В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2022 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Рівному обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №00001265 від 20.08.2022 року, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, з неповною вищою освітою, студента, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , у травні 2022 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, в порушення вимог Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340, перебуваючи в м. Рівне, маючи умисел на пособництво в підробленні посвідчення водія, з метою його подальшого використання для уникнення відповідальності за керування транспортними засобами без посвідчення водія, що відповідає категорії «В», не отримувавши посвідчення водія з категорією «В», через мережу Інтернет надав свої анкетні дані та своє фотозображення невстановленій досудовим розслідуванням особі, матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, в подальшому отримав підроблене посвідчення водія на своє ім`я.

Таким чином, ОСОБА_4 надав можливість невстановленій слідством особі, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, внести неправдиві відомості в бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03.05.2022, який не відповідає аналогічним бланкам посвідчення водія, що перебувають в офіційному обігу на території України, способам друку та елементам захисту, яке надає право керування транспортним засобом, містить відомості про володільця, офіційно посвідчує його особу та правовий статус і яке є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка посвідчує факт можливості керування транспортними засобами відповідної категорії та здатне спричинити наслідки правового характеру і видається повноважними (компетентними) особами органів державної влади.

Невстановлена слідством особа, в невстановлений час, в невстановленому місці, підробила посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 видане 03.05.2022, бланк якого не відповідає аналогічним документам що перебувають в офіційному обігу на території України, та внесла в нього анкетні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим внесла неправдиві відомості про право ОСОБА_4 керувати транспортними засобами. Після чого невстановлена особа, за невстановлених обставин, передала підроблене посвідчення водія з внесеними неправдивими відомостями про право керувати транспортними засобами.

Своїми умисними діями, які виразилися у пособництві підроблення офіційного документа, який видається установою, яка уповноважена на виконання функцій держави, яка має право видавати документи, і який надає права або звільняв від обов`язків, з метою використання його особою, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що посвідчення водія, яке видається в сервісних центрах МВС, йому не видавалось, усвідомлюючи фактичну неможливість керування транспортними засобами, маючи умисел на використання завідомо підробленого документу, в порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України №340 від 08.05.1993 «Про затвердження положення про порядок видачі посвідчення водія та допуск громадян до керування транспортним засобом», за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, придбав завідомо підроблений документ посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03.05.2022, куди попередньо було внесено дані про особу останнього, яке згідно висновку судової технічної експертизи документів не відповідає аналогічним бланкам посвідчення водія, що перебувають в офіційному обігу на території України, способам друку та елементам захисту, та яке виконане за допомогою пристрою з термосублімаційним способом нанесення зображення.

У подальшому, 20 серпня 2022 року, близько 17 год. 10 хв., ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Mercedes С220» із реєстраційним номером НОМЕР_2 , у м. Рівне, вул. Г. Сагайдачного, 9 був зупинений працівниками Патрульної поліції в Рівненській області, та достовірно знаючи про те, що вказане посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03.05.2022 є підробленим, використав його, а саме пред`явив працівникам поліції на законну вимогу.

Своїми умисними діями, які виразилися у використанні завідомо підробленого документа, ОСОБА_4 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

У ході досудового розслідування, на підставі ст. ст. 468-472 КПК України, між прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з угодою, підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.
У судовому засіданні прокурор зазначила, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні повністю визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, вказав, що час, місце та спосіб вчинення ним кримінальних правопорушень в обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості викладені вірно. У вчиненому щиро розкаявся. Зазначив, що повністю розуміє наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. При цьому зазначив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Захисник ОСОБА_5 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, при цьому зазначив, що при укладенні угоди між обвинуваченим та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, угода укладена добровільно, без застосування насильства, примусу чи погроз.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши угоду про визнання винуватості, суд прийшов до висновку, що укладена угода підлягає затвердженню з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468 - 475 цього Кодексу.
Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані як кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, тобто пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його особисто, яке згідно з ч. 2 ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, та за ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа, яке згідно з ч. 4 ст. 12 КК України, також відноситься до кримінальних проступків.
Обвинувачений ОСОБА_4 попереджений про наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України щодо обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, повністю усвідомлює характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, і інші заходи, які можуть бути застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України.
Угода про визнання винуватості укладена обвинуваченим добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу чи погроз.
Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості в даному кримінальному провадженні відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України.
Умови угоди не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання визначена в межах, передбачених санкціями ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.
Згідно з ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.
На підставі наведеного, враховуючи, що угода про визнання винуватості, укладена між сторонами даного кримінального провадження, повністю відповідає встановленим кримінальним процесуальним законодавством вимогам, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України накладений арешт згідно ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 30.08.2022 року слід скасувати.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Також з обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно стягнути витрати за проведення експертизи.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 174, 368, 370, 371, 374, 394, 395, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 серпня 2022 року між прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання, затверджене угодою, а саме:
- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі п`тдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1 887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) гривень 80 копійок за проведення експертизи.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 30.08.2022 року, на посвідчення водія № НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.05.2022.
Речовий доказ: посвідчення водія № НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.05.2022, яке передане на відповідальне зберігання до кімнати речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області знищити.
Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1