Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/535/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2022 року. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора та обвинуваченому:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Левківки Новоархангельського району Кіровоградської області, українцю, громадянину України, одруженого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , раніше не одноразово судимого;
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 жовтня 2022 року включно.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Новоархангельського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000546 стосовно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні злочинів за ч.2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Під час судового розгляду прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою.
Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2022 року, зокрема, стосовно ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 жовтня 2022 року включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції вказав, що кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , є умисними, тяжким та особливо тяжким, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки діяння. Обвинувачений не працевлаштований, а отже суспільно-корисною діяльністю не займається, може переховуватись від суду, оскільки відразу після вчинення кримінального правопорушення намагався зникнути з місця події та втікав при переслідуванні поліцейськими, раніше судимий за скоєння злочинів пов`язаних із насильницькими діями, застосуванням зброї та незаконним обігом зброї, а тому у суду є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може продовжити вчиняти інші злочини, ухилятись від суду, перешкоджати подальшому кримінальному провадженню, тобто схильний до вчинення нових злочинів і розгляд даної справи на даний час завершити неможливо.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що тривалий час ОСОБА_7 перебуває під вартою, судовий розгляд справи по суті не розпочався. Так як ОСОБА_7 є особою похилого віку, має хронічні захворювання то перебування тривалий час під вартою негативно впливає на його стан здоров`я. В 2014 році добровільно став до лав ЗСУ та брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. ОСОБА_7 є особою похилого віку, пенсіонер, позитивно характеризується за місцем проживання, має сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання, проживає з дружиною ОСОБА_8 . Має захворювання з діагнозом Ішемічна хвороба серця, Атеросклеротичний кардіосклероз, Дисцеркуляторна енцефатопатія. В зв`язку з викладеним після виписки з лікарні ї буде необхідний сторонній догляд та допомога за місцем проживання. Так як вона проживає тільки з обвинуваченим. Потерпілі проживають в іншій області (м. Дніпро) ніколи раніше не були знайомі з обвинуваченим та з ним не пересікалися ні по роботі, ні в особистому житті, ніяких доказів існування будь-яких неприязних відносин чи інших мотивів для вчинення злочину немає. Свідки переважно це працівники поліції, які проводили затримання обвинуваченого та першочергові слідчі дії. Цивільний позов по справі не заявлявся.

На даний час запобіжних захід тримання під вартою був неодноразово продовжений та кожного разу прокурором вказувалися одні і ті ж ризики. На даний час в суді сторона обвинувачення може обгрунтувати тільки ризик пов`язаний з можливою тяжкістю покарання, яке у випадку доведення вини обвинуваченого може бути до нього застосовано, але цей ризик ґрунтується на припущенні і без доказів сторони обвинувачення не може.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Прокурор, обвинувачений та захисник, клопотань про участь сторін під час розгляду апеляційної скарги не заявляли, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме кримінальні правопорушення, в яких обвинувачується ОСОБА_7 є: умисними, тяжким та особливо тяжким, санкції тяжчої статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років.

Окрім цього, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_7 , не працевлаштований, а отже суспільно-корисною діяльністю не займається, може переховуватись від суду, оскільки відразу після вчинення кримінального правопорушення намагався зникнути з місця події та втікав при переслідуванні поліцейськими, раніше судимий за скоєння злочинів пов`язаних із насильницькими діями, застосуванням зброї та незаконним обігом зброї, а тому є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може продовжити вчиняти інші злочини, ухилятись від суду, перешкоджати подальшому кримінальному провадженню, тобто схильний до вчинення нових злочинів і розгляд даної справи на даний час завершити неможливо.

Також те, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою, не змінились, та не зменшилися, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, також, відсутність у матеріалах справи даних про появу нових обставин, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу або про існування інших перешкод для тримання обвинуваченого під вартою.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зникли та не зменшилися, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені мотиви.

Також суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про недоцільність визначення розміру застави у зв`язку із тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.
Доводи апеляційної скарги з приводу того, що недоведені прокурором наявність ризиків та не надано жодних доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали правильно встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що також підтверджується матеріалами справи.

Оскільки жодних переконливих доказів з приводу того, що зменшились ризики передбачені ст. 177 КПК України, до суду апеляційної інстанції надано не було.

Крім того, на переконання колегії суддів інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції. Крім того, враховуючи вище викладене, колегія суддів, із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого судом першої інстанції рішення колегією суддів не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_6 , а тому ухвалу суду першої інстанції стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 від 25 серпня 2022 року, залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 25 серпня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 жовтня 2022 року включно залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)