Дата документу 02.06.2022 Справа № 314/111/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №314/111/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/909/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням засудженого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)»,
про умовно-дострокове звільнення,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Дніпровська виправна колонія (№89)»,

захисника-адвоката ОСОБА_8 .

Прокурор Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 лютого 2022 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)», про умовно-дострокове звільнення. Звільнено ОСОБА_6 умовно-достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 листопада 2016, на невідбутий строк, що складає 1 рік 04 місяці 07 днів.
Своє рішення суд мотивував тим, що клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення підлягає задоволенню, так як згідно з поданими та перевіреними в судовому засіданні доказами, засуджений довів своє виправлення і заслуговує на звільнення його від відбування покарання на строк, який залишився, умовно-достроково.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом не дотримано вимог кримінального законодавства, спрямованих на встановлення у справі об`єктивної істини, а оскаржувана ухвала є незаконною і підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження.

Прокурор вказує, що засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання має 3 заохочення у вигляді подяки. Також на нього накладалися 5 стягнень.

Згідно з характеристикою, засуджений не завжди дотримується правомірних відносин з персоналом, до виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно, не приймає участі у програмах диференційованого впливу, не приймає участі в роботі самодіяльних організацій.

Заохочення засуджений отримував виключно в період, що передував поданню клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Прокурор вважає, що вказана кількість заохочень та стягнень, їх періодичність, разом з даними, що характеризують засудженого, свідчить про нестабільну поведінку і тим більше не може свідчити про його безумовну зразкову поведінку, а також те, що останній довів своє виправлення.

Також прокурор зазначає, що сам по собі факт відбуття певного строку покарання не є виключною підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого.

На думку апелянта, матеріалами справи у повній мірі не доведено дотримання усіх умов, передбачених законодавством, необхідних для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання особи.

Вважає, що суд ухвалюючи рішення не надав оцінку та не взяв до уваги поведінку засудженого протягом усього строку відбування покарання в цілому.

Згідно з ухвалою суду, до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)», про умовно-дострокове звільнення.
У судовому засіданні засуджений на задоволенні клопотання наполягав.
Представник установи виконання покарань у вирішенні клопотання засудженого покладався на розсуд суду.
Прокурор з приводу клопотання засудженого не заперечував.

Заслухавши доповідь судді; засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого і вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставлення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду клопотання.

При цьому висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Відповідно до положень КВК України, основним засобом виправлення і ресоціалізації засуджених є, зокрема, суспільно корисна праця.

Проте, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)», про умовно-дострокове звільнення даних вимог закону та рекомендацій, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України, не дотримався.

Так, з матеріалів провадження убачається, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення тяжких злочинів, раніше він неодноразово судимий також за вчинення тяжких злочинів, вже відбував покарання у виді позбавлення волі, вже звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, проте протягом умовно-дострокового звільнення вчинив нове тяжке кримінальне правопорушення.

За час відбування покарання засуджений допустив 5 порушень режиму відбування покарання, за що до нього застосовувалися стягнення у виді: догани, суворої догани та ДІЗО. І хоча ці стягнення є погашеними, проте вони характеризують поведінку засудженого ОСОБА_6 за час відбування покарання.

Той факт, що засуджений ОСОБА_6 отримав два заохочення у 2021 року та одне у 2022 році, тобто безпосередньо перед зверненням з клопотанням, не може бути розцінено як виправлення засудженого та безумовно свідчити про те, що він став на шлях виправлення.

За змістом наданої ДУ «Софіївська ВК (№55)» характеристики на засудженого, останній за увесь час відбування покарання в місцях позбавлення волі з 16 лютого 2017 року характеризується посередньо. Вказаним обставинам суд першої інстанції не надав належної оцінки.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що відомості про поведінку засудженого ОСОБА_6 в цілому за весь період знаходження у виправній установі, а не тільки за час, що безпосередньо передував розгляду клопотання, свідчать про те, що поведінка засудженого ОСОБА_6 протягом строку відбування покарання не була стабільно позитивною та активною.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_6 не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а отже підстав для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання немає.

Оскільки суд першої інстанції при розгляді клопотання не з`ясував належним чином всі обставини, що підлягають з`ясуванню, та не врахував положення закону, яким визначено підстави та порядок умовно-дострокового звільнення засуджених, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою та підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали - про відмову у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 07 лютого 2022 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)», про умовно-дострокове звільнення; звільнено ОСОБА_6 умовно-достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 листопада 2016, на невідбутий строк, що складає 1 рік 04 місяці 07 днів, скасувати.
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення, відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3