Справа № 308/8389/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.10.2022 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Мукачево, Закарпатська область, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, пенсіонера, одруженого, учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000385, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2020,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000385, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2020.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 19.08.2020, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, переслідуючи корисливий мотив, незаконно придбав у невстановлених осіб та спосіб 109,856 кг бурштину, що не піддавався обробці (сировина), який відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» та Переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 827 від 12.11.1994, відноситься до дорогоцінного каміння органогенного утворення природного походження в стані сировини, вартістю 172357,09 грн., та не маючи при цьому відповідних документів, які б підтверджували законність походження даного бурштину, перемістив його до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав його до 19.08.2020.

У подальшому, ОСОБА_4 , будучи засновником та фактичним власником ТОВ «Закарпатєвролінії» та обізнаним щодо порядку та розкладу міжнародних пасажирських перевезень товариством, організував перевезення зазначеного бурштину від місця зберігання, тобто від місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до невстановленого досудовим розслідуванням місця через міжнародний автомобільний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Чоп» Закарпатської митниці Держмитслужби України, що розташований за адресою: с. Соломоново, Ужгородський район, Закарпатська область.

Зокрема, з метою перевезення за межі території України у невстановлений досудовим слідством спосіб ОСОБА_4 , не повідомивши про свої злочинні наміри водіїв транспортного засобу, 19.08.2020, в другій половині дня, помістив незаконно придбаний ним бурштин масою 109,856 кг, вартістю 172357,09 грн., який зберігав за місцем проживання без відповідних документів, у спеціально облаштовану схованку над лівим переднім колесом автобусу загальний автобус D, д/н НОМЕР_1 , марки «Wanhool» моделі «100 COACH», який перебував у користуванні ТОВ «Закарпатєвролінії», та 20.08.2020 передав вказаний транспортний засіб із прихованим у ньому бурштином одному із водіїв ТОВ «Закарпатєвролінії», якому не було відомо про його наявність, для виконання рейсу Мукачево-Кошіце. Однак 20.08.2020, о 16.10 год., під час митного контролю через міжнародний автомобільний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Чоп» Закарпатської митниці Держмитслужби України, зазначене каміння бурштину було виявлено та вилучено працівниками правоохоронних органів.

Отже, своїми умисними діями ОСОБА_4 незаконно придбав, зберігав та організував перевезення бурштину вагою 109,856 кг, законність походження якого не підтверджується відповідними документами, вартість якого станом на 20.08.2020 становила 172357,09 грн., що у 100 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є значним розміром.

04.10.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240-1 КК України.

Слідчий вказує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 240-1 КК України, повністю підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: рапортом старшого оперуповноваженого з ОВС 4-го сектору відділу БКОЗ УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_7 від 20.08.2020; повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 про виявлений злочин від 20.08.2020; протоколом огляду місця події від 20.08.2020; іншими матеріалами в їх сукупності.

Як зауважує слідчий, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких, і за який йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до семи років з конфіскацією майна.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні.

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Зокрема, ОСОБА_4 , усвідомлюючи неминучість покарання за вчинення цього злочину, який класифікується у відповідності до ст. 12 КК України як тяжкий злочин, має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення притягнення до відповідальності за вчинення правопорушення, в якому він обґрунтовано підозрюється. Розглядаючи ймовірність настання зазначеного ризику, слідчий просить врахувати, що підозрюваний ОСОБА_4 є засновником товариства, яке займається міжнародними пасажирськими перевезеннями та одночасно здійснює рейси з міжнародних перевезень в якості водія, що надає йому можливість навіть у період дії воєнного стану залишити межі України та виїхати за кордон, так як вік його більше 60 років (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Також підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення даного злочину, може незаконно впливати на осіб, які допитані в якості свідків у даному кримінальному провадженні, а деякі свідки ще не встановлені та не допитані, шляхом їх підкупу або залякування (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Крім того, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий вказує, що з метою запобігання вчинення підозрюваним ОСОБА_4 будь-якої з вищеописаних дій виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного. Крім того, за допомогою застосування до ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Орган досудового розслідування вважає, що є обґрунтовані підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю, оскільки із вищеперерахованих обставин інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти вищеописаним ризикам та забезпечити належну поведінку підозрюваного.

На підставі наведеного, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування засобів електронного контролю.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити, посилаючись на наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваній обґрунтовано інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240-1 КК України, а також, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які наведені у внесеному клопотанні.

Захисник у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання про обрання відносно його підзахисного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, зауваживши, що ризики, наведені у клопотанні, є непідтвердженими, підозрюваний свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнає, з`являвся на всі виклики слідчого для допиту.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, повідомивши, що на даний час він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000385, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240-1 КК України.

04.10.2022 у рамках даного кримінального провадження повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240-1 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: незаконне придбання, зберігання та перевезення бурштину, законність походження якого не підтверджується відповідними документами, вчинене у значних розмірах.

Відповідно до ст. 131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 2 ст. 181 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240-1 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до семи років з конфіскацією майна.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , а виходячи лише з фактичних даних, що містяться у доданих до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про наявність обґрунтованої підозри на даному етапі досудового розслідування, яка за матеріалами клопотання підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом старшого оперуповноваженого з ОВС 4-го сектору відділу БКОЗ УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_8 про виявлений злочин від 20.08.2020; повідомленням Чопського прикордонного загону ДПС України про виявлений злочин від 20.08.2020; протоколом огляду місця події від 20.08.2020; висновком експерта за результатами проведення судової гемологічної експертизи у даному кримінальному провадження від 08.11.2021 № 23819/20-34/32458/32549/21-34; протоколами допиту свідка ОСОБА_9 від 27.07.2022.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні та доданих до клопотання.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04), рішення від 21.04.2011) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Водночас, слідчий суддя зазначає, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 240-1 КК України, вік підозрюваного, який є пенсіонером, стан його здоров`я, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність у нього постійного місця роботи (є засновником ТОВ «Закарпатєвролінії»), репутацію підозрюваного, який за місцем роботи характеризується позитивно, майновий стан підозрюваного, відсутність судимостей у підозрюваного, який у порядку ст. 89 КК України раніше не судимий.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Між тим, тяжкість інкримінованого особі злочину, так само як суворість можливої санкції не можуть слугувати єдиними підставами для тримання особи під вартою. Існування обґрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого правопорушення хоч і є важливим фактором, не може бути єдиною підставою для виправдання тривалого періоду запобіжного ув`язнення (рішення ЄСПЛ у справі «Калашников проти Росії, Kalashnikov v. Russia» від 24 червня 2002 року, заява № 47095/99, п. 116). Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку. У цьому контексті мають враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, а також міжнародні контакти (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії, W v. Shitzerland» від 26 січня 1993 року Серія А, № 254-А, п. 33).

За результатами розгляду даного клопотання слідчим суддею встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється та суворість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, що оцінені в сукупності з даними про особу підозрюваного.

Ризик, який дає достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити спроби протидії кримінальному провадженню у формі, що передбачена п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає наявним у зв`язку із встановленням обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Доводи сторони обвинувачення про існування інших ризиків, про які зазначено у клопотанні, належним чином не обґрунтовані та не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, у зв`язку із чим не враховується слідчим суддею при обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Стороною обвинувачення на підтвердження необхідності застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту не надано жодного підтвердження та не наведено достатніх доводів на обґрунтування застосування саме такого запобіжного заходу.

Відтак, оцінюючи доводи сторони обвинувачення про необхідність застосування відносно підозрюваного цього запобіжного заходу, слідчий суддя констатує, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, передбаченому ст. 177 КПК України., який наведеного у клопотанні та встановлено слідчим суддею можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_4 , та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, стороною обвинувачення не доведено на даному етапі досудового розслідування необхідність застосування відносно нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з метою запобігання ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, а тому в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту слід відмовити.

Разом з тим, беручи до уваги наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти зазначеному ризику.

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладені на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177-179, 186, 194, 196, 309, 376, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240-1 КК України, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Виконання зазначених обов`язків покласти на підозрюваного ОСОБА_4 до 02 грудня 2022 року, включно.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Підозрюваного ОСОБА_4 письмово під розпис повідомити про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 18 жовтня 2022 року о 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1