Справа № 549/181/22
Провадження № 1-кп/549/60/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2022 року Чорнухинський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнухи кримінальне провадження №0000149 від 20.07.2022 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Марганець Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта базова середня, не перебуваючого на військовому обліку, в силу ст.89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 17 липня 2022 року, близько 14 год. 00 хв., знаходячись в будинку господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де на грунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком по голові зліва та царапини нігтями по обличчю ОСОБА_5 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: садна в ділянці лоба зліва, садна в ділянці спинки носа, які згідно висновку судово-медичної експертизи №156 від 28.07.2022 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченому ч.1 ст.125 КК України, а саме у нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень.
Прокурор Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, визначивши наступний порядок дослідження доказів: допитати потерпілу, допитати обвинуваченого, дослідити характеризуючи матеріали на особу обвинуваченого.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. В своїх діях щиро розкаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним кримінального проступку. Докази його вини, здобуті досудовим розслідуванням визнав повністю і не оспорював. Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин вчиненого правопорушення, добровільності та істинності його позиції, не заперечує щодо здійснення судового розгляду за правилами, передбаченими ч.3 ст.349 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила вищевикладені обставини, вказавши, що примирилася з обвинуваченим, претензій до ОСОБА_4 не має, останній попросив в неї вибачення за нанесені тілесні ушкодження. Не заперечувала щодо здійснення судового розгляду за правилами, передбаченими ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд, враховуючи згоду обвинуваченого, думку прокурора, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб, форму вини і спрямованість умислу, мотиви кримінального проступку, його наслідки, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого, визнає їх доказаними у судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати у повному обсязі докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Перед встановленням такого порядку дослідження доказів судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів у частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
За таких обставин суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.
Згідно з положеннями ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України є проступком.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує наступне.
Відповідно до статей 50 та 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
За змістом положень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше в силу ст.89 КК України не судимий, на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра та фтизіатра не перебуває, на війському обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, вчинення правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння та вчинення правопорушення щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до вимог ч.1 ст. 65 КК України призначає покарання у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, наявність у кримінальному провадженні обставини, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття та таких, що його обтяжує за ст. 67 КК України вчинення особою яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння злочину, та щодо особи з якою винний перебував у сімейних відносинах. Зважив суд і на дані про особу винного, який офіційно не працює, неодружений, згідно ст. 89 КК України не судимого, за даними наявної документації на спеціальних обліках у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність, та призначає покарання у межах санкції частини статті, що передбачає покарання за вчинене кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.
Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.
Під час судового провадження клопотань від прокурора про застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого не надходило.
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 349, 368-371, 373, 374, 376, 393-395 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чорнухинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1