Справа № 446/891/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2022 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000359 від 02.06.2022 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поршково, Перечинського району Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, жителя АДРЕСА_1 , маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше судимого Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за ч.1 ст.126 -1 КК України, не депутата, -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 390-1 КК України
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

05.04.2022 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.126-1 КК України та призначено йому покарання у виді 240 (двісті сорок) годин громадських робіт. Відповідно до ч.2 ст.76 КК України щодо ОСОБА_3 застосовано обмежувальні заходи строком на три місяці, передбачені ч.1 ст.91-1 КК України, у вигляді: 1) заборони перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) заборони наближатися на відстань менше 200 метрів до місця постійного проживання постраждалої особи ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) направити ОСОБА_3 для проходження програми кривдників.
Так, 27.05.2022 о 23год. 30хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , а саме ображав її нецензурною лайкою, шарпав за верхній одяг, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП, чим порушив обмежувальні заходи, передбачені статтею 91-1КК України згідно вироку Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05.04.2022.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України - умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, визнав повністю, надав детальні показання про мотиви та обставини вчинення кримінального проступку. Вказав, що про наявність обмежувального припису та наявної заборони перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_5 йому було достеменно відомо, однак, 27.05.2022 він перебував в стані алкогольного сп`яніння та вирішив піти до дружини, за місцем її проживання. Прийшовши до неї, він приніс дітям морозива, натомість ОСОБА_5 викликала працівників поліції. Розуміє, що вчинив неправильно, про вчинене шкодує.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання, в якому просить суд не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю.
Судом з`ясовано, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає. Прокурор в свою чергу також не оспорював фактичні обставини, при яких вчинено кримінальне правопорушення, сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.
В судовому засіданні учасники судового провадження не заперечили проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, сторонам було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому суд за даних обставин визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.
Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому проступку ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, і тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості, а також на досліджених матеріалах кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України доведена в повному обсязі.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінальних правопорушень і після вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Так кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 67 КК України відсутні.
Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше судимий, судимість не погашена, не одружений, на утриманні має троє дітей, не працюючий, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, згідно наданої характеристики за місцем проживання характеризується негативно. При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкції ст. 390-1 КК України у виді обмеження волі, оскільки виключно такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, позитивні характеризуючи дані про особу винного, а саме те, що на час розгляду справи повністю визнав свою вину, а отже, готовий нести кримінальну відповідальність, ставлення винного до вчиненого та його наслідків, пом`якшуючі обставину у вигляді щирого каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також всі обставини справи в сукупності, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без відбування покарання, а тому вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст.76 КК України, що буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід не обирався.
Речових доказів та процесуальних витрат не має.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати виним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного ) року обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді одного року обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі вимог ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Іспитовий строк засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення цього вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1