Житомирський апеляційний суд
Справа №935/579/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого : ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в режимі відеоконференції за допомогою системи «EASYCON» кримінальне провадження заапеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 червня 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кропивня Коростишівського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня- спеціальна, не одруженого, не маючого утриманців, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115КК України,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили ухвалено вважати продовженим.
Строк покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 07.04.2022, зарахувавши в строк відбування покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Арешт на майно : мобільний телефон марки SAMSUNG моделі GELEKSI A11 зі сім карткою

НОМЕР_1 , знаявним ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 ; гумові капці чорного кольору; чоловічу кофту помаранчевого кольору з наявним надписом «192»- скасувати.

Речові докази по справі: металеву лопату з дерев`яним руків`ям; гумові капці чорного кольору; чоловічу кофту помаранчевого кольору з наявним надписом «192»; виріз з ковдри зі слідами бурого кольору; ліву штору, мазок плями бурого кольору; дві сокири; чоловічі черевики чорного кольору з написом «Фешен», розмір 44, без шнурівки; молоток з дерев`яним руків`ям розміром 38,5 см; металевий возик для господарчих робіт із залишками лакофарбового покриття сірого кольору; чоловічу спортивну кофту темно-синього кольору, по всій площині якої наявні нашарування грунтових та трав`яних мас, просякнута речовиною бурого кольору, на поверхні якої наявна сіро-біла пліснява; чоловічу футболку бордового кольору, яка вкрита сіро0білою пліснявою; чоловічі спортивні штани чорного кольору з потрійними лампасами білого кольору по бокових поверхнях з нашаруванням грунту та трав`яного покрову, які вкриті сіро- білою пліснявою; чоловічі труси червоного кольору, які вкриті сіро-білою пліснявою ухвалено знищити;
мобільний телефон марки SAMSUNG моделі GELEKSI A11 зі сім карткою
НОМЕР_1 , з наявним ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ: НОМЕР_3 ухвалено повернути власнику.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 27.02.2022 близько 21 год. 00 хв., повернувся до свого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де перебував його племінник ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також мешкає за вказаною адресою.
У вказаний час та місці, на підґрунті довготривалих неприязних відносин, між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , який в той час перебував у стані алкогольного сп`яніння, у приміщенні кухні вказаного домоволодіння, виник словесний конфлікт, що супроводжувався образами в адресу один одного.
Під час зазначеного конфлікту, ОСОБА_9 , кулаком правої руки, умисно наніс один удар в область грудної клітини ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_7 з ОСОБА_9 стали шарпати один одного за верхній одяг та продовжували висловлювати на адресу один одного своє незадоволення з використанням слів нецензурної лайки.
Перемістившись у такий спосіб до веранди будинку, за вказаних обставин, ОСОБА_7 , обома руками, впираючись в область грудної клітини, відштовхнув від себе ОСОБА_9 , від чого останній не втримуючи рівновагу впав на пральну машину, на поверхні якої знаходилась дерев`яна тумба.
У подальшому, помітивши на зазначеній полиці молоток, ОСОБА_9 взяв його до правої руки та намагався нанести ним удар ОСОБА_7 по голові.
В момент замаху ОСОБА_9 молотком, ОСОБА_7 , з метою уникнення нанесення удару по його тілу, своєю лівою рукою схопив
ОСОБА_9 за праву руку в області зап`ястя та своєю правою рукою миттєво вихопив з правої руки ОСОБА_9 молоток, у такий спосіб позбавив його можливості нанесення удару.
У цей час, місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, направлений на умисне нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , правою рукою в якій тримав молоток, носковою частиною наніс один удар в область скроневої ділянки голови зліва, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді: дірчастого перелому кісток склепіння черепа (в лівій скроневій ділянці) з ушкодженням оболонок та речовини головного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
Від отриманого удару ОСОБА_9 впав на підлогу та втратив свідомість. Тоді ж, ОСОБА_7 , взявши ОСОБА_9 за ноги в області ладишок, витягнув його з веранди будинку у двір домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , де залишив.
У подальшому, приблизно через 2-3 хвилини, ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 та побачив, що той перебуває в критичному стані внаслідок нанесеного ним удару молотком в область скроневої ділянки голови зліва та стоїть на колінах при цьому спираючись руками на землю, таким чином намагається підвестися на ноги. Тож усвідомлюючи характер заподіяних ним тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , у ОСОБА_7 виник протиправний умисел на вбивство останнього.
Таким чином, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , пішов до господарського приміщення (дровітника), де взяв сокиру та повернувшись до ОСОБА_9 , обуховою частиною вказаної сокири наніс численні удари по голові та обличчі останнього, чим спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді: множинних забійних ран обличчя, волосистої частини голови та шиї, багатоуламкових переломів кісток лицьового черепа та кісток основи черепа, крововиливів у м`які покрови та під м`яку мозкову оболонку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.
У подальшому, з метою приховання вчиненого кримінального правопорушення, а саме вбивства ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , поклав тіло ОСОБА_9 до металевого господарського візка, що перебував на подвір`ї домогосподарства, та вивіз його за межі с. Кропивня, Коростишівської територіальної громади, де закопав у полі поблизу лісосмуги.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить вирок суду змінити пом`якшити йому покарання за ч.1 ст.115 КК України та призначити основне покарання менше від найменшої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.115 КК України, із застосуванням ст. 75, 76 КК України. Посилається на те, що вирок суду є незаконним у зв`язку з порушенням судом 1-ої інстанції статті 414 КПК України, а саме «Невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого». Вказує, що суд першої інстанції не повною мірою врахував усі обставини в сукупності, що пом`якшують покарання, а саме: не врахував як пом`якшуючу покарання обставину - відношення обвинуваченого до скоєного (дуже жалкує та карає себе), довготривала агресивна поведінка потерпілого ОСОБА_9 , постійне домашнє насильство потерпілого ОСОБА_9 до інших членів сім`ї, наявність на утримання матері потерпілого - ОСОБА_10 , яка є такою, що визнана судом недієздатною за психічним станом здоров`я, прохання потерпілої ОСОБА_11 суворо не карати та призначити покарання менше від найменшої межі (ст. 69 КК України) із застосуванням ст. 75, 76 КК України. З урахуванням зазначених обставин, даних про особу засудженого, наявності обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відношення до скоєного, агресивна поведінка потерпілого ОСОБА_9 , скоєння злочину вперше, вважає, що дані обставини є такими, що дають підстави для пом`якшення обвинуваченому покарання із урахуванням ст. 66,69 КК України в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України із застосуванням ст. 75, 76 КК України. Таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Суд зазначених вимог закону під час розгляду провадження при здійсненні висновку про доведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України на думку колегії суддів дотримався та ухвалив законне, обгрунтоване та вмотивоване рішення. В частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_12 вирок суду є законним та обгрунтованим, призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого обвинуваченим та його особі, цивільний позов потерпілого вирішено у відповідності до вимог закону, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, згідно ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Аналогічні положення передбачені абз.2 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N 7, згідно якого: призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

ОСОБА_7 вчинив злочин проти життя та здоров`я людини, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому судом встановлено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставинами, що обтяжують покарання судом встановлено - вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває ( перебував) у сімейних відносинах.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено в межах санкції ч.1 ст.115 КК України, із врахуванням вимог ст.65 КК України. При його визначенні судом першої інстанції враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, насліди, які від нього настали, особу винного.
Так обвинувачений ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується негативно, не одружений, утриманців не має, не працює, вину визнав повністю, розкаюється у вчиненому, раніше не судимий, намагався приховати злочин, щоб уникнути кримінальної відповідальності та виходячи з принципу, що покарання має бути необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, та призначив покарання у виді позбавлення волі ближче до найнижчої межі санкції статті ч.1 ст.115 КК України у розмірі 9 років позбавлення волі, що на думку суду буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Твердження захисника обвинуваченого про те, що суд при призначенні покарання не врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме не врахував відношення обвинуваченого до скоєного (дуже жалкує та карає себе), а також довготривалу агресивну поведінку потерпілого ОСОБА_9 та постійне домашнє насильство потерпілого ОСОБА_9 до інших членів сім`ї, наявність на утримання матері потерпілого - ОСОБА_10 , яка є такою, що визнана судом недієздатною за психічним станом здоров`я, є безпідставними оскільки довготривала агресивна поведінка потерпілого та здійснення ним домашнього насильства щодо інших членів сім`ї не були встановлені та доведені достатніми доказами під час розгляду справи в суді першої інстанції. Не надано таких однозначних доказів і при апеляційному розгляді кримінального провадження.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що обвинувачений дуже жалкує про вчинене, що до вчинення вказаного злочину його спонукала довготривала агресивна поведінка потерпілого заслуговують на увагу колегії суддів, проте в даному випадку, враховуючи всі обставини вчинення злочину, характер та кількість нанесених ударів ножем у життєво-важливі органи потерпілого, наслідки, які від нього настали смерть потерпілого, те , що обвинувачений після того як вдарив потерпілого і той лежав на землі ще живий, повернувся і добив його, а потім не викликавши швидку допомогу та поліцію, приховав злочин та закопав його тіло, не можуть бути підставою для застосування ст.69, ст.ст.75, 76 КК України.

При цьому слід зазначити, що призначаючи покарання саме у виді 9 років позбавлення волі, при верхній межі покарання по даній статті 15 років, суд першої інстанції фактично врахував усі ті обставини, на які посилається сторона захисту.

Доводи захисника про те, що суд призначив надто суворе покарання, та з урахуванням пом`якшуючих обставин міг застосувати до неї ст.69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі та застосувати ст.ст.75,76 КК України є безпідставними.

Так відповідно до положень ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційні злочини, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Тобто умовою застосування положень ч.1 ст.69 КК України є встановлення судом не менше двох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Разом з тим слід зазначити, що навіть у разі встановлення двох пом`якшуючих обставини, вони повинні істотно знижувати ступніть тяжкості вчиненого злочину, однак застосування ст.69 КК України є правом суду, враховуючи всі обставини провадження, а не обов`язком.

Колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі із застосуванням вимог ст.69 КК України, як ставиться вимога в апеляційній скарзі, оскільки врахуванню підлягають не кількісний показник пом`якшуючих покарання обставин, а їх якісна характеристика, як таких, що досить істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, виходячи з індивідуальних особливостей конкретного провадження, та перебувають в такому співвідношенні одна з одною, щоб можна було впевнено стверджувати про доцільність призначення винній особі покарання нижче від найнижчої межі виключно з урахуванням особи винного.

Зазначене також стосується і вимог про застосування положень ст. ст.75, 76 КК України, які в даному випадку можуть бути застосовані за наявності відповідних обставин лише за умови призначення обвинуваченому покарання за ч.1 ст. 115 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, підстав для чого судом першої інстанції та апеляційним судом не встановлено, виходячи з наведеного вище.

Вважати призначене судом першої інстанції покарання явно несправедливим, та таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що б могло у відповідності до положень ст. 407, 414 КПК України стати підставою для зміни вироку суду, на думку колегії суддів, немає підстав.

Вирок суду є законним, обгрунтованим та вмотивованим, порушень, на які посилається сторона захисту, при розгляді провадження та ухваленні даного рішення, колегія суддів не встановила. Підстав для скасування чи зміни вироку суду немає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 червня 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а обвинуваченим, який тримається під вартою на протязі того ж строку, з моменту отримання копії повного тексту ухвали суду.

Судді: