому стані;
Під час проведення слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_5 пояснив, що вилучені речі в домоволодінні по АДРЕСА_1 належать йому.
Вилучені речі направлені на зберігання до камери схову речових доказів СПД №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, Богодухівський (Краснокутський) район, смт. Краснокутськ, вул. Миру, б.170 .
На теперішній час вищевказані речі відповідно до ч.1 ст.167 КПК України є тимчасово вилученим майном до вирішення питання про його арешт.
Слідча зазначає, що метою накладання арешту на вищезазначене майно є забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів, для призначення судових експертиз.
З метою виконання завдань кримінального провадження передбачених у ст.2 КПК України, а саме захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, слідча вважає, що є наступні підстави для позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вищевказаним майном виявленим та вилученим 22.04.2022 під час проведення слідчого експерименту з участю підозрюваного ОСОБА_5 ..
По-перше, у разі не запобігання ризикам відчуження, розпорядження та користування вищевказаним майном можуть бути втрачені докази вчинення кримінального правопорушення-злочину.
По-друге, у органу досудового розслідування є необхідність у проведенні судово-медичної, судово-імунологічних та інших експертиз, об`єктом дослідження яких буде саме вказане майно.
Як зазначає слідчий, необхідність у накладенні арешту виявленого та вилученого майна під час проведення слідчого експерименту полягає у запобіганні можливості його приховування, розпорядження та відчуження так, як у разі не запобігання таким ризикам можуть бути втрачені докази вчинення кримінального правопорушення-злочину.
Враховуючи вищевикладене, під час проведення досудового розслідування, на думку слідчої, виникла необхідність звернутися до слідчого судді з метою накладення арешту на : ніж кухонний з білою рукояткою, загальною довжиною 28 см., довжина леза 17 см., довжина рукоятки 11 см., лезо зі слідами речовини бурого-кольору; балон металевий циліндричної форми з кришкою, в середині мається характерний запах паливно-мастильних матеріалів; пластикове відро білого кольору в середині якого знаходиться подріблена рослинна речовина в сухому стані;
20.04.2022 слідчим винесено постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, а саме вище переліченого майна, яке було вилучено під час проведення слідчого експерименту з участю підозрюваного ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .
В даному випадку, як вказує слідчий, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, метою накладення арешту на вищевказане майно є необхідність його збереження в ході досудового розслідування в якості речових доказів.
Крім того, слідчий зазначила, що у органу досудового розслідування є необхідність у проведенні судово імунологічних, судово - цитологічних, криміналістичних та інших експертиз, інших необхідних слідчих дій, що може бути не можливим у разі не накладення арешту.
Прокурор в судове засідання не з`явився надав заяву, відповідно до змісту якої вказане клопотання підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, розгляд клопотання просить проводити за його відсутності. Згідно ч.1 ст.172 КПК України, його неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
В порядку ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Слідчий суддя, дослідивши надані документи та матеріали, а також витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання, в межах заявлених в ньому вимог, виходячи з наступного.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч.1 ст.173 КПК України).
Відповідно до змісту Протоколу проведення слідчого експерименту від 20 квітня 2022 року за адресою вул.Шишкіна с.Мурафа Богодухівського району Харківської області було виявлено та вилучено: ніж кухонний та балон.
Частина вказаного вище вилученого майна, а саме: ніж кухонний з білою рукояткою, загальною довжиною 28 см., довжиною леза 17 см., довжиною рукоятки 11 см., лезо зі слідами речовини бурого-кольору та балон металевий циліндричної форми з кришкою, в середині якого мається характерний запах паливно-мастильних матеріалів, підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна у вказаній частині, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, а саме: ножа кухонного з білою рукояткою, загальною довжиною 28 см., довжина леза 17 см., довжина рукоятки 11 см., лезо зі слідами речовини бурого-кольору та балону металевого циліндричної форми з кришкою, в середині мається характерний запах паливно-мастильних матеріалів, враховує можливість використання їх як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна в цій частині підлягає задоволенню.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Що стосується іншого вилученого майна, а саме: пластикового відра білого кольору в середині якого знаходиться подрібнена рослинна речовина в сухому стані, то слідчий суддя зазначає, що з клопотання слідчого про арешт майна не вбачається, що дане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Крім того, наявні матеріали додані до клопотання не містять відомостей щодо його вилучення.
Згідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Так, ч.2 ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно, у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.
Слідчий суддя, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статтей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту на майно та, відповідно, накладається арешт на майно слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.
Однак, слідчим в клопотанні не доведено належних та переконливих обставин, які свідчили би про те, що майно в цій частині, про арешт якого порушується питання у клопотанні, є предметом, знаряддям злочину, містять на собі його сліди або здобуте злочинним шляхом.
Так, клопотання слідчого про арешт майна не містить належного обґрунтування на підтвердження того, що пластикове відро білого кольору в середині якого знаходиться подріблена рослинна речовина в сухому стані є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуті злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримані за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правничого характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом1частини другої статті 170цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність(якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1)можливість спеціальної конфіскації майна(якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою(якщо арешт майн накладається у випадку,передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також щодо необхідності такого арешту.
Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України.
Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.
В ч.5 ст.132 КПК України зазначено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Між тим, клопотання в цій частині належним чином не обґрунтоване і не в повному обсязі відповідає вимогам ст.171 КПК України.
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку щодо відмови у задоволенні клопотання в частині арешту пластикового відра білого кольору в середині якого знаходиться подріблена рослинна речовина в сухому стані, оскільки слідчий не довів достатність підстав вважати, що дане майно є речовим доказом і має доказове значення для забезпечення саме даного кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, не свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні обставин та доданих до нього матеріалах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна у вказаній частині. Крім того, матеріали додані до клопотання не містять підтвердження того, що вказане майно є тимчасово вилученим.
Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 171-173, 376 КПК України, -.
Клопотання старшого слідчого відділення №2 СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Накласти арешт на ніж кухонний з білою рукояткою, загальною довжиною 28 см, довжина леза 17 см, довжина рукоятки 11 см та балон металевий циліндричної форми з кришкою - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Зберігання вищевказаного майна здійснювати в камері схову речових доказів СПД №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, за адресою: вул.Миру,170 смт.Краснокутськ Богодухівського району Харківської області.
В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя