У Х В А Л А

24.05.2022 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участі прокурора ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 відносно, -

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хмільник, Іршавського району, Закарпатської області, громадянина України, українця за національністю, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середньо-спеціальна, неодруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :
Старший слідчий СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.

У провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001030 від 21.09.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин ОСОБА_3 , з метою незаконного збагачення, шляхом вчинення злочинів з незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, усвідомлюючи те, що шляхом проведення заборонених операцій у сфері обігу наркотичних засобів і психотропних речовин є можливість швидко незаконно збагатитись, будучи знайомим із багатьма особами, які схильні до вживання наркотичних засобів і психотропних речовин, здійснив незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також збут наркотичних засобів і психотропних речовин, вчинених повторно, що виразилось в наступному, зокрема:

ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на збут наркотичних засобів і психотропних речовин, умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно - небезпечних наслідків, за попередньою домовленістю із особою під вигаданими анкетними даними ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс та психотропної речовини метамфетамін, 15.12.2020, о 11 год. 17 хв., перебуваючи на подвір`ї, біля ринку по вулиці Лавріщева в місті Ужгород, в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки незаконно збув, особі під вигаданими анкетними даними ОСОБА_6 , один згорток фольги в середині якого знаходилась речовина рослинного походження, зеленого кольору, яка згідно висновку експерта № 6/901 від 14.01.2021 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений канабіс, вагою 1,0098 г., після чого, того ж дня о 14 год. 48 хв., ОСОБА_3 діючи з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, спрямованого на збут наркотичних засобів і психотропних речовин, перебуваючи за адресою м. Ужгород, вул. Василя Комендаря, 15, збув особі із зміненим анкетними даними ОСОБА_6 кристалічну речовину, світлого кольору, яка згідно висновку 6/901 від 14.01.2021, містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, загальною масою 0,0347 г. Вказаний наркотичний засіб і психотропну речовину ОСОБА_3 збув особі із вигаданими анкетними даними ОСОБА_6 за 500 гривень.

Не зупиняючись на вказаному, ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність пов`язану зі збутом психотропних речовин, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, незаконно, з метою збуту, у порушення вимог Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15.02.1995 та Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, 15.02.2021 о 16 год. 47 хв., перебуваючи в транспортному засобі марки «Дачія Логан», сірого кольору, біля торгівельного комплексу «Вопак», за адресою: м. Ужгород, вул. Міцкевича, в ході проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки, незаконно збув за 700 гривень особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , один поліетиленовий пакет в якому містилась кристалічна речовина, білого кольору, яка згідно висновку експерта № CE-19/107-21/1972-НЗПРАП від 02.03.2021, в своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, загальною масою 0,0515 г.

За вказаними фактами ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, психотропних речовин, вчинені повторно.

Підозру ОСОБА_3 сторона кримінального провадження слідчий підтверджує комплексом зібраних у провадженні доказів, зокрема: протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, висновками судових експертиз.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких і за які йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а також враховуючи те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, викладених у змісті клопотання.

Підозрюваний в судовому засіданні просив застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі., а саме домашній арешт. Акцентував увагу на тому, що підозрюваний не має жодних намірів уникати слідства чи суду і тому відсутні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.

Положеннями ч. 1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001030 від 21.09.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

17.05.2022 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1,2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, психотропних речовин, вчинені повторно або за поередньою змовою групою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінальних правопорушень передбачених ч.1,2 ст.307 КК України сторона кримінального провадження підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 15.12.2020 року, протоколом про результати негласної слідчої дії ( аудіо-, відео контроль особи) від 20.01.2021 року, висновком експерта № № 6/901 від 14.01.2021 року, протоколом про проведення оперативної закупки від 15.02.2021 року, протоколом про результати проведення НСРД - аудіо-відео контроль особи від 29.03.2021 року, висновком експерта № СЕ-19/107-21/1972-НЗПРАП від 02.03.2021 року тощо.

Сторона обвинувачення вказує на існування ризиків, визначених ч. 1 ст.177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_3 , враховуючи тяжкість покарання за інкримінований йому злочин, може вчинити спробу переховування від органів досудового розслідування маючи реальні можливості покинути територію України з цією метою, як і в межах пункту пропуску через державний кордон України так і поза межами таких, а також переховуватись на території України; може впливати на експертів, свідків у кримінальному провадженні, які можуть свідчити проти нього, щодо його протиправної діяльності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в тому числі координувати свої дії із невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню; вчиняти інші кримінальні правопорушення так і продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення пов`язані із незаконним обігом наркотичних засобів і психотропних речовин у яких він наразі підозрюється.

На противагу доводів сторони обвинувачення підозрюваний ОСОБА_3 вказує на відсутність будь-яких ризиків його протиправної поведінки у даному кримінальному провадженні та неможливість впливу на досудове розслідування.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Надавши оцінку доводам сторін кримінального провадження, суд приходить до переконання, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_3 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з врахуванням тяжкості кримінального правопорушення, адже інкриміноване йому кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання від 6 до 10 років позбавлення волі.

Підозрюваним не спростовано наявність наведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії).

Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

Таким чином, з урахуванням характеру та особливої тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, обставин вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується.

В даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду.

Обираючи запобіжний захід слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_3 раніше несудимий, має постійне місце проживання, неодружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючий, обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, відтак усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним, перебуваючи на волі може впливати на свідків. У зв`язку з цим наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Доказів того, що за станом здоров`я такий не може утримуватись в умовах СІЗО матеріали клопотання не містять, а тому слідчий суддя приходить до переконання, що застосування більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, що дає обґрунтовані підстави для обрання відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, суд відповідно до ч. З ст. 183 КПК України, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 182 ч. 4 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ч. 5 цієї статті визначено, що розмір застави щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину встановлюється від двадцяти вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі наведеного приходжу до висновку, що розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_3 своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом слід встановити у виді вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 грн.

Керуючись ст.ст. 177,178,182,183,186,193,194,196,197,309,392,395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 24.05.2022 року 11 год. 30 хв.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується 23.07.2022 року включно.
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчим суддею обов`язків у виді вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн.
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_3 або заставодавець мають право в будь-який момент на протязі 5 и днів внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_3 покласти наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду з встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, а саме м. Ужгород без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, роботи і навчання;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим або прокурором або спілкуватися з нею із дотриманням визначених умов;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків два місяці.

Повний текст ухвали складено 25.05.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1