Єдиний унікальний номер 205/6098/22
Провадження № 1-кп/205/908/22
У Х В А Л А
про обрання запобіжного заходу

03 жовтня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження №0000748 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карла Лібкнехта, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, розлучений, офіційно непрацевлаштований, має неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка разом з ним не проживає, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 було заявлено клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому прокурор зазначив, що на його думку наявні ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховування від суду, ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків та ризик вчинення інших кримінальних правопорушень. Зокрема, прокурор зазначив, що обвинувачений, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, у зв`язку з тим, що обвинувачений не працевлаштований, не має дружини, проживає за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації у свого знайомого, будь-яких родичів у місті Дніпрі в нього немає, на утриманні особи також відсутні. Таким чином у обвинуваченого відсутні будь-які соціальні важелі впливу, які б могли стримати його від спроби переховуватися від органу досудового розслідування. Також, прокурор вказав, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадження, так як йому відоме їх місце проживання, номера мобільних телефонів, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений може шляхом залякування, погроз або у інший спосіб схилити їх до зміни наданих показів або відмови від них під час судового розгляду, на що також вказує насильницький характер вчиненого злочину. Окрім того, прокурор зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 може вчинити інше корисливе кримінальне правопорушення, так як останній є раніше засудженим за вчинення корисливого злочину, судимість за яке не знята та не погашена у законному порядку, а також не має джерела доходу, що свідчить про можливість повторного вчинення ОСОБА_3 корисливих злочинів для підтримання свого існування.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на наявність у нього на утриманні матері похилого віку, яка потребує в його догляді, а також на те, що він не збирається ухилятися від суду.

Захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні також заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу та додані до нього матеріали, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого, захисника, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

З контексту ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений, може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд приходить до висновку про доведеність ризиків переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 не має постійного офіційного місця роботи, не одружений та не має на утриманні дітей, тобто відсутні соціальні важелі впливу, що можуть утримати його за місцем мешкання, що додатково обумовлює існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

Суд вважає, що зазначені прокурором ризики незаконного впливу обвинуваченим ОСОБА_3 на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні доведені, оскільки не допитані у судовому засіданні та обвинуваченому їх місце проживання, номера мобільних телефонів, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений може шляхом залякування, погроз або у інший спосіб схилити їх до зміни наданих показів або відмови від них під час судового розгляду.

Також, суд вважає доведеним ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, оскільки встановлено, що останній є раніше засудженим за вчинення корисливого злочину, судимість за яке не знята та не погашена у законному порядку, а також не має джерела доходу, що свідчить про можливість повторного вчинення ОСОБА_3 корисливих злочинів для підтримання свого існування.

Окрім того, відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання або продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд враховує у сукупності всі обставини, а саме вік обвинуваченого, стан його здоров`я, відсутність у нього соціальних зв`язків та родини, а також відсутність неповнолітніх дітей.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, а саме ризику переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, що унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Інші, більш м`які запобіжні заходи, на думку суду, не спроможні забезпечити належне виконання ОСОБА_3 процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Крім того, з урахуванням того, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, поєднаного із застосуванням насильства, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України вважає недоцільним визначати обвинуваченому ОСОБА_3 розміру застави, в якості альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.110, 177, 178, 183, 331, 369, 371, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 01 грудня 2022 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1