У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.05.2022 Справа №607/6369/22

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000072 від 24 березня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172 КК України, про відсторонення від посади на два місяці відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свірж Перемишлянського району Львівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді тимчасово виконувача обов`язків директора Природного заповідника «МЕДОБОРИ»,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому слідчий просить відсторонити від посади тимчасово виконувача обов`язків директора Природного заповідника «МЕДОБОРИ» ОСОБА_4 строком на два місяці.

В обґрунтування клопотання зазначено, що групою слідчих Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000072 від 24.03.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172 КК України, відомості в яке внесені за заявами ОСОБА_8 за фактами грубого порушення службовими особами Природного Заповідника «Медобори» (далі ПЗ «Медобори») законодавства про працю.

Так, 17.05.2022 орган досудового розслідування встановив наявність достатніх доказів для підозри та повідомив у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово виконувача обов`язків директора Природного заповідника «МЕДОБОРИ», у незаконному звільненні ОСОБА_8 з роботи з особистих мотивів, грубому порушенні законодавства про працю та повторному незаконному звільненні працівника з роботи з особистих мотивів, грубому порушенні законодавства про працю, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 172 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що Природний заповідник «МЕДОБОРИ» (далі ПЗ «МЕДОБОРИ») створений на підставі постанови Ради Міністрів УРСР від 08.02.1990 року № 25 «Про створення державного заповідника «МЕДОБОРИ» у Тернопільській області».

Згідно з Положенням «Про природний заповідник «МЕДОБОРИ», затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів від 07.12.2000 № 231 (у новій редакції наказу Міністерства екології та природних ресурсів України від 05.12.2016 № 454) (далі Положення №231) та Положенням «Про природний заповідник «МЕДОБОРИ», затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 23.02.2021 № 141 заповідник «МЕДОБОРИ» (далі Положення №141) є юридичною особою і утримується за рахунок коштів державного бюджету.

Адміністрацію заповідника очолює директор.

Заповідник у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України та нормативно-правовими актами.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 № 1628-р «Про передачу цілісних майнових комплексів державних установ та організацій до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів» цілісний майновий комплекс ПЗ «МЕДОБОРИ» був переведений із сфери управління ІНФОРМАЦІЯ_3 до сфери управління Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів.

Наказом Заступника Голови Державного агентства лісових ресурсів України № 74-к від 11.02.2019 «Про призначення ОСОБА_4 тимчасово виконуючим обов`язки директора ПЗ «МЕДОБОРИ» призначено ОСОБА_4 тимчасово виконуючим обов`язки директора ПЗ «МЕДОБОРИ» з 13.02.2019 на період до призначення керівника в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 3.6 Глави 3 Положення №231 та п. 3.6 Глави 3 Положення №141, до повноважень директора входить здійснення керівництво роботою адміністрації Заповідника, також покладено відповідальність за виконання завдань, забезпечення дотримання трудовим колективом законності, трудової та виробничої дисципліни, укладення господарських, цивільно-правових договорів/угод, трудових договорів (контрактів), у межах своєї компетенції видає накази та доручення, дає вказівки, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників Заповідника, призначення та звільнення з роботи працівників Заповідника з дотриманням вимог законодавства, здійснює інші повноваження.

З метою регулювання виробничих, соціально-економічних відносин і погодження інтересів працівників і адміністрації Заповідника, між ними, у відповідності до законодавства, укладається колективний договір.

Відповідно до п.2.3 Розділу ІІ Колективного договору ПЗ «МЕДОБОРИ, затвердженого Протоколом № 1 від 02.01.2020 первинної профспілкової організації заповідника (далі Колективний договір) адміністрація зобов`язалася не звільняти працівників з ініціативи керівника без достатніх підстав і без погодження з профспілковим комітетом, крім випадків передбачених чинним законодавством.

Разом з цим, Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників ПЗ «МЕДОБОРИ», затверджені на зборах трудового колективу заповідника протоколом № 1 від 24.02.1997 року, закріплено, що прийняття на роботу оформляється наказом директора заповідника і оголошується працівнику під розписку. Звільнення ж, згідно цих Правил, може бути застосоване лише за невиконання працівником без поважних причин своїх трудових обов`язків, розпорядку і якщо до нього раніше застосовувались стягнення, або за прогул без поважних причин.

Дисциплінарні стягнення накладаються директором заповідника.

За кожне порушення трудової дисципліни накладається тільки одне дисциплінарне стягнення.

Забороняється в робочий час залишати робітниками, ІТП робочі місця, скликати збори, засідання, наради і т.д.

Отже, тимчасово виконуючий обов`язки директора ПЗ «МЕДОБОРИ» ОСОБА_4 є службовою особою правоохоронного органу, яка зобов`язана дотримуватися прав працівників установи на працю та діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, нормативно правовими актами.

Проте, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду тимчасово виконуючого обов`язки директора ПЗ «МЕДОБОРИ», на якого покладено обов`язок дотримуватися в установі трудового законодавства, знехтував вимогами цього законодавства і службовими обов`язками, вчинив кримінальні правопорушення проти трудових прав працівників, а саме, грубе порушення законодавства про працю та незаконне звільнення працівника заповідника ОСОБА_8 з роботи, в тому числі повторно, за наступних обставин.

Так, з 1995 року ОСОБА_8 працює в Городницькому лісництві ПЗ «МЕДОБОРИ». Наказом директора ПЗ «МЕДОБОРИ» №1 від 06.01.2015 ОСОБА_8 переведений на посаду майстра лісу Городницького лісництва ПЗ «Медобори».

Відповідно до посадової інструкції майстра лісу Городницького лісництва ПЗ «МЕДОБОРИ», затвердженої 17.02.2016 директором природного заповідника, ОСОБА_8 здійснював охорону ввіреного йому лісового обходу від всіх видів порушень встановленого режиму заповідника та контроль за станом території обходу об`єктів, що складають особливу цінність.

За сумлінне виконання покладених обов`язків ОСОБА_8 заохочувався керівництвом Тернопільського ОУЛМГ (наказ №51-к від 10.09.2018). Дисциплінарних стягнень не мав.

У вихідний день 26.01.2020 ОСОБА_8 разом із майстром лісу Городницького лісництва ПЗ «МЕДОБОРИ» ОСОБА_6 перебував на території Городницького лісництва ПЗ «МЕДОБОРИ». На виконання наказу адміністрації заповідника та згідно встановленого графіку, в цей день на території Городницького лісництва ОСОБА_6 здійснював плановий рейд по боротьбі з браконьєрством.

Біля заповідника вони зустріли ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які представилися громадськими інспекторами з охорони довкілля. Останні вимагати від майстрів лісу заповідника надати їм документи, що підтверджують повноваження перебування на території заповідника та оглянути особисті речі. З цих підстав між вказаними особами виник конфлікт. На місце події виїхали працівники поліції та працівники ПЗ «МЕДОБОРИ». На вимогу громадських інспекторів працівники поліції безпідставно склали на майстра лісу ОСОБА_6 протокол про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний конфлікт мав суспільний резонанс та викликав незадоволення з боку т.в.о. директора ПЗ «МЕДОБОРИ» ОСОБА_4

27.01.2020 т.в.о. директора ПЗ «МЕДОБОРИ» ОСОБА_4 прийняв рішення (наказ) провести перевірку за вказаним фактом, виконання якого доручив головному лісничому.

Також, 04.02.2020 ОСОБА_4 організував та провів засідання виробничої наради, на якому розглянуто результатами цієї перевірки та безпідставно постановлено звернутися до профспілкового комітету з вимогою притягнути майстрів лісу до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з роботи, а саме: ОСОБА_8 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, а ОСОБА_6 за появу на роботі в нетверезому стані, на підставі п.7 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Вказані дії та рішення ОСОБА_4 викликали незгоду та публічне незадоволення у ОСОБА_8 і ОСОБА_6 , вони відкрито заявили про сумніви у компетенції керівника. Вказані дії ОСОБА_8 і ОСОБА_6 образили ОСОБА_4 .

Зазначені обставини призвели до виникнення у ОСОБА_4 особистих неприязних відносин до працівників заповідника ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , злочинного умислу на їх незаконне звільнення з роботи.

З метою реалізації вказаного умислу, 04.02.2020 ОСОБА_4 виготовив та подав на засідання профспілкового комітету лист з проханням вирішити питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_4 , всупереч Правил внутрішнього трудового розпорядку, надав пряму вказівку голові профспілкового комітету та її членам, які є його підлеглими працівниками, в робочий час провести засідання профкому та вирішити питання про притягнення ОСОБА_8 та ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності.

На засіданні профспілкового комітету ОСОБА_4 виступив з вимогою прийняти рішення про звільнення ОСОБА_8 та ОСОБА_6 з роботи відповідно на підставі п. 3 та п.7 ст. 40 КЗпПУ.

В цей же день, всупереч вимог ст. ст. 40, 147 КЗпП України, при відсутності в діях ОСОБА_8 порушення трудової дисципліни, а саме: систематичного невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку, відсутності раніше застосовуваного заходу дисциплінарного стягнення, а також із порушенням порядку, установленого ст. 40, 149 КЗпП України, ОСОБА_4 видав наказ №10-к від 04.02.2020 «Про звільнення ОСОБА_12 , ОСОБА_8 », яким звільнив з 10.02.2020 майстра лісу ОСОБА_8 з посади та роботи на підставі п.3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Отже, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду виконувача обов`язків директора ПЗ «МЕДОБОРИ», будучи посадовою особою, на яку покладено організаційно-розпорядчі та керівні функції, умисно, грубо порушуючи вимоги ст. ст. 19, 43 Конституції України та ст. ст. 5-1, 40, 141, 147, 149 КЗпП України, п.3.6. Положення про ПЗ «МЕДОБОРИ» №231, п.2.3 Розділу ІІ Колективного договору, Правил внутрішнього трудового розпорядку, усвідомлюючи можливість безпосереднього впливу на підлеглих працівників установи, з особистих мотивів, а саме образ та особистих неприязних відносин до працівника, що виникли через образу, видав незаконний наказ про звільнення ОСОБА_8 з роботи, чим порушив гарантоване конституційне його право на працю, заробіток та належні умови проживання.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється незаконному звільненні працівника з роботи з особистих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.

ОСОБА_8 не погодився з прийнятим ОСОБА_4 рішенням та 17.02.2020 звернувся в Гусятинський районний суд Тернопільської області із позовними вимогами скасувати наказ роботодавця як незаконний.

ОСОБА_4 , розуміючи наявність судового спору та факт видання ним завідомо незаконного наказу про звільнення ОСОБА_8 , 17.02.2020 скасував цей наказ та відновив ОСОБА_8 на роботі з 10.02.2020.

Зазначене посилило у ОСОБА_4 образи та особисте неприязне відношення до ОСОБА_8 , оскільки дії цього працівника підривали його авторитет керівника перед керівництвом вищого рівня та підлеглими працівниками, викликали сумніви у його компетенції.

На підставі цих особистих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на повторне незаконне звільнення з роботи ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій умисел, 17.02.2020 ОСОБА_4 без повідомлення у законному порядку ОСОБА_8 про поновлення його на роботі, вжив активних дій спрямованих на незаконне звільнення з роботи за прогул, а саме: зобов`язав підлеглих працівників скласти акти про відсутність ОСОБА_8 у вихідний день 16.02.2020, а також 17.02.2020 року на робочому місці без поважних причин.

В той же день, ОСОБА_4 вказані акти передав на розгляд профспілкового комітету та клопотав перед його членами надати згоду на звільнення з роботи майстра лісу ОСОБА_8 без пояснень та участі цього працівника.

Рішенням профспілкового комітету від 17.02.2020 надано згоду керівнику Заповідника на звільнення з роботи майстра лісу Городницького лісництва ОСОБА_8 .

В цей же день, ОСОБА_4 , без відібрання пояснення у ОСОБА_8 та розуміючи поважність причини відсутності його на робочому місці (не повідомлений під розписку про відновлення на роботі), видав очевидно незаконний наказ №13-к від 17.02.2020 «Про звільнення ОСОБА_8 », яким звільнив майстра лісу ОСОБА_8 з посади та роботи на підставі п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

ОСОБА_8 не погодився з прийнятим ОСОБА_4 рішенням та звернувся в Гусятинський районний суд Тернопільської області із позовними вимогами скасувати наказ роботодавця як незаконний.

Суд 01.10.2020 розглянув трудовий спір та постановив рішення, яким визнав незаконним та скасував наказ ПЗ «МЕДОБОРИ» № 13-К від 17.02.2020 «Про звільнення ОСОБА_8 », зобов`язав поновити ОСОБА_8 на посаді (роботі) майстра лісу Городницького лісництва ПЗ «МЕДОБОРИ» з 17.02.2020, стягнув із заповідника у користь працівника середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду, судові витрати, а також витрати на професійну правничу допомогу.

Отже, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду виконувача обов`язків директора ПЗ «МЕДОБОРИ», будучи посадовою особою, на яку покладено організаційно-розпорядчі та керівні функції, умисно, грубо порушуючи вимоги ст. ст. 19, 43 Конституції України та ст.ст. 5-1, 40, 141, 147, 149 КЗпП України, п.3.6. Положення про ПЗ «МЕДОБОРИ», п.2.3 Розділу ІІ Колективного договору, Правил внутрішнього трудового розпорядку, усвідомлюючи можливість безпосереднього впливу на підлеглих працівників установи, з особистих мотивів, а саме образ та особистих неприязних відносин, що виникли через образу, повторно видав незаконний наказ про звільнення ОСОБА_8 з роботи, чим порушив гарантоване конституційне його право на працю, заробіток та належні умови проживання.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у незаконному звільненні працівника з роботи з особистих мотивів повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 КК України.

На виконання рішення суду, т.в.о. директора ПЗ «МЕДОБОРИ» ОСОБА_4 видав наказ 101-к від 05.10.2020 «Про поновлення на роботі ОСОБА_8 », яким поновив ОСОБА_8 на посаді (роботі) майстра лісу Городницького лісництва ПЗ «МЕДОБОРИ» з 17.02.2020.

Також, з бюджету установи виплатив ОСОБА_8 кошти за вимушений прогул і понесені витрати.

Зазначене посилило у ОСОБА_4 образи та особисте неприязне відношення до ОСОБА_8 , оскільки дії цього працівника в черговий раз підривали його авторитет керівника перед керівництвом вищого рівня та підлеглими працівниками, та викликали сумніви у його компетенції.

На підставі цих особистих неприязних відносин, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на повторне незаконне звільнення з роботи ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 04.01.2021 прийняв рішення провести поточну ревізію ввіреного 23.11.2020 майстру лісу ОСОБА_8 лісового обходу №5 Городницького лісництва ПЗ «МЕДОБОРИ».

За результатами ревізії 12.01.2021 члени комісії заповідника склали акт поточної ревізії № 1 про виявлення на ввіреній ОСОБА_8 території заповідника порушень стану території, а саме: розкладання вогню, засмічення ділянки побутовими відходами та пеньок без вітровального дерева, нарахували збитки.

Проте, докази на підтвердження виявлених порушень не надали.

Окрім цього, 13.01.2021 лісничий Городницького лісництва ПЗ «Медобори» склав рапорт про виявлення під час попенного переліку на ввіреній ОСОБА_8 ділянці заповідника 12 самовільно зрізаних пнів.

Проте, докази на підтвердження виявленого порушення не надав.

Т.в.о. директора ОСОБА_4 , на підставі акту поточної ревізії, виніс наказ № 5-к від 20.01.2021, яким оголосив ОСОБА_8 догану.

Окрім цього, т.в.о. директора ОСОБА_4 , на підставі рапорта лісничого, виніс наказ № 7-к від 22.01.2021, яким вдруге оголосив ОСОБА_8 догану.

Проведеною 22.01.2021 позаплановою ревізією на ввіреній ОСОБА_13 території заповідника порушень стану території не виявлено.

Продовжуючи реалізацію умислу на звільнення ОСОБА_8 з роботи, 22.01.2020 ОСОБА_4 подав на засідання профспілкового комітету лист з проханням притягнути до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_8 .

Всупереч Правил трудового розпорядку, ОСОБА_4 надав пряму вказівку голові профспілкового комітету та її членам, які є його підлеглими працівниками, в робочий час провести засідання профкому профспілки та вирішити його звернення.

Рішенням профспілкового комітету від 22.01.2020 надано згоду на звільнення з роботи майстра лісу Городницького лісництва ОСОБА_8

27.01.2021 т.в.о. директор ПЗ «Медобори» ОСОБА_4 , при відсутності підстав та доказів вчинення ОСОБА_8 порушень трудової дисципліни, а саме: систематичного невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та Правилами внутрішнього трудового розпорядку, а також відповідності цього працівника займаній посаді і виконуваній роботі, в порушення порядку, установленого ст. 40, 141, 149 КЗпП України, видав незаконний наказ №8-к від 04.02.2020 «Про звільнення ОСОБА_8 », яким звільнив з 27.01.2020 майстра лісу ОСОБА_8 з посади та роботи на підставах п.2 та п.3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

ОСОБА_8 не погодився з прийнятими ОСОБА_4 рішеннями та звернувся в Гусятинський районний суд Тернопільської області із позовними вимогами скасувати накази роботодавця як незаконні.

Суд 24.06.2021 розглянув трудовий спір та постановив рішення, яким визнав незаконними та скасував накази ПЗ «МЕДОБОРИ» № 5-К від 20.01.2021 «Про оголошення догани ОСОБА_8 », № 7-К від 22.01.2021 «Про оголошення догани ОСОБА_8 » та № 8-К від 27.01.2021 «Про звільнення майстра лісу Городницького лісництва», зобов`язав поновити ОСОБА_8 на посаді (роботі) майстра лісу Городницького лісництва ПЗ «МЕДОБОРИ» з 27.01.2021, стягнув із заповідника у користь працівника середній заробіток за час вимушеного прогулу та витрати на професійну правничу допомогу.

Отже, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду виконувача обов`язків директора ПЗ «МЕДОБОРИ», будучи посадовою особою, на яку покладено організаційно-розпорядчі та керівні функції, умисно, грубо порушуючи вимоги статей 19, 43 Конституції України та статей 5-1, 40, 141, 147, 149 КЗпП України, п.3.6. Положення про ПЗ «МЕДОБОРИ» №231, п.2.3 Розділу ІІ Колективного договору, Правил внутрішнього трудового розпорядку, усвідомлюючи можливість безпосереднього впливу на підлеглих працівників установи, з особистих мотивів, а саме образ та особистих неприязних відносин, повторно видав незаконний наказ про звільнення ОСОБА_8 з роботи, чим порушив гарантоване конституційне його право на працю, заробіток та належні умови проживання.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у незаконному звільненні працівника з роботи з особистих мотивів повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 КК України.

На виконання рішення суду, т.в.о. директора ПЗ «МЕДОБОРИ» ОСОБА_4 видав наказ 83-к від 12.07.2021 «Про поновлення на роботі ОСОБА_8 », яким поновив ОСОБА_8 на посаді (роботі) майстра лісу Городницького лісництва ПЗ «МЕДОБОРИ» з 27.01.2021.

Також, з бюджету установи виплатив ОСОБА_8 кошти за вимушений прогул і понесені витрати.

Зазначене посилило у ОСОБА_4 образи та особисте неприязне відношення до ОСОБА_8 , оскільки дії цього працівника в черговий раз підривали його авторитет керівника перед керівництвом вищого рівня та підлеглими працівниками, та підтвердили його не компетенцію.

На підставі цих особистих неприязних відносин, у ОСОБА_4 знову виник злочинний умисел спрямований на повторне незаконне звільнення ОСОБА_8 з роботи.

Реалізуючи свій умисел, 23.09.2021 т.в.о. директора ПЗ «МЕДОБОРИ» ОСОБА_4 письмово повідомив ОСОБА_8 про зміни істотних умов праці в заповіднику та запропонував обійняти одну із вакантних посад, що не відповідали спеціальності та кваліфікації цього працівника.

ОСОБА_8 30.09.2021 надав письмову згоду продовжувати працювати в установі із зміненими умовами праці та виявив бажання обійняти відповідну вакантну посаду.

Проте, 06.10.2021 т.в.о. директор ПЗ «Медобори» ОСОБА_4 , при відсутності підстав припинення трудового договору, достовірно знаючи, що працівник не відмовлявся від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, в порушення порядку, установленого ст. ст. 32, 36, 49-2 КЗпП України, видав незаконний наказ №176-к від 06.10.2020 «Про звільнення ОСОБА_8 », яким звільнив з 07.10.2021 майстра лісу ОСОБА_8 з посади та роботи на підставах п.6 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

ОСОБА_8 не погодився з прийнятими ОСОБА_4 рішеннями та звернувся в Гусятинський районний суд Тернопільської області із позовними вимогами скасувати накази роботодавця як незаконні.

Суд 19.04.2022 розглянув трудовий спір та постановив рішення, яким визнав незаконним та скасував наказ ПЗ «МЕДОБОРИ» від 06.10.2021 № 176-к «Про звільнення ОСОБА_8 », зобов`язав поновити ОСОБА_8 на посаді (роботі) майстра лісу Городницького лісництва ПЗ «МЕДОБОРИ» з 27.01.2021, стягнув із заповідника у користь працівника середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду, судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу.

Отже, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду виконувача обов`язків директора ПЗ «МЕДОБОРИ», будучи посадовою особою, на яку покладено організаційно-розпорядчі та керівні функції, умисно, грубо порушуючи вимоги ст. ст. 19, 43 Конституції України та ст.ст. 5-1, ст. 32, 36, 49-2 КЗпП України, п.3.6. Положення про ПЗ «МЕДОБОРИ» № 141, п.2.3 Розділу ІІ Колективного договору, Правил внутрішнього трудового розпорядку, усвідомлюючи можливість безпосереднього впливу на підлеглих працівників установи, з особистих мотивів, а саме образ та особистих неприязних відносин, повторно видав незаконний наказ про звільнення ОСОБА_8 з роботи, чим порушив гарантоване конституційне його право на працю, заробіток та належні умови проживання.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у незаконному звільненні працівника з роботи з особистих мотивів повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172 КК України.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень у сфері проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина та санкція ч. 2 статті 172 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до п`яти років, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців та відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, зазначене кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Крім цього, слідчий вказує, що згідно показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , обіймаючи посаду т.в.о. директора ПЗ «МЕДОБОРИ», всупереч вимог КЗпП України, Правил трудового розпорядку та умов Колективного договору, в робочий час організовував та проводив засідання нарад та засідання профспілкового комітету, на яких вимагав розглянути та прийняти рішень про притягнення з надуманих підстав до дисциплінарної відповідальності та звільнення ОСОБА_8 , з якими у нього склалися неприязні стосунки, з роботи.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні є те, що вказані особи є його підлеглими працівниками, яким він встановлює щомісячно премії від 0 до 180 відсотків, та йому відомі, він знає їхні місця проживання, спільних знайомих та друзів, тому може незаконно впливати на них, з метою дачі особами неправдивих показів, або відмови від добровільно наданих показань, а сторона обвинувачення не матиме можливості запобігти цьому.

ОСОБА_4 , користуючись своїм службовим становищем, без доказів та підстав систематично виносив незаконні накази, якими через образи та особисті неприязні стосунки звільняє з роботи працівників. Зокрема, потерпілого ОСОБА_8 своїми наказами 4 рази звільняв з роботи незважаючи на те, що суд визнавав ці звільнення незаконними. Потерпілий понад 2 роки 6 місяців поневіряється в судових інстанціях без засобів до існування. На сьогоднішній день, при наявності рішення суду, що підлягає до негайного виконання, ОСОБА_8 не поновлений працедавцем ОСОБА_21 на роботі та йому не виплачена заробітна плата.

Отже, на даний час існують ризики того, що ОСОБА_4 , користуючись своїм службовим становищем, з метою впливу на свідків кримінального провадження, може вчиняти тиск шляхом створення умови та підстави для цього, зокрема, їх звільнення з роботи та позбавлення преміальних виплат.
Окрім цього, ризиком того, що ОСОБА_4 може продовжувати кримінальне правопорушення є те, що він кожного разу виносить з надуманих підстав накази та звільняє з роботи працівника установи ОСОБА_8 після кожного разу поновлення його на роботи за рішенням суду.
На сьогоднішній день права потерпілого ОСОБА_8 на працю працедавцем не відновлені.
Отже, на даний час існують ризики того, що ОСОБА_4 , користуючись своїм службовим становищем, з метою впливу на свідків та потерпілого кримінального провадження, може вчиняти тиск шляхом створення їм умови і підстави для звільнення з роботи та позбавлення преміальних виплат, а потерпілому - відмови у поновленні його на роботі.
З урахуванням викладених підстав та особи підозрюваного, обставин вчинення ним злочинного діяння, з метою недопущення незаконного впливу на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, показання яких мають суттєве значення для досудового розслідування, мають місце підстави, що зумовлюють необхідність у відстороненні підозрюваного ОСОБА_4 від посади тимчасового виконувача обов`язків директора ПЗ «МЕДОБОРИ» терміном на 2 місяці, а тому, слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з мотивів, викладених у ньому та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечили щодо задоволення клопотання, мотивуючи відсутністю підстав.

Представник потерпілого ОСОБА_6 підтримав доводи прокурора.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, представника потерпілого ОСОБА_6 , дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Вирішуючи питання щодо можливості застосування відносно підозрюваного заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя враховує ст.ст. 131, 132, 154, 157 КПК України.

Крім того, статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен громадянин має право заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами цього права, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.

У зв`язку з цим, будь-які обмеження щодо реалізації вказаного права, у тому числі відсторонення особи від посади під час кримінального провадження, повинні мати обмежений, тимчасовий характер, здійснювались виключно з підстав та в порядку, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

За змістом ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до підпункту 4 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, визначене відсторонення підозрюваного від посади.

Стаття 154 КПК України зазначає, що відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Разом з тим, у ч.1, 2 ст.157 КПК України зазначено, що при вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя, суд зобов`язаний врахувати такі обставини:

1) правову підставу для відсторонення від посади;

2) достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;

3) наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Нормативна регламентація пункту 1 ч. 3 ст. 132 КПК України свідчить, що дослідженню підлягає наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеню тяжкості, а не стосовно його вчинення певною особою. А п.2 ч.2 ст.157 КПК України зобов`язує слідчого суддю дослідити достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення.

Як слідує із змісту клопотання та підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.03.2021, досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000072 здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172 КК України.

17 травня 2022 року ОСОБА_4 письмово повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172 КК України.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення, слідчим суддею встановлено, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , кваліфіковані за ч. 1, 2 ст. 172 КК України, відповідно до санкції яких, окрім іншого, також передбачено покарання у вигляді позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до п`яти років.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у незаконному звільненні працівника з роботи з особистих мотивів повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172 КК України.

Слідчий суддя враховує частину 5 статті 9 КПК України, якою передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів та підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами. Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Отже, в цьому провадженні обвинуваченням дотримано стандарти п.1 ч.3 ст.132 та п.2 ч.2 ст.157 КПК України.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Правові підстави для відсторонення від посади передбачені ст. 154 КПК України. Згідно із цією нормою відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину. Під час вирішення питання про застосування щодо ОСОБА_4 заходу забезпечення кримінального провадження встановлено наявність у нього відповідного процесуального статусу.

Разом з тим, в світлі встановлених правових підстав для застосування щодо ОСОБА_4 відсторонення від посади, слідчому судді належить з`ясувати фактичні підстави цього заходу забезпечення кримінального провадження, тобто чи наявні в цій справі реальні конкретні умови і обставини, які зумовлюють його застосування. Для цього слідчий суддя виходить із формулювань, закріплених у ч. 1 ст. 157 КПК України в контексті необхідності такого заходу. Оскільки кримінальне правопорушення закінчене, слідчий суддя оцінює висловлені сторонами аргументи з точки зору необхідності цього заходу для запобігання протиправній поведінці підозрюваного, яка, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що наказом заступника голови Державного агентства лісових ресурсів України № 74-к від 11.02.2019 «Про призначення ОСОБА_4 тимчасово виконуючим обов`язки директора ПЗ «МЕДОБОРИ» призначено ОСОБА_4 тимчасово виконуючим обов`язки директора ПЗ «МЕДОБОРИ» з 13.02.2019 на період до призначення керівника в установленому законодавством порядку.

Слідчий суддя враховує, що за своєю сутністю можливість вчинення ОСОБА_4 дій, про які йдеться у клопотанні слідчого, є відповідним ризиком кримінального провадження. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Разом з тим, зазначені в ст. 157 КПК України ризики не є тотожними тим ризикам, що визначені в ст. 177 КПК України, що мають враховуватись під час обрання запобіжного заходу та обставини дослідження яких є значно ширшими. Розглядаючи клопотання про відсторонення від посади, наявність відповідних ризиків має досліджуватися слідчим суддею саме у зв`язку із перебуванням особи на відповідній посаді. Тому, слідчий суддя має встановити, чи пов`язане подальше перебування ОСОБА_4 на посаді тимчасово виконуючого обов`язків директора ПЗ «МЕДОБОРИ» з тими ризиками, які заявлені стороною обвинувачення.

Сторона обвинувачення стверджує, що продовжуючи перебувати на займаній посаді, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню, зокрема, користуючись своїм службовим становищем, з метою впливу на свідків та потерпілого кримінального провадження, може вчиняти тиск шляхом створення їм умови і підстави для звільнення з роботи та позбавлення преміальних виплат, а потерпілому - відмови у поновленні його на роботі.
На переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків та потерпілого, які є працівниками ПЗ «МЕДОБОРИ», не знайшов свого підтвердження, оскільки докази на підтвердження реальності існування вказаного ризику в матеріалах клопотання відсутні, оскільки в межах долучених до клопотанні матеріалів та в судовому засіданні стороною обвинувачення не надано жодних даних щодо осіб, з якими на даний час працює підозрюваний ОСОБА_4 та осіб, які перебувають у його підпорядкуванні.

Також, слідчий суддя критично ставиться до тверджень сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді, матиме можливість продовжувати кримінальне правопорушення, зокрема, те, що він кожного разу виносить з надуманих підстав накази та звільняє з роботи працівника установи ОСОБА_8 після кожного разу поновлення його на роботи за рішенням суду. На переконання слідчого судді наведені слідчим аргументи в цій частині клопотання є доволі абстрактними, що зумовлюють недостатність у спроможності виправдати втручання у права особи потребами досудового розслідування.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000072 від 24.03.2021 розпочато ще в березні 2021 року. Поряд з цим, доказів здійснення ОСОБА_4 будь-яких дій на підтвердження ризиків, зазначених слідчим у клопотанні, слідчим суддею не встановлено.

Разом з цим, слідчий суддя враховує, що інкриміновані підозрюваному ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, є закінченими. Під час здійснення досудового розслідування, стороною обвинувачення проведено низку слідчих дій. Таким чином, матеріальні докази, на підставі яких було висунуто підозру ОСОБА_4 зафіксовані органом досудового розслідування у відповідних протоколах та перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування.

У відповідності до підпункту 4 ч. 2 ст. 131 КПК України, відсторонення від посади є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, зокрема, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Слідчий суддя приходить до висновку, що матеріалами клопотання не підтверджено, а слідчим в клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено наявність підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може негативно впливати на свідків та потерпілого та продовжувати кримінальне правопорушення, зокрема, користуючись своїм службовим становищем, з метою впливу на свідків та потерпілого кримінального провадження, може вчиняти тиск шляхом створення їм умови і підстави для звільнення з роботи та позбавлення преміальних виплат, а потерпілому - відмови у поновленні його на роботі.
Також, слідчим суддею зазначається, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 157 КПК України, при вирішенні питання про відсторонення від посади, слідчий суддя зобов`язаний врахувати наслідки відсторонення від посади для інших осіб, а відтак як вбачається з наданих стороною захисту доказів, ОСОБА_4 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та роботи.

Крім того, в цьому кримінальному провадженні до підозрюваного ОСОБА_4 вже застосовано запобіжний захід у особистого зобов`язання із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, про що свідчить ухвала слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/6220/22 від 24.05.2022.

За таких обставин, під час судового розгляду клопотання не було доведено, що без відсторонення підозрюваного від займаної посади неможливо забезпечити швидке, повне та неупереджене досудове розслідування, і такі потреби досудового розслідування виправдовують обмеження гарантованого ст.43 Конституції України права підозрюваного на працю, а тому, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для відсторонення ОСОБА_4 від посади тимчасово виконувача обов`язків директора Природного заповідника «МЕДОБОРИ», що зумовлює відмову в задоволенні клопотання.

Керуючись ст. 132, 154, 156, 155, 157, 309, 369-372, 395, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіальних управлінь Державного бюро розслідувань Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000072 від 24 березня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172 КК України, про відсторонення від посади на два місяці відносно ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошений 26 травня 2022 року о 15 год. 00 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1