Справа № 559/667/22
Провадження № 1-кп/559/132/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2022 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дубенського міськрайонного суду Рівненської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 11.02.2022 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дубно, Рівненської області, громадянин України, неодружений, із середньою-спеціальною освітою, раніше судимий: 16 жовтня 2003 року Дубенським міським судом Рівненської області за ст. 185 ч. 3, ст.ст. 75, 76 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік; 5 жовтня 2010 року Дубенським міськрайонним судом за ст. 185 ч. 3, ст.ст. 75, 76 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 12 листопада 2010 року Дубенським міськрайонним судом за ст 185 ч. 2, ст. 70 ч. 4, ст. 75 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки; 1 лютого 2011 року Дубенським міськрайонним судом за ст. 185 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України на 4 роки позбавлення волі, ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 5 червня 2014 року звільнений від відбування покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року; 20 жовтня 2015 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за вчинення злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2, ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки; 15 листопада 2017 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області, за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 3 роки 7 місяців позбавлення волі з урахуванням вироку Апеляційного суду Рівненської області від 06 березня 2018 року; Дубенським міськрайонним судом 13.07.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю покарання; востаннє вироком Дубенського міськрайонного суду від 09.04.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1

- за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 , будучи засуджений вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 09.04.2020 за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, належних висновків для себе не зробив та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин, а саме 09.02.2022, близько 17 години 31 хвилина, перебуваючи по вулиці Сурмичі, в м. Дубно, Рівненської області, поблизу будинку №101, де користуючись тимчасовою відсутністю нагляду за його діями з боку власника та інших сторонніх осіб, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, діючи повторно, викрав гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 3550 гривень 00 копійок та 100 доларів США (відповідно до курсу НБУ станом на 09.02.2022 курс долара США по відношенню до гривні становить 27 гривень 96 копійок за 1 долар США), що становило 2796 гривень, які належать ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, вказав, що дійсно викрав гаманець із грошима, частину грошей віддав своєму другу, а частину витратив сам. Зазначив, що гаманець викинув. Щиро розкаюється, вибачається у потерпілого. Визнає повністю заявлений цивільний позов. Просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні вказав, що дійсно мав порт-моне, у якому знаходилися 100 доларів США та 3550 грн, які він поклав туди, бо мав заплатити за ремонт автомобіля. Однак дане порт-моне з грошима і іншими речами пропало, та через декілька днів ОСОБА_4 зі своїм товаришем зв`язалися з ним і повідомили, що мають його документи, які можуть повернути. Права і реєстраційний документ на автомобіль він забрав, однак коштів ОСОБА_4 не повернув.Тому потерпілий заявив цивільний позов про стягнення коштів у виді стягнення матеріальної та моральної шкоди, який підтримує у повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор і потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, а здійснити розгляд справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями таємно викрав чуже майно (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який не працює, не є інвалідом, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, вчинив даний злочин під час іспитового строку, не зробив для себе належних висновків. В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, повністю визнав цивільний позов як щодо матеріальної шкоди, так і моральної шкоди, завданих злочином. Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене реальне покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідків, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та визнання цивільного позову у повному обсязі, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого, позицію потерпілого, суд вбачає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в розмірі, ближчому до мінімального. А, враховуючи, що такий злочин вчинено в період іспитового строку, до цього покарання суд вбачає підстави частково приєднати покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі.

Окрім того, потерпілий подав цивільний позов, який обвинувачений визнав у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1166, 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на безумовне визнання позову ОСОБА_4 , суд вбачає підстави для його задоволення.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався, а відтак вирок необхідно привести до виконання з дня набрання ним законної сили, а покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_4 .

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 185 КК України, ст. 100, ч. 2 ст. 124, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте ОСОБА_4 покарання за вироком Дубенського міськрайонного суду від 09 квітня 2020 року та остаточно призначити до відбування ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Задовольнити цивільний позов та стягнути з ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_1 , виданий 22.04.2004) на користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду у розмірі 3550 гривень, 100 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.02.2022 становить 2796 грн та моральну шкоду у розмірі 5000 грн, а в загальному суму у розмірі 11 346 (одинадцять тисяч триста сорок шість) гривень.

Речові докази:

-оптичний диск DVD-R з відеозаписами з камер відеоспостереження, які встановлені по вул. Сурмичі, в м. Дубно, Рівненській області залишити при матеріалах кримінального провадження;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 вважати повернутим власнику ОСОБА_6 згідно збережної розписки.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду та дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1