Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника установи виконання покарання ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи Кагарлицька виправна колонія (№ 115) матеріали провадження щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт Андріївка Балаклійського району Харківської області,

громадянина України, що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , не судимого,

який засуджений вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 13 грудня 2018 року за ч.3 ст.286 КК України на 9 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки,

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 30 травня 2022 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 30.05.2022 у задоволенні подання начальника ДУ Кагарлицька виправна колонія (№ 115), погодженого із спостережною комісією при Обухівській районній державній адміністрації Київської області, про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання начальника ДУ Кагарлицька виправна колонія (№ 115) про умовно-дострокове звільнення його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає що суд, встановивши обставини, які характеризують його поведінку та ставлення до праці виключно з позитивної сторони, безпідставно відмовив у задоволенні подання. Разом з тим, цей же головуючий у цей же день задовольнив аналогічне подання начальника колонії щодо іншої особи, а під час розгляду подання щодо нього з`ясовував питання, які не мають відношення до застосування положень ст.81 КК України, і врахував невідшкодовану шкоду. Крім того, звертає увагу, що в ДУ Кагарлицька виправна колонія (№ 115) з мінімальним рівнем безпеки та полегшеними умовами відбувають покарання особи, засуджені вперше до позбавлення волі за злочин з необережності, що за час відбування покарання він здобув інвалідність другої групи по зору довічно, стан здоров`я погіршується і необхідна операція на очах. У будинок, де проживають його батьки, влучив снаряд, батьки знаходяться у районі бойових дій і потребують допомоги. До засудження він працював, у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні контрагентський об`єкт, на якому працювали засуджені в колонії, припинив роботу, і він не отримує заробітну плату.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи засудженого, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи представника установи виконання покарання, який пояснив, що засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно і поклався на розсуд суду стосовно рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції, вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 13.12.2018 ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Начальник ДУ Кагарлицька виправна колонія (№ 115) звернувся з поданням, погодженим із спостережною комісією при Обухівській районній державній адміністрації Київської області, про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування основного покарання.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд мотивував своє рішення тим, що воно є передчасним.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується і доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Відповідно до положень ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за необережний тяжкий злочин.

Отже, зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації кримінального правопорушення за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей, тощо.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Розглядаючи подання, суд першої інстанції з достатньою повнотою перевірив наявні в матеріалах особової справи документи, які свідчать про поведінку засудженого протягом усього часу його перебування в установі відбування покарання та роботу, і належним чином мотивував в ухвалі свої висновки про те, що ОСОБА_7 не довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 з 08.08.2017 утримувався в ДУ Вінницька установа виконання покарань (№ 1), а з 12.06.2019 відбуває покарання ДУ Кагарлицька виправна колонія (№ 115), тобто на час звернення з поданням відбув половину строку покарання.

За період відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, розпорядок дня в установі. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботу з самообслуговування, має достатні необхідні навички. По прибуттю до установи був працевлаштований на контрагентському об`єкті ТОВ Візит, у подальшому до початку військової агресії Російської Федерації проти України на контрагентському об`єкті ПрАТ Вентиляційні системи. До праці відносився добре, за добросовісне ставлення до праці на контрагентському об`єкті 03.10.2019, 09.01.2020, 02.04.2020, 01.04.2021, 01.07.2021, 07.10.2021, 01.04.2022 отримав заохочення у виді подяки, дисциплінарних стягнень не мав.

Разом з тим, під час перебування в ДУ Вінницька установа виконання покарань (№ 1) ОСОБА_7 притягувався до дисциплінарної відповідальності. Також до установи надійшли виконавчі документи про стягнення в примусовому порядку із засудженого судових витрат, матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також ПАТ Євробанк на загальну суму близько 2 млн. грн., і з доходу засудженого утримано та перераховано за весь період 41 102, 08 грн., з яких 31 434, 14 грн. це аліменти на утримання дитини ОСОБА_14 . Тобто сума невідшкодованої шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є незначною, як і невідбута частина покарання, яка станом на дату розгляду подання становила 4 роки 251 день.

Правильно суд поставив під сумнів і визнання засудженим вини, оскільки під час судового провадження в суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_14 вину у вчиненні злочину не визнав, стверджуючи і про незадовільний технічний стан транспортного засобу, і про те, що міг раптово втратити свідомість, а в подальшому сторона захисту оскаржувала вирок в апеляційному та касаційному порядку.
Що стосується доводів в апеляційній скарзі, то стан здоров`я засудженого, перебування його батьків у районі бойових дій не впливає на застосування положень ст.81 КК України. Посилання на задоволення судом подання про умовно-дострокове звільнення іншої особи є недоречними, оскільки це питання розглядається індивідуально щодо кожного засудженого.
Дані про особу засудженого, на переконання колегії суддів, доводять позитивну динаміку змін в його особистості, однак з огляду на встановлені судом першої інстанції обставини не дають достатніх підстав вважати, що процес виправлення ОСОБА_7 досягнув тієї стадії, яка необхідна для застосування положень ст.81 КК України. До того ж, така поведінка свідчить лише про виконання засудженим своїх обов`язків, передбачених ст.ст.9, 107 КВК України.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 30 травня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи Кагарлицька виправна колонія (№ 115), погодженого із спостережною комісією при Обухівській районній державній адміністрації Київської області, про умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання ОСОБА_7 , призначеного вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 13 грудня 2018 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3