Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1020/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2022 р. м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальній справі за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вакулиха, Полтавської області, громадянки України, українки, неодруженої, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої згідно ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Олевського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 09.06.2019 близько 17 години ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні сільською клубу в АДРЕСА_2 , маючи на меті придбати продукти харчування шляхом обману, в цей же день та час дала ОСОБА_5 одну сувенірну купюру номіналом 200 гривень, на якій мається напис «це не гроші не приколи». Таким чином, ввівши в оману ОСОБА_5 , що дана купюра відповідно являється національною, що перебуває в обігу та є законним платіжним засобом на території України, ОСОБА_6 , нічого не підозрюючи передала дану купюру ОСОБА_7 . Цього ж дня ОСОБА_7 , також в свою чергу нічого не підозрюючи, що дана купюра є сувенірною та не перевіряючи її пішла до місцевого магазину в АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 , де придбала продукти харчування та пляшку горілки, при цьому розрахувавшись сувенірною купюрою номіналом 200 гривень, на якій мається напис «це не гроші це приколи». В подальшому ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_7 спожили придбане спиртне та продукти харчування, в результаті чого заподіяла потерпілій матеріальний збиток на суму 200 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 того ж дня близько 19.00 години, зайшовши на подвір`я ОСОБА_10 в АДРЕСА_2 , маючи на меті придбати продукти харчування шляхом обману, в цей же ж день та час, зловживаючи довірою, передала ОСОБА_10 сувенірну купюру номіналом 200 гривень, на якій мається напис «це не гроші це приколи». Таким чином, ввівши в оману ОСОБА_10 , що дана купюра являється національною валютою, що перебуває в обігу та є законним платіжним засобом на території України. ОСОБА_10 в цей же ж день та час, не підозрюючи, що дана купюра є сувенірною та не перевіряючи її, пішов до магазину в АДРЕСА_3 , де придбав продукти харчування та горілку, за які розрахувався сувенірною купюрою номіналом 200 гривень, на якій мається напис «це не гроші це приколи», яку дала йому ОСОБА_4 .

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України (у редакції 2019 року), як заволодіння чужим майном шляхом обману.
У відкритому судовому засіданні прокурор Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , посилаючись на ст. 5, 190, 12, 49 КК України (у чинній редакції) заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, так як ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненого 09.06.2019 року, за ч. 1 ст. 190 КК України, однак фактично на час розгляду кримінального провадження скоїла кримінальний проступок.
Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання прокурора та просила його задовольнити.
Потерпіла ОСОБА_8 надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності, а саме 09.06.2019 року.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченій ОСОБА_4 , вчинено 09.06.2019 року.
Тому, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України (у редакції станом на момент вчинення), у якому обвинувачується 09.06.2019 року, згідно ст. 12 КК України (у редакції станом на момент вчинення) є злочином невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України (у чинній редакції, згідно ст. 12 КК України (у чинній редакції), на момент розгляду справи у суді є кримінальним проступком, за який передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.
Оскільки порівняльний аналіз положень ст.ст. 12, 49, ч.1 ст. 190 КК України свідчить про те, що чинна редакція Закону на момент розгляду справи у судовому засіданні покращує становище обвинуваченого, суд вважає за можливе застосувати правові норми Кримінального Закону в чинній редакції на момент розгляду справи у суді, застосувавши ст.5 КК України та ч. 2 ст.12 КК України, згідно якої кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу у розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Згідно п. 2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинене, тобто, згідно обвинувального акту 09.06.2019 року.
З дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення станом на день розгляду справи у суді 21.10.2022 року пройшло більше 3 років, що є підставою для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за п. 2 ч.1 ст.49 КК України (у чинній редакції).
Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).
Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 надала свою згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності за нереабілітуючих підстав і закриття кримінального провадження відносно неї з цих підстав.
Суд вважає обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст. 190 КК України в чинній редакції фактичним обвинуваченням у скоєнні кримінального проступку на момент розгляду справи судом.

Слід зазначити, що Велика палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17, провадження №13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.
Окрім цього, у постанові від 26 березня 2020 року (справа №730/67/16-к, провадження №51-6463км19) колегією суддів ККС зроблено висновок про те, що передбачений законом (ст.49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого з огляду на те, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_4 , є кримінальним проступком, та з моменту його скоєння минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, у розумінні ст.49 КК України, не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак слід задовольнити клопотання прокурора та звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно неї кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України (в чинній редакції).
Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.
Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.
Витрати на залучення експерта відсутні.
У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі ст.ст. 5, 12, п. 2 ч. 1 ст. 49, ч.1 ст. 190 КК України, керуючись ст.ст. 18, 284-286, 288, 369-372 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури про закриття кримінального провадження і звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України (у чинній редакції) у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України (у чинній редакції) на підставі п. 2 ч. 1 ст.49 КК України (у чинній редакції), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.190 КК України (у чинній редакції) - закрити.

Речові докази:
-різнокольоровий аркуш паперу, схожий на купюру номіналом 200 гривень: з однієї сторони купюри є написи «Двісті гришок УРУВАЙ, це не гроші це приколи», а також зображення жінки, де під даним зображенням є напис «мати ОСОБА_11 »; з іншої сторони купюри наявне зображення птаха лелеки та замку та присутні написи «це не гроші це приколи, двісті гришок УРУВАЙ, в`їзна вежа Луцького замку»;
-різнокольоровий аркуш паперу, схожий на купюру номіналом 200 гривень: з однієї сторони купюри є написи «Двісті гришок УРУВАЙ, це не гроші це приколи», а також зображення жінки, де під даним зображенням є напис «мати ОСОБА_11 »; з іншої сторони купюри наявне зображення птаха лелеки та замку та присутні написи «це не гроші це приколи, двісті гришок УРУВАЙ, в`їзна вежа Луцького замку», - залишити в матеріалах справи.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення, а особами, які не були присутніми під час оголошення ухвали у той же строк після отримання її копії.

Суддя: ОСОБА_1