ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення.
Ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.06.2021 року ОСОБА_7 було замінено невідбуту частину покарання, призначеного вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14.02.2019 року з урахуванням вироку Дніпровського апеляційного суду від 17.07.2019 року, яка складає 1 рік 4 місяці 06 днів, більш м`яким покаранням виправними роботами на той же строк з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 43 КВК України початок строку покарання у виді 1 року 4 місяців 6 днів виправних робіт ОСОБА_7 відраховується з 20.07.2021 року.
Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до розрахункових даних про утримання коштів із заробітної плати засудженого у розмірі 20% у дохід держави, станом на 23.02.2022 року відбутий строк покарання засудженого у виді виправних робіт складав 6 місяців 9 днів.
Тому суд першої інстанції зробив висновок, що ОСОБА_7 не відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного йому ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.06.2021 року, у виді виправних робіт строком 1 рік 4 місяці 6 днів, і тому відсутні підстави для задоволення його клопотання.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що відповідно до ухвал Верховного Суду України від 12 листопада 2009 року та 22 лютого 2011 року, при вирішенні питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до засуджених, яким попередньо невідбута частина покарання була замінена більш м`яким покаранням, суди повинні виходити із загального строку покарання, призначеного вироком, а не із строку більш м`якого покарання, встановленого відповідною постановою місцевого суду.

Тому засуджений вважає, що є підстави для його умовно-дострокового звільнення.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому, основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи за необережний особливо тяжкий злочин.
Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 14.02.2019 року засуджений Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 263 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком один рік.
Вироком Дніпровського апеляційного суду від 17.07.2019 року вирок Петропавлівського районного суду скасовано в частині призначення покарання, та призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.06.2021 року ОСОБА_7 було замінено невідбуту частину покарання, призначеного вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 14.02.2019 року з урахуванням вироку Дніпровського апеляційного суду від 17.07.2019 року, яка складає 1 рік 4 місяці 06 днів, більш м`яким покаранням виправними роботами на той же строк з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави.
Початок строку покарання у виді 1 року 4 місяців 6 днів виправних робіт ОСОБА_7 , рахується з 20.07.2021 року, тобто ОСОБА_7 не відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного йому ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.06.2021 року у виді виправних робіт строком 1 рік 4 місяці 6 днів, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення клопотання засудженого.
Крім того, колегія суддів зазначає, що з матеріалів провадження не вбачається, що засуджений дійсно став на шлях виправлення, а тому не приймає доводи його апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги засудженого.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення залишити без задоволення.
Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2022 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4