Справа № 553/4369/22
Провадження № 1-кс/553/1165/2022
У Х В А Л А
Іменем України

19.09.2022м. Полтава

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Харкові, є громадянином України, має неповну загальну середню освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

якому вручено письмове повідомлення про підозру кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 4 статті 187, частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_4 , у якого у провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000808 від 13.09.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 187, частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під варто стосовно ОСОБА_5 .
На обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 187 та частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, за наступних обставин:
11.09.2022, близько 18:00 години, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022», у групі, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , маючи умисел, спрямований на скоєння нападу з корисливих мотивів та метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, перебуваючи у домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_9 , реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, ОСОБА_5 , підійшов до раніше малознайомого ОСОБА_9 , який знаходився в кімнаті будинку, та наніс декілька ударів кулаком правої руки в область голови ОСОБА_9 , та, незважаючи на те, що останній намагався захиститись та чинити опір нападнику, ОСОБА_5 , користуючись своєю фізичною перевагою, в силу віку та стану здоров`я ОСОБА_9 , продовжив свої злочинні дії, схопивши лівою рукою за шию ОСОБА_9 , почав його душити. В ході цих дій, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 впали на підлогу та почали боротися. В цей час, ОСОБА_8 , підійшов до них та наніс декілька уларів кулаком правої руки в лівий бік тулубу ОСОБА_9 , а ОСОБА_5 , підвівшись, наніс один удар кулаком правої руки в область потилиці ОСОБА_9 , який, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у вигляді гострого порушення мозкового кровообігу, внутрішньочерепних крововиливів та закритої черепно-мозкової травми, помер на місці. Після чого, ОСОБА_8 , діючи у групі з ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, спрямованого на скоєння нападу з корисливих мотивів та метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, заволоділи електричною болгаркою ТМ «ЕЛЛПРОМ» ЄМШУ 125-1000СЕ, мобільним телефоном ТМ «Хіаоті Redmi 6А», які знаходились у будинку, після чого покинули місце злочину, розпорядившись вказаним майном на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_5 , 11.09.2022, близько 18.00 години, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи у раніше малознайомого ОСОБА_9 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, в ході розбійного нападу на останнього, підійшов до ОСОБА_9 , який знаходився в кімнаті будинку, та наніс декілька ударів кулаком правої руки в область голови ОСОБА_9 , незважаючи на те, що останній намагався захиститись та чинити опір нападнику, ОСОБА_5 , користуючись своєю фізичною перевагою, в силу віку та стану здоров`я ОСОБА_9 , продовжив свої злочинні дії, схопивши лівою рукою за шию ОСОБА_9 почав його душити. В ході цих дій, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 впали на підлогу та почали боротися. Після чого, ОСОБА_5 , підвівшись, наніс один удар кулаком правої руки в область потилиці ОСОБА_9 , який внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у вигляді гострого порушення мозкового кровообігу, внутрішньочерепних крововиливів та закритої черепно-мозкової травми, помер на місці.
15.09.2022 ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушень, частиною 4 статті 187 та частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України.

На підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаних кримінальних правопорушень слідчий у клопотанні посилався на зібрані у кримінальному проваджені докази: показання свідків, огляд місця події, відеозаписи з камер відеоспостереження та речові докази.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 187 та частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, на думку слідчого, є підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу.
Поряд з іншим, просив врахувати, як на підставу можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, поведінку ОСОБА_5 , який після вчинення кримінального правопорушення, перебуваючи за місцем свого проживання, з метою знищити сліди правопорушень, зняв з себе одяг та викинув його в сміттєвий бак, розташований у дворі будинку.
З урахуванням вимог статті 178 Кримінального процесуального кодексу України, а саме вагомих доказів підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, підвищеної суспільної небезпеки, відсутності міцних соціальних зв`язків, що свідчить про неможливість застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, вважав, що запобіжний захід щодо ОСОБА_5 необхідно обрати у виді тримання під вартою.
На підтвердження доводів клопотання надано копії матеріалів кримінального провадження: витягу з ЄРДР № № 0000808 від 13.09.2022; повідомлення про підозру від 15.09.2022; зазначених у клопотанні доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 187 та частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, документів, що містять відомості про особу підозрюваного.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наполягали на задоволенні клопотання, вказуючи на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у кримінальних правопорушеннях, передбачених частиною 4 статті 187 та частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, наявність ризиків, визначених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України та недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаним ризикам.
Підозрюваний ОСОБА_5 під час судового розгляду заперечував проти клопотання мотивуючи тим, що не має наміру переховуватися. Водночас, не заперечував фактичних обставин, викладених у повідомленні про підозру. Просив врахувати, що має постійне місце проживання, на його утриманні четверо неповнолітніх дітей та вагітна дружина.
Захисник ОСОБА_6 , діючи в інтересах підозрюваного, просив відмовити у клопотанні слідчого та розглянути можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту.
Вислухавши сторони, дослідивши надані письмові докази, дійшов наступного:
Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Частиною 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
У відповідності до частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного,обвинуваченого; 8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Частиною 1, пунктом 4 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно пункту 1 "с" статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: - законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Стороною обвинувачення надані докази того, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні: особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 178 Кримінального кодексу України, і у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі та тяжкого кримінального правопорушення, який спричинив незворотні наслідки у виді смерті людини, за вчинення якого, у разі визнання винуватим за частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що свідчить про можливість застосування у відношенні підозрюваного запобіжного заходу - тримання під вартою.
Суворість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, у поєднанні з відомостями про його особу, а саме те, що він не працює, не має засобів до існування, не одружений, відсутністю даних про міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, наявність родини та утриманців, репутацію підозрюваного, вказують на наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Під час судового розгляду клопотання не знайшло підтвердження посилання підозрюваного на те, що у нього на утриманні перебувають четверо неповнолітніх дітей та вагітна дружина.
Також, існує ризик протиправного впливу з боку підозрюваного на свідків, серед яких є особи жіночої статі, та свідків, яким відомо про обставини вчиненні злочину.
Таким чином, у кримінальному провадженні є достатньо відомостей, які вказують на наявність ризиків, передбачених у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.
Сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та підтвердженим під час його судового розгляду.
Слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Оцінивши обставини, визначені статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, дійшов висновку, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного злочину; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, і на які вказується у клопотанні; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
За таких обставин, доводи сторони захисту про можливість застосування домашнього арешту відхиляються, а клопотання про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою є обґрунтованим і підлягає задоволенню, незважаючи на виключний характер цього запобіжного заходу.
Відповідно до пункту 2 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України розмір застави у цьому кримінальному провадженні не визначається.
Відповідно до частини 1 статті 197 Кримінального процесуального кодексу України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 131, 132, 176-179, 181, 193, 194, 196, 309 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в :

1. Клопотання - задовольнити.
2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор".
3. Взяти під варту підозрюваного ОСОБА_5 негайно та строк тримання під вартою встановити з 19 вересня 2022 року до 17 листопада 2022 року, але в межах строків досудового розслідування, передбачених статтею 219 Кримінального процесуального кодексу України.
4. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.
Повний текст ухвали складений та оголошений о 10:00 год. 21.09.2022.

Слідчий суддя: ОСОБА_1