Справа № 761/9889/22
Провадження № 1-кс/761/5628/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання останнього, подане в інтересах ТОВ «Компанія інженерної взаємодії в авіації» (ТОВ «КІВ АВІА»), про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0000101 від 18.05.2020,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах ТОВ «Компанія інженерної взаємодії в авіації» (далі ТОВ «КІВ АВІА»), про скасування арешту відповідного майна (перелік майна, викладений в прохальній частині клопотання), накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року в рамках кримінального провадження №0000101 від 18.05.2020.

У клопотанні адвокат ОСОБА_5 зазначає, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, оскільки в рамках кримінального провадження №0000101 від 18.05.2020 досудове розслідування здійснювалось за фактом відправлення з порушенням закону запасних частин авіаційної техніки до Демократичної Республіки Ефіопія, а постановою прокурора від 22.06.2021 матеріали кримінального провадження за підозрою ОСОБА_6 (директора ТОВ «КІВ АВІА») у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 333, ч. 1 ст. 366 КК України, виділено в окреме провадження, однак майно, що є предметом даного клопотання, не виділялось, а отже воно не має доказового значення, у зв`язку із чим просить скасувати арешт на таке майно.

У судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_5 підтримав вимоги клопотання.
Прокурор та слідчий, кожен окремо, заперечували за приводу його задоволення.
Проаналізувавши доводи клопотання, додані до нього матеріали, слід дійти такого висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, ГСУ СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000101 від 18 травня 2020 року, зокрема за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 333, ч. 3 ст. 209 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що службові особи ТОВ «Компанія інженерної взаємодії в авіації» (код ЄДР 34484981), діючи за попередньою змовою групою осіб, із використанням дозволів ДСЕК України, отриманих на підставі документів, які містять неправдиві відомості, порушили встановлений порядок здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, шляхом експорту товарів за межі території України, які відносяться до переліку товарів військового призначення, міжнародні передачі яких підлягають державному експортному контролю. Крім того, на думку органу досудового розслідування, службові особи ТОВ «Компанія інженерної взаємодії в авіації» (код ЄДР 34484981), за попередньою змовою групою осіб протягом 2019-2021 років, усвідомлюючи, що товари подвійного та військового призначення одержано злочинним шляхом, використали та розпорядилися таким майном, у тому числі здійснили фінансові операції, дії, спрямовані на приховування, маскування джерел його походження та місцезнаходження майна, а також легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, в особливо великих розмірах.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 вересня 2020 року в рамках кримінального провадження №0000101 від 18.05.2020 накладено арешт на окреме майно, в тому числі і те, що є предметом даного клопотання, при цьому такий арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що однією із загальних засад кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до Постанови Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) від 09 червня 2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Європейським Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності та не було свавільним.
Окрім того, Європейський суд через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення «Іатрідіс проти Греції»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).
Положеннями ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Як встановлено в судовому засіданні, арешт на вказане майно було накладено з метою забезпечення речових доказів, а з урахуванням особливостей кримінального провадження, зокрема предмету досудового розслідування (за фактом порушення порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом), яке на даний момент триває, а арештоване майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та може бути знаряддям чи засобом вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, слідчий суддя дійшов висновку, що такий арешт цілком прийнятним та необхідним, в тому числі і на поточний момент.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що матеріали клопотання не містять обґрунтованого документального підтвердження, що відпала потреба в арешті майна, про що в першу чергу має свідчити істотне зменшення або повна відсутність ризиків (пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження), передбачених ст. 170 КПК України, а лише посилання у клопотанні на відсутність таких ризиків не може само по собі свідчити про їх відсутність, а відтак слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах ТОВ «Компанія інженерної взаємодії в авіації» (далі ТОВ «КІВ АВІА»), задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах ТОВ «Компанія інженерної взаємодії в авіації» (ТОВ «КІВ АВІА»), про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.09.2020 (у справі №761/28660/20) в рамках кримінального провадження №0000101 від 18.05.2020.

Оголошення повного тексту ухвали відбудеться 08 липня 2022 року о 09 годині 15 хвилин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1