№ 336/4417/19
Пр. № 1-кп/336/106/2022
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква Київської області, громадянки України, з повною середньою освітою (11 класів), незаміжньої, матері неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацевлаштованої, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; судимої:

- вироком Білоцерківського районного суду Київської області від 24.11.2014 року за ч. 1 ст. 1 85 КК України до одного року; звільненої від відбування покарання з випробуванням тривалістю в один рік; звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано на підставі ухвали Сквирського районного суду Київської області від 10.11.2015 року;

- вироком Ракитнянського районного суду Київської області від 27.07.2017 року за ч. 2 ст. 190 КК України з застосуванням положень ч ст. 71 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі;

- вироком Фастівського районного суду Київської області від 29.11.2017 року за ч. 2 ст. 190 КК України з застосуванням положень ч ст. 71 КК України до одного року десяти місяців позбавлення волі;

звільненої з місць позбавлення волі 23 лютого 2018 року у зв`язку з застосуванням Закону України «Про амністію»;

- вироком Білоцерківського районного суду Київської області від 23.02.2018 року за ч. 2 ст. 190 КК України з застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України та ст. 71 КК України до двох років двох місяців позбавлення волі; звільненої з місць позбавлення волі 23 лютого 2018 року у зв`язку з застосуванням Закону України «Про амністію»;

обвинуваченої за ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена, яка має судимості за вчинення таємного заволодіння чужим майном та шахрайство, заволоділа чужим майном шляхом обману за таких обставин.

Близько 16 години 30 хвилин 8 травня 2019 року ОСОБА_4 , керуючись умислом на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, в приміщенні кафе «Перевал» в будинку АДРЕСА_3 , назвавшись дружиною замовника банкету, проведення якого було призначено на 11 травня 2019 року, ОСОБА_5 , повідомила про намір скасувати проведення банкету та отримати надані в якості авансу гроші працівнику кафе ОСОБА_6 , яка під впливом обману за наявності грошових коштів, переданих відвідувачами як аванс за організацію банкетів, вручила обвинуваченій 2000 грн.

Описаними діями потерпілому ОСОБА_7 завдано майнову шкоду на вказану суму.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена повністю визнала винуватість у вчиненні шахрайства за вказаних обставин і дала детальні показання про мотиви і фактичні обставини вчинення кримінально караного діяння.

Щодо події інкримінованого їй злочину пояснила, що у вказаний в обвинуваченні час вона випробовувала тяжке майнове становище через кардіологічне захворювання її малолітньої доньки, лікування якого потребувало значних видатків, тому вчинювала епізоди заволодіння чужими грошовими коштами шляхом шахрайства в різних регіонах держави.

У вчиненні злочину щиро розкаялася. Пояснила, що повністю усвідомила протиправність та згубність того, що скоїла.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися, при цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої

- за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого діяння, особи винної, обставин, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

За змістом роз`яснення п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання. а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено є не лише кара, а й виправлення засудженого.

З урахуванням наведених положень законодавства при призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_4 , яка має судимості за вчинення таємного заволодіння чужим майном та шахрайство, заволоділа чужим майном шляхом обману.

Означені обставини свідчать про певний ступінь соціальної небезпеки обвинуваченої.

Разом з тим бере суд до уваги і зміст обвинувачення, яке утворює один епізод шахрайства, а також спосіб вчинення заволодіння майном, що полягає у добровільній передачі представником потерпілого винній цього майна.

У вчиненому обвинувачена щиро покаялася, активно сприяла суду у встановленні фактичних обставин справи.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченої.

Сукупність згаданих пом`якшуючих обставин, відомості про особу винної, яка має постійне місце проживання, виховує двох малолітніх дітей, що біологічно походять від неї, що характеризує її як соціалізовану особу, її молодий вік, що свідчить повернутися до справжній духовних та соціальних цінностей та твердо стати на шлях виправлення, дають суду підстави для призначення мінімального розміру покарання у виді позбавлення волі, яке передбачене санкцією частини статті обвинувачення.

З наведених міркувань виходить суд, дійшовши висновку про можливість звільнення винної особи від відбування покарання з випробуванням, що, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання, яке має на меті не лише кару, а й виправлення засудженого, та повинно бути індивідуальним щодо кожної особи.

Обтяжуючою покарання ОСОБА_4 обставиною є рецидив злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Відомостей про речові докази, а також процесуальні витрати суду не надано.

Керуючись ст. ст. 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, що передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачена протягом іспитового строку тривалістю в один рік не скоїть нового злочину і виконає покладені на неї в силу ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи.

Запобіжний захід до обвинуваченої до набрання вироком законної сили не застосовувати.

На вирок суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1