Справа № 149/1887/22
Провадження №1-кп/149/142/22
Номер рядка звіту 238
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

20.10.2022 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,його захисника - адвоката ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000220по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хухра Охтирського району Сумської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України
за ст. 296 ч. 4 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 13.07.2022 близько 12:00, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на території міського автовокзалу ВАТ "Вінницьке обласне підприємство автобусних станцій - 10599" за адресою: Вінницька область, м. Хмільник, вул. Василя Порика, 7, побачив раніше незнайомих йому громадян, серед яких знаходився потерпілий ОСОБА_6 , які перебували на зазначеній території по особистих справах. При цьому, у ОСОБА_4 на поясному спорядженні на правому боці знаходився ніж.

ОСОБА_4 , маючи умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, загальноприйняті норми і правила поведінки та виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, незважаючи на те, що знаходиться в громадському місці, правою рукою дістав із чохла, який знаходився на його поясному спорядженні ніж та підходячи до потерпілого ОСОБА_6 та інших громадян, які перебували на зазначеній території по особистих справах, розмахував перед останніми вказаним ножем та безпричинно погрожував їм фізичною розправою.

В свою чергу, аби уникнути отримання зі сторони ОСОБА_4 тілесних ушкоджень вказаним ножем, ОСОБА_6 почав відходити та повідомляти громадянам, які знаходилися неподалік також відійти.

З метою припинення хуліганський дій ОСОБА_4 , в той час коли останній біг по автобусній платформі із ножем у правій руці, потерпілий ОСОБА_6 наздогнав його із за спини та за допомогою фізичної сили повалив його на землю та вибив ногою із правої руки ОСОБА_4 ніж.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство), вчиненому із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав надав покази, що відповідають обставинам, заначеним в обвинувальному акті.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив обставини, встановлені в обвинувальному акті та при призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілого, які не заперечували проти обсягу та порядку дослідження доказів відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України та просили застосувати цей порядок, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони провадження правильно розуміють зміст цих обставин, обвинувачений свою вину в скоєні кримінального правопорушення визнає повністю, сумнівів у добровільності та істинності його позиції у суду немає, сторонам роз`яснено, що вони будуть позбавлені можливості оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 повідомив, що дійсно, за обставин зазначених в обвинувальному акті, перебував на території міського автовокзалу в стані алкогольного сп`яніння, оскільки перед цим посварився з дружиною і хвилювався. Причини, чому розмахував ножем до перехожих громадян, пояснити не зміг. У вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати, у судовому засідання просив пробачення у потерпілого.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що побачив раніше не знайомого йому гр-на ОСОБА_4 , перебуваючи на території міського автовокзалу. Він намагався з ножем накинутися на громадян, які перебували на зупинці. А тому, з метою недопущення нанесення останнім тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 направився в сторону ОСОБА_4 , який розмахував перед ним ножем та безпричинно погрожував фізичною розправою.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, тобто у грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, який офіційно не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, на консультативних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відповідно до висновків досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим середній, виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 (ст. 66 КК України), суд визнає щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 (ст. 67 КК України), суд визнає вчинення злочину особою, шо перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину. При цьому суд приходить до висновку, що обвинуваченого можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України, та одночасно поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, що сприятиме його виправленню
Крім того, в судовому засіданні 19.10.2022 прокурором було заявлено клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, з забороною обвинуваченому залишати житло цілодобово. Вказане клопотання мотивовано тим що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, крім того, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: останній може незаконно впливати на потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, потерпілий ОСОБА_6 звернувся до Хмільницької окружної прокуратури із заявою, в якій просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід, оскільки останній у нетверезому стані приходить до будинку потерпілого та здійснює телефонні дзвінки з метою тиску на нього.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що дійсно він умисно прийшов до дому потерпілого з метою попросити у нього вибачення, а також зазначив, що він хворіє та потребує стаціонарного лікування, а також оперативного втручання, а тому просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Ухвалюючи вирок, суд повинен, зокрема, вирішити, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження (ст. 368 КПК України). В силу приписів статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Згідно зі статтею 176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Суд, оцінивши надані докази, з урахуванням пояснень, наданих обвинуваченим ОСОБА_4 , потерпілим ОСОБА_6 , прокурором, наявних доказів і встановлених обставин вважає, що на даний час продовжують існувати ризики щодо впливу обвинуваченого на потерпілого, вчинення ним іншого кримінального правопорушення, в тому числі стосовно потерпілого. Такий висновок суду грунтується на тому, що ОСОБА_4 , дізнавшись з матеріалів кримінального провадження адресу проживання потерпілого, прийшов до його будинку та намагався зустрітися з ним. Не зважаючи на те, що обвинувачений заперечив намір чинити тиск на потерпілого, ОСОБА_6 сприйняв таку поведінку ОСОБА_4 як таку, що загрожує йому і його сім`ї, і учасники провадження не заперечили, що така поведінка ОСОБА_4 була спричинена розглядом кримінального провадження і наданими в суді потерпілим поясненнями.

При цьому суд також враховує, що ОСОБА_4 згідно з наданими медичними доказами потребує стаціонарного лікування, в тому числі оперативного втручання, учасники не заперечили щодо можливості застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу за наявності відповідних підстав. Відтак суд вважає, що для досягнення справедливого балансу між інтересами сторін кримінального провадження на даній стадії судового розгляду, необхідно клопотання прокурора задовольнити частково, обравши відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків.

Питання щодо процесуальних витрат вирішити у відповідності до вимог ст. 124 КПК України. Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376, 394 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 2роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Перебіг іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу задовольнити частково.

ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обрати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Покласти на ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили обов`язки: утримуватись від спілкування з потерпілим ОСОБА_6 ; не відвідувати місце проживання потерпілого ОСОБА_6 .

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання обов`язків, передбачені ч. 2 ст. 179 КПК України.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 755,12 грн.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14.07.2022 на речові докази.
Речовий доказ - предмет, зовні схожий на ніж із наявним номером на лезі "6270" та чохлом до нього - знищити.
Речовий доказ: CD-R диск на якому знаходиться відеозапис із фіксацією обставин кримінального правопорушення - залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000220.
Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Копія вироку після проголошення його резолютивної частини вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1