УХВАЛА
3 серпня 2022 року

м. Київ
справа № 522/2687/19
провадження № 51-2982 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 18 липня 2022 року про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд ухвали Одеського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року за нововиявленими обставинами,
встановив:
За ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 2 травня 2019 року задоволено скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 про визначення територіальної підсудності у кримінальному провадженні № 0004626 від 2 червня 2014 року.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 11 жовтня 2019 року апеляційну скаргу прокурора задовольнив, вказану ухвалу слідчого судді скасував. Постановив нову ухвалу, якою відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про скасування постанови прокурора Одеської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_6 від 11 грудня 2018 року про визначення місця вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0004626 від 2 червня 2014 року.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися із заявою про перегляд ухвали Одеського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року за нововиявленими обставинами.
За ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 липня 2022 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд ухвали Одеського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року за нововиявленими обставинами відмовлено.
До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в якій вони, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просять скасувати ухвалу Одеського апеляційного суду від 18 липня 2022 року. Вказують, що апеляційний суд, відмовляючи у відкритті провадження, помилково послався на правову позицію, викладену в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 3 лютого 2020 року (справа № 522/14170/17), натомість не врахував висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 24 січня 2022 року. Вважають, що ухвала апеляційного суду суперечить сталій практиці Верховного Суду щодо дотримання належної правової процедури реалізації повноважень певним прокурором.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень, інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Так, згідно з ч. 2 ст. 464 КПК України, не пізніше наступного дня після надходження заяви до суду суддя перевіряє її відповідність вимогам цієї статті і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Вирішення судом питання про відкриття провадження означає, що питання стосується того, чи є підстави для відкриття провадження. Норми процесуального закону надають судді повноваження як відкрити, так і відмовити у відкритті провадження, і вирішення цього питання залежить від наявності або відсутності підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами є: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Процедура перегляду за нововиявленими обставинами має застосовуватися до тих судових рішень, якими завершено кримінальне провадження по суті та які, власне, й породжують певні кримінально-правові наслідки або констатують відсутність підстав для настання таких наслідків (вирок, ухвала про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, судові рішення судів апеляційної та касаційної інстанції щодо таких рішень).
Варто зауважити, що перегляд за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.
При цьому на відміну від права на апеляційне оскарження, жодна норма чинного кримінального процесуального законодавства не містить указівки на можливість перегляду за нововиявленими обставинами ухвал слідчих суддів. Так, у главі 34 КПК України йдеться лише про суд, тоді як слідчий суддя взагалі не згадується.
Разом з тим, положення ч. 1 ст. 459 КПК України передбачають перегляд за нововиявленими обставинами судових рішень, що набрали законної сили та якими завершено розгляд кримінального провадження по суті в суді відповідної інстанції. Перегляд за нововиявленими обставинами ухвал слідчого судді, а також рішень суду апеляційної інстанції щодо таких ухвал, кримінальним процесуальним законодавством не передбачено.
Вказане узгоджується з висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 3 лютого 2020 року (справа № 522/14170/17).
Тому суддя апеляційного суду, відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленим обставинами рішення апеляційного суду, слушно зазначив, що відповідно до чинного кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями переглядати за нововиявленим обставинами ухвали цього ж суду за результатами перегляду в апеляційному порядку ухвали слідчого судді.
Отже, доводи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у відкритті провадження за їх заявою про перегляд за нововиявленими обставинами є безпідставними.
Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судового рішення, у касаційній скарзі не наведено.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування судового рішення, не встановлено.
Таким чином, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки з касаційної скарги ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , наданих до неї судових рішень та інших документів не вбачається підстав для її задоволення.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 18 липня 2022 року про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд ухвали Одеського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року за нововиявленими обставинами відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3