Справа № 367/1390/21
Провадження № 1-кп/367/512/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі помічника судді ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 02.05.2022 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Таджикістан, громадянина Таджикістану, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

Викладення обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого було продовжено в подальшому до теперішнього часу.

Крім того, у зв`язку із введенням воєнного стану Законом України від 03.03.2022 року № 2117-ІХ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство», крім іншого, посилено відповідальність за кримінальні правопорушення, передбачені ст. 185-187, 189, 191 КК України, у разі їх вчинення в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Так, 06.04.2022 близько 13 години, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу магазину «Вело Буча», в якому здійснює свою господарську діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, користуючись відсутністю сторонніх осіб, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в якому здійснює свою господарську діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав майно останнього, а саме: велосипед марки «Dorozhnik Zeus» номер рами НОМЕР_1 , вартістю 10299 гривень 33 копійки; велосипед марки «Prophete 51137-2111» номер рами НОМЕР_2 , вартістю 11390 гривень 00 копійок; велосипед марки «Dorozhnik Coral» номер рами НОМЕР_3 , вартістю 10261 гривень 00 копійок; дві покришки Chaoyang 700*25, вартістю 436 гривень 00 копійок; вісім покришок Mitas Flash 28*1.75, вартістю 3570 гривень 64 копійки; три покришки Kenda Small Block 24*1.95, вартістю 881 гривень 01 копійки; дві покришки Continental Ride City 700*45 вартістю 1420 гривень 00 копійок; шість покришок Forza 20*1.95, вартістю 1405 гривень 98 копійок; покришку Forza 28*1.75, вартістю 256 гривень 00 копійок; покришку CST 28*1.75 вартістю 280 гривень 33 копійки; переднє колесо «Ardis Gravity», обід, алюмінієве, радіус 26, вартістю 695 гривень 33 копійки; два передніх колеса під обідне гальмо «Ardis Gravity» V-brake радіус 29, вартістю 1546 гривень 00 копійок; переднє колесо Україна, під втулку п`ятерик, радіус 28, вартістю 762 гривень 67 копійок; заднє колесо під обідне гальмо «Ardis Gravity» V-brake, під трещітку, радіус 26, вартістю 640 гривень 67 копійок; переднє колесо «Race 29» алюмінієве під диск, радіус 28, вартістю 681 гривень 50 копійок; заднє колесо «Race 29» алюмінієве під трещітку, радіус 28, вартістю 1111 гривень 50 копійок.

У подальшому, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши ФОП ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 45637 гривень 96 копійок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена у великих розмірах та в умовах воєнного стану.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просила суворо не карати її підзахисного та призначити ОСОБА_4 покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з можливістю застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки. Зазначила, що потерпілому шкоду відшкодовано в повному розмірі шляхом повернення викраденого майна.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та підтвердив обставини кримінального правопорушення, які описані в обвинувальному акті. У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що зробив відповідні висновки та завіряв суд більше не порушувати закон. Просив суд суворо його не карати, врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні. Щодо призначення покарання підтримав думку свого захисника. Зазначив, що потерпілому шкоду відшкодовано шляхом повернення усього майна.

Прокурор ОСОБА_3 просила призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з можливістю застосування положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні сторону обвинувачення підтримав повністю та вказав, що матеріальних та моральних претензій він не має, просив суворо не карати обвинуваченого. Щодо призначення покарання покладався на розсуд суду.

В обвинувальному акті зазначено, що цивільний позов не заявлений, шкоду відшкодовано в повному обсязі.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена у великих розмірах та в умовах воєнного стану.

Мотивування прийнятого рішення.
При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

У частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України).

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином Таджикістану, ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючим, проживаючим за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимим.

Згідно довідок лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, ОСОБА_4 на наркологічному та психіатричному обліку не значиться. Згідно довідки-характеристики Бучанського РУП ГУ НП в Київській області, ОСОБА_4 характеризується посередньо, алкогольними напоями не зловживає, наркотичні засоби не вживає, стосунків з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя не підтримує, домашнє насильство не вчиняє, скарг від сусідів не надходило.

В свою чергу, суд бере до уваги і зміст обвинувачення, яке складається з одного епізоду, та той факт, що потерпілий претензій будь якого характеру немає до обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відсутні.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, у виді п`яти років позбавлення волі.

Крім того, сторона захисту просила призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, визначивши іспитовий строк, проти чого не заперечувала прокурор.

Врахувавши в сукупності наведені вище обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його вік та відсутність судимостей, відшкодування шкоди в повному обсязі шляхом повернення викраденого, наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме щире каяття та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.75 КК України, тому вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченою та досягне своєї мети.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Клопотання про застосування запобіжного заходу обвинуваченому від прокурора не надходило, який вирішення питання щодо цього залишив на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого вирішення питання щодо запобіжного заходу стосовно обвинуваченого залишила на розсуд суду.

Враховуючи викладене, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 необхідно скасувати та на підставі ч.5 ст.202 КК України негайно звільнити його з-під варти з ДУ «Київський слідчий ізолятор», в якій він на момент судового розгляду перебуває.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

В судовому засіданні прокурор долучила постанову про приєднання предметів до матеріалів кримінального провадження № 0000109 від 02.05.2022 року як речових доказів, а саме: велосипед марки «Dorozhnik Zeus» номер рами НОМЕР_1 , вартістю 10299 гривень 33 копійки; велосипед марки «Prophete 51137-2111» номер рами НОМЕР_2 , вартістю 11390 гривень 00 копійок; велосипед марки «Dorozhnik Coral» номер рами НОМЕР_3 , вартістю 10261 гривень 00 копійок; дві покришки Chaoyang 700*25, вартістю 436 гривень 00 копійок; вісім покришок Mitas Flash 28*1.75, вартістю 3570 гривень 64 копійки; три покрики Kenda Small Block 24*1.95, вартістю 881 гривень 01 копійки; дві покришки Continental Ride City 700*45 вартістю 1420 гривень 00 копійок; шість покришок Forza 20*1.95, вартістю 1405 гривень 98 копійок; покришку Forza 28*1.75, вартістю 256 гривень 00 копійок; покришку CST 28*1.75 вартістю 280 гривень 33 копійки; переднє колесо «Ardis Gravity», обід, алюмінієве, радіус 26, вартістю 695 гривень 33 копійки; два передніх колеса під обідне гальмо «Ardis Gravity» V-brake радіус 29, вартістю 1546 гривень 00 копійок; переднє колесо Україна, під втулку п`ятерик, радіус 28, вартістю 762 гривень 67 копійок; заднє колесо під обідне гальмо «Ardis Gravity» V-brake, під трещітку, радіус 26, вартістю 640 гривень 67 копійок; переднє колесо «Race 29» алюмінієве під диск, радіус 28, вартістю 681 гривень 50 копійок; заднє колесо «Race 29» алюмінієве під трещітку, радіус 28, вартістю 1111 гривень 50 копійок., які були передані потерпілому ОСОБА_6 на відповідальне зберігання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілому ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду у розмірі 45637,96 гривень, яку відшкодовано шляхом повернення усього майна викраденого ОСОБА_4 .

Прокурор в судовому засіданні вказала, що потерпілий ОСОБА_6 немає матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 , тому його слід вважати повернутим власнику.

Цивільний позов не заявлено.

Згідно звіту про фактичні затрати на проведення експертизи № 1167 від 20.05.2022, витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні складають 500 грн. та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Доказів наявності процесуальних витрат суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 50, 61, 65, 75, 76, 185 КК України, ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Таджикістану, винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Таджикістану, покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Таджикістану, від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Таджикістану, наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Таджикістану, що, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Таджикістану, у виді тримання під вартою скасувати, на підставі ч. 5 ст. 202 КК України негайно звільнити його з-під варти в залі судового засідання.

Речові докази, а саме: велосипед марки «Dorozhnik Zeus» номер рами НОМЕР_1 ; велосипед марки «Prophete 51137-2111» номер рами НОМЕР_2 , велосипед марки «Dorozhnik Coral» номер рами НОМЕР_3 ; дві покришки Chaoyang 700*25; вісім покришок Mitas Flash 28*1.75; три покрики Kenda Small Block 24*1.95; дві покришки Continental Ride City 700*45; шість покришок Forza 20*1.95; покришку Forza 28*1.75; покришку CST 28*1.75; переднє колесо «Ardis Gravity», обід, алюмінієве, радіус 26; два передніх колеса під обідне гальмо «Ardis Gravity» V-brake радіус 29; переднє колесо Україна, під втулку п`ятерик, радіус 28; заднє колесо під обідне гальмо «Ardis Gravity» V-brake, під трещітку, радіус 26; переднє колесо «Race 29» алюмінієве під диск, радіус 28; заднє колесо «Race 29» алюмінієве під трещітку, радіус 28, - вважати повернутими власнику ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Таджикістану, на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 500 (п`ятсот) гривень.

На вирок до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з визначених ст.ст. 394, 473 КПК України підстав.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення у разі неподання апеляційної скарги, а в разі її подання з дня вирішення апеляційної скарги судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1