УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року Слідчий суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі клопотання слідчого про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
Сектором дізнання ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 27.06.2022р. за №0000376 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України (знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу).

В ході досудового розслідування встановлено, що 26.06.2022р. приблизно о 15.40год патрульною поліцією було зупинено автомобіль «АУДІ 100», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Під час перевірки вказаного автомобіля було встановлено, що номерний знак НОМЕР_1 не належить транспортному засобу «АУДІ 100», номер кузова НОМЕР_2 . Крім того, первинний номер кузова можливо піддавався зміні, оскільки в базі даних МВС він не зареєстрований. Також свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 23.09.2004р. на ім`я ОСОБА_4 має сліди підробки

26.06.2022р. в період часу з 17.23год до 17.46год дізнавачем СД ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 було проведено огляд місця події та вилучено автомобіль «АУДІ 100», 1991р.в., синього кольору, р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , з ключами та свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 23.09.2004р. на ім`я ОСОБА_4 .

Постановою дізнавача від 27.06.2022р. вказаний автомобіль ми, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та ключі від нього визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні і на даний час перебувають на території ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Згідно з Свідоцтвом про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 23.09.2004р. вказаний автомобіль зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

04.07.2022р. дізнавач СД ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_6 , звернулася до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль «АУДІ 100», 1991р.в., синього кольору, р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , з ключами, свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 23.09.2004р. на ім`я ОСОБА_4 шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування ними.

Клопотання мотивує тим, що вказаний автомобіль є предметом кримінального правопорушення, містить на собі його сліди, відповідно визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні. Накладання арешту на нього необхідно з метою збереження речових доказів, оскільки у разі його повернення власнику можливе приховування, псування, відчуження вказаного майна. Іншим чином запобігти цим ризикам неможливо.

В судове засідання дізнавач та прокурор не прибули, подали заяви про розгляд клопотання у їх відсутність, клопотання підтримують і просять його задовольнити.

Слідчий суддя вважає можливим розглянути клопотання у відсутність дізнавача та прокурора.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення власника майна ОСОБА_4 , оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено недоторканість права власності (ст.7 КПК України).

Відповідно до ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Арешт майна відповідно до ст.131 КПК України є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З`ясувавши та оцінивши обставини справи, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність накласти арешт на автомобіль «АУДІ 100», 1991р.в., синього кольору, р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , з ключами, який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 , а також свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 23.09.2004р. на ім`я ОСОБА_4 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ними.

В даному випадку слідчий суддя виходить з того, що під час досудового розслідування встановлені обґрунтовані підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, відомості про яке в установленому законом порядку внесені до ЄРДР. Вказаний автомобіль та документи на нього було виявлено на місці події з ознаками підробки агрегату, номерного знаку та право установчого документу, отже вони містять на собі сліди кримінального правопорушення та мають значення для встановлення суттєвих обставин вчинення зазначеного кримінального правопорушення, визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З метою забезпечення збереження речових доказів, а саме для запобігання можливості зникнення, втрати, знищення, передачі, відчуження слідчий суддя вважає необхідним накласти арешт на вказаний автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію шляхом заборони власнику відчужувати, розпоряджатись та користуватись ними.

При цьому, слідчий суддя вважає доведеним, що незастосування заборони користування автомобілем та реєстраційним документом на нього може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, що, в свою чергу, з урахуванням необхідності проведення експертизи з метою з`ясування наявності в автомобілі підробки номеру кузову може перешкодити досягненню дієвості кримінального провадження.

За таких обставин, арешт зазначеного майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ним є розумним, справедливим обмеженням права власності ОСОБА_4 та відповідає завданням кримінального провадження, визначеним ст.2 КПК України.

На підставі вищевикладеного, клопотання дізнавача слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.2,7,16,98,131,170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання дізнавача задовольнити повністю.

Накласти арешт на автомобіль ««АУДІ 100», 1991р.в., синього кольору, р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , з ключами, який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 , та на Свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 23.09.2004р. на ім`я ОСОБА_4 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ними.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити СД ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Слідчий суддя ОСОБА_1
05.07.2022