Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 289/490/20
Провадження № 1-кп/935/63/22
ВИРОК
Іменем України

03 травня 2022 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , малолітньої потерпілої ОСОБА_11 , законних представників потерпілої ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_12 , захисників ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі судових засідань, у м.Коростишів Житомирської області, у режимі відеоконференції між Коростишівським районним судом Житомирської області та ДУ «Житомирська установа виконання покарань №8», кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000082 від 11.02.2020, за обвинуваченням ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ірша Радомишльського району Житомирської області, громадянина України, із середньої освітою, неодружений, має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_18 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, депутатом та особою з інвалідністю не є, судимий: 27.12.2017 Малинським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.122 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , утримується у Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)», у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України,
встановив:
ОСОБА_12 , будучи засудженим 27.12.2017 Малинським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 122 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений від покарання по амністії, на шлях виправлення не став та вчинив особливо тяжкий злочин проти статевої недоторканності за наступних обставин.
10.02.2020 близько 23:00 години, ОСОБА_12 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у кімнаті будинку, за місцем проживання по АДРЕСА_1 , разом з малолітньою дочкою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достовірно знаючи, що його дочка є малолітньою і через свій вік не розуміє значення вчинених відносно неї дій, умисно, порушуючи норми людської моралі, вчинив фізичні розпусні дії сексуального характеру, направлені проти статевої недоторканості, належний фізичний, психічний і соціальний розвиток потерпілої. Вказані дії виразилися у тому, що у присутності своєї малолітньої дочки ОСОБА_12 повністю оголився та прийшов до її ліжка. При цьому, оголовши свою дочку, погрожуючи словесно, а також застосовуючи фізичну силу, примушував потерпілу до непристойних дотиків до своїх оголених статевих органів, мацав статеві органи своєї малолітньої дочки та в її присутності самостійно стимулював статевий орган, займаючись онанізмом, задовольняючи таким чином свою статеву пристрасть.
Крім цього, ОСОБА_12 10.02.2020, у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що його донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є малолітньою, вирішив вчинити дії сексуального характеру, пов`язані із анальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_11 з використанням пальця однієї з рук.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_11 з використанням пальця однієї з рук, достовірно знаючи, що остання є малолітньою та не досягла чотирнадцятирічного віку, використовуючи свою фізичну перевагу, застосовуючи фізичну силу до малолітньої ОСОБА_11 , яка виразилась у тому, що ОСОБА_12 , перебуваючи поряд та утримуючи потерпілу за волосся, використовуючи безпорадний стан малолітньої, роздягнув її.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вчинення дій сексуального характеру пов`язаного із анальним проникненням в тіло малолітньої ОСОБА_11 з використанням пальця однієї з рук, проти волі останньої, використовуючи її безпорадний стан та застосовуючи фізичне насильство, ОСОБА_12 умисно задовольнив власні статеві пристрасті неприродним способом у вигляді анального проникнення у тіло малолітньої доньки, використовуючи палець однієї з рук.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою провину у висунутих обвинуваченнях за ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України не визнав, пояснив, що проживає в с. Ірша Житомирської області, Радомишльського району з матір`ю, вітчимом, сестрою та дітьми, не працює, отримував пенсію щодо втрати годувальника, витрачав її на одяг, продукти та іграшки, а також на себе, купував алкоголь. Має окрему кімнату, за стінкою проживає сестра обвинуваченого, у кімнаті проживали діти останнього, можливо, діти бачили, як він дивився порнографію, включав її для себе, дитину не змушував торкатись його статевих органів, сам торкався статевих органів дітей тоді, коли мив та мазав дітей, цілувати свій статевий орган дітей не примушував, палець вставляв в анальний отвір дитини тоді, коли ставив свічки від температури і все. 10.02.2020 вживав алкоголь із Шевченком та ще декількома особами, був у стані алкогольного сп`яніння, додому прийшов сам, після цього побив дітей, бо вони порозкидали ковбасу та не хотіли її їсти, приходила мати обвинуваченого, хотіла забрати дітей, потім ліг спати разом з ОСОБА_19 , а ОСОБА_20 спав на своєму ліжку, обвинувачений ліг спати у спідній білизні, а діти голі лягали спати кожного дня, оскільки вони мочилась в ліжко, пили багато рідини, звертався до лікаря, фізично ніяких відхилень не було. В той день порнографію обвинувачений не дивився та онанізмом не займався, оскільки був у стані сп`яніння. Стосунки з дітьми у обвинуваченого нормальні, а з іншими членами сім`ї посередні, останній ніде не працює, по дому нічого не допомагає, вживає алкоголь, дітям купував іграшки, книги, вчив букви, діти читати та писати не вміли, перебував на обліку у соціальній службі, працівники приходили додому, складали акти. Вважає, що дітей навчила свідчити проти нього його сестра, бо у них погані відносини, вона хоче забрати дітей та віддати родичам, оскільки обвинувачений визнав, що він не порядний батько, показання дочки не відповідають дійсності, обвинувачений не має відношення до того, в чому його звинувачують, поцілунків його статевих органів не було, дитина могла бачити як обвинувачений дивиться вночі еротику. Працівники поліції вчиняли фізичний та психологічний тиск на обвинуваченого, диктували, що потрібно казати на допиті, не вчиняв ніяких дій відносно своєї малолітньої доньки.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_12 , його винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими безпосередньо судом доказами, належність і допустимість яких ніким не спростована.
Суд вважає, що вчинення ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст.156 КК України, підтверджується такими доказами.
Показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_11 , яка в присутності психолога ОСОБА_21 пояснила, що раніше проживала з татом-обвинуваченим ОСОБА_12 , тіткою ОСОБА_12 , бабусею, дідусем, ОСОБА_22 та братом ОСОБА_20 , у будинку є три кімнати, вона проживає з ОСОБА_20 в одній кімнаті, раніше і з тато з ними мешкав, вона його любить, тато на неї трохи сварився, коли робила шкоду, інколи приходив додому п`яний, бив по попі, обзивав. ОСОБА_11 пояснила, що має власне ліжко, в якому спить сама у спідній білизні, інколи тато з нею спав, також у спідній білизні. Коли тато ходив по кімнаті роздягнений, остання говорила йому, що так не гарно, але тато казав, що так гарно. Потерпіла пояснила, що любить свого братика і часто цілує, тата також цілувала у щічку, але тато змушував потерпілу цілувати його у губи, сам цілував її у щічки, у лобик та сідниці, потерпіла з татом часто по телевізору дивились про дорослих, тато обіймав та цілував дівчинку у статеві органи, торкався пальцем та проникав в анальний отвір, один раз проникав пальцем в анальний отвір, коли ставив свічку під час її хвороби , це було одного разу і не було боляче, а інший раз проникав пальцем в анальний отвір без свічки, це було боляче і неприємно, тато тоді був п`яний, потерпіла говорила йому, що їй боляче, але останній не почув, сказав, щоб вона спорожнилась йому в рот, потім щоб цілувала тата в статевий орган, це було два рази, тато був п`яний та змушував її, говорив, щоб вона проникала пальцем в його анальний отвір, але остання не хотіла, при цьому не плакала, тому що в той час всі були вдома, обвинувачений тягав потерпілу за волосся, а брата ОСОБА_20 за вухо, бо вона не хотіла цілувати обвинуваченого в губи.
Законний представник потерпілої ОСОБА_12 пояснила, що проживає у одному будинку разом із обвинуваченим, матір`ю, вітчимом, власною донькою та племінниками ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , мати останніх померла, опікуном є їх бабуся, додала, що заяву до поліції подавала вона, але свідчити та захищати інтереси дитини відмовилась.
Показаннями свідка ОСОБА_23 , яка пояснила, що є старостою Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, була присутня під час слідчих дій, їй відомо, що в обідню пору до ОСОБА_12 приїхали працівники поліції, їх викликала сестра останнього, тому, що він проводить непристойні дії, а саме розбещує неповнолітніх своїх дітей. В одному будинку проживали ОСОБА_12 та його двоє дітей, бабуся та її співмешканець, а також сестра з дитиною, всі проживали в різних кімнатах, ОСОБА_12 є батьком одинаком, оскільки дружина останнього померла, на обліку як неблагополучна сім`я вони не перебували, але зловживав алкоголем, тому їх навідували. Діти жили в кімнаті з батьком, кімната була не охайною, давали термін декілька днів, щоб прибрати в будинку та зробити ремонт, діти не були забезпечені у повній мірі, ними більше займалась бабуся, звернення надходили від мами та сестри про те, що коли ОСОБА_12 був у стані алкогольного сп`яніння, ставав агресивним, у відповідь на зауваження також була агресія. Сестра виховувала свою дитину окремо, з обвинуваченим не хотіла підпримувати стосунки, боялась його. Коли вони приходили до обвинуваченого додому, приходили без психолога, оскільки він відсутній у штаті, діти говорили про батька різне, і хороше і не дуже, батько вбив собаку, і вони це бачили.
Показаннями свідка ОСОБА_24 , який пояснив, що діти обвинуваченого, дочка з дитиною та його дружина проживають разом, у кожного свої кімнати, обвинувачений та діти жили окремо у своїй кімнаті, поліція приїхала і обвинуваченого забрали, за що забрали свідок не зрозумів, оскільки ні разу не бачив, щоб ОСОБА_12 сварився на дітей, діти не скаржились на нього, жив за рахунок коштів, які останній отримував на дітей, трохи випивав, оголеним ОСОБА_12 свідок не бачив, заходив у кімнату до останнього, у дітей окремі ліжка, обвинувачений виховував дітей добре, діти були доглянуті, працівники соціальних служб приїждждали одного разу, подивились і поїхали, хто звернувся до поліції свідок не знає, поліція зайшла в кімнату, свідок розписався і все.
Показаннями свідка ОСОБА_25 , який пояснив, що про обставини події останньому нічого не відомо, але часто приходив у гості до обвинуваченого, сестра з обвинуваченим не спілкувалась, дружина ОСОБА_12 померла, він проживав з ОСОБА_26 , діти на батька не скаржились, вдома завжди бігали, грались, умови в кімнаті нормальні, ліжка застелені, наявні іграшки, дітей виховувала бабуся, ОСОБА_12 вживав алкоголь на свята, у будні дні випивали під магазином, дітей обвинувачений утримував за кошти, які виплачували на дітей, завжди усе необхідне дітям купував у магазині і ніс додому. 10 лютого разом з ОСОБА_12 випивали, останній пішов додому у середній стадії алкогольного сп`яніння.
Показаннями свідка ОСОБА_27 , який пояснив, що ОСОБА_12 знає п`ять років, вони є кумами, після того, як він розбещував дітей більше спілкуватись з ним не буде. Одного разу вони відпочивали біля магазину, випили багато алкоголю, ОСОБА_12 потім пішов додому та вчинив злочин з дитиною. Обвинувачений не бажав працювати, жив на дитячі кошти, пив за кошти дітей, зрідка мав деякі підробітки, коли випивав, його психічний стан був нестабільним, люди говорили, що він загравав до дітей товариша ОСОБА_27 , йому робили зауваження, іншого разу ОСОБА_12 загравав до дівчаток 14 та 16 років, там йому також робили зауваження, щоб не ходив до дітей і не розмовляв з ними. У компанії ОСОБА_12 ставився до своїх дітей нормально, а як було вдома свідку не відомо, знає, що купував солодощі та їжу.
Обставин, регламентованих ст. 87 КПК України, щодо допитаних свідків в ході судового розгляду встановлено не було. Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки, які були допитані судом під присягою, з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у інкрімінованих злочинах.
Крім вищезазначених показань допитаних судом свідків, винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, також, знайшла своє підтвердження у досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, таких документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей.
Згідно з протоколом огляду місця події від 11.02.2020 в АДРЕСА_1 , територія по периметру огороджена бетонним парканом, вхід на територію здійснюється через металеву хвіртку червоного кольору, яка на момент огляду знаходилась у положенні «відчинено». У кімнаті, де мешкала ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_28 ліворуч розташоване дерев`яне ліжко з постільною білизною (на ньому, зі слів свідка ОСОБА_29 ) спить Вікторія, з ліжка вилучено простинь білого кольору з квітками блакитного кольору; праворуч знаходиться дерев`яне ліжко з постільною білизною, на ліжку знаходиться мобільний телефон «SAMSUNG» з вийнятою батереєю кнопочний, який вилучено; також вилучено: дитячі штани бордового кольору; чоловічі труси чорного кольору; дитячі труси світлого кольору; штани дитячі чорного кольору зі вставками сріблястого кольору; светр червоного кольору; рушник блакитного кольору; одіяло блакитного кольору з візерунками червоного, зеленого та жовтого кольорів; штани дитячі чорні, футболка різнокольорова, футболка світло-голуба, системний блок; на стіні, що зліва від столу на відстані 43 см виявлено речовину світлого кольору та зроблено її зішкріб /т.2,а.п.25-27/.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 11.02.2020 за участю підозрюваного ОСОБА_12 , в ході проведення слідчої дії ОСОБА_12 показав в кімнаті своє ліжко, ліжко дочки та сина, вказав на обставини вчинення кримінального правопорушення /т.2,а.п.48-50/.
Відповідно до висновку експерта №289 від 20.02.2020, при судово-медичному освідуванні ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 будь-яких видимих тілесних ушкоджень на шкірі обличчя, тулуба та кінцівок, які б свідчили про дію будь-яких фізичних факторів не виявлено; будь-яких видимих тілесних ушкоджень в ділянці зовнішніх статевих органів, дівочої пліви не виялено; при огляді проктолога у ОСОБА_11 була виявлена тріщина при вході в пряму кишку, відповідно цифрі 12 циферблату годинника, вказане тілесне ушкодження могло виникнути від дії тупого твердого з обмеженою контактуючою поверхнею предмету, яким міг бути палець сторонньої людини, тощо, не виключено, що вказане ушкодження могло виникнути 10.02.2020 року; при освідуванні ОСОБА_11 будь-яких слідів, які б свідчили про вчинення з потерпілою статевих зносин 10.02.2020 або раніше не виявлено; будь-яких ушкоджень та їх слідів на слизовій оболонці ротової порожнини ОСОБА_11 при освідуванні не виявлено /т.2,а.п.51-52/.
Відповідно до висновку експерта №49/ц від 05.03.2020 при судово-медичній експертизі змивів з рук обвинуваченого ОСОБА_12 кров не виявлена, знайдені сліди слини та клітини слизової оболонки ротової порожнини, статева належність яких не встановлена через декструктивні зміни в ядрах клітини /т.2,а.п.43-46/.
Відповідно до висновку експерта №50/ц від 02.03.2020 при судово-медичній експертизі наданих на дослідження трусів підозрюваного ОСОБА_12 кров та клітини піхвового епітелію не виявлені, знайдені сліди слини та сперми, статева належність слини не встановлена через деструктивні зміни в ядрах клітини; знайдені сліди на трусах могли утворитися при змішуванні сперми чоловіка та слини особи видільника, в крові якої міститься антиген В ізосерологічної системи АВО, в тому числі і від ОСОБА_12 ; виключити походження слідів слини від малолітньої потерпілої ОСОБА_11 на трусах ОСОБА_12 по антигенній характеристиці неможливо, тому що їй також властивий антиген В ізосерологічної системи АВО /т.2,а.п.53-57/.
Відповідно до висновку експерта №51/ц від 03.03.2020 категорія видільництва малолітньої потерпілої ОСОБА_11 не встановлена, так як відсутній її зразок слини, але виключити походження слідів слини від малолітньої потерпілої ОСОБА_11 на трусах ОСОБА_12 по антигенній характеристиці неможливо, тому що їй також властивий антиген В ізосерологічної системи АВО /т.2,а.п.58-62/.
Відповідно до висновку експерта №47/ц від 05.03.2020 при судово-медичній еспертизі тампону-змиву з головки статевого члену ОСОБА_12 кров не виявлена, виявлені сліди слини, які могли утворитися за рахунок слини осіб, в крові яких міститься антиген Візосерологічної системи АВО і які належать до категорії видільників, походження слідів слини від ОСОБА_11 не виключається, так як їй також властивий антиген В ізосерологічної системи АВО /т.2,а.п.63-66/.
Відповідно до висновку експерта №52/ц від 04.03.2020 при судово-медичній еспертизі наданої на дослідження кофти ОСОБА_12 знайдені сліди слини, сліди крові людини і слини, статева належність слини не встановлена через деструктивні зміни в ядрах клітин, статева належність крові не встановлена у зв`язку з відсутністю в препаратах клітин крові; виявлені сліди слини на кофті могли утворитися від особи видільника, в крові якої міститься антиген В ізосерологічної системи АВО, в тому числі і від підозрюваного ОСОБА_12 ; категорія видільництва малолітньої потерпілої ОСОБА_11 не встановлена, так як відсутній її зразок слини, але виключити походження слідів слини від малолітньої потерпілої ОСОБА_11 на кофті ОСОБА_12 по антигенній характеристиці неможливо, тому що їй також властивий антиген В ізосерологічної системи АВО; знайдені сліди могли утворитися при змішуванні крові та слини осіб, в крові яких міститься антиген В ізосерологічної системи АВО, незалежно від категорії видільництва, в тому числі як від ОСОБА_11 , так і від малолітньої ОСОБА_11 /т.2, а.п.67-72/.
Відповідно до висновку експерта №292 від 12.02.2020 при судово-медичному освідуванні у ОСОБА_12 будь-яких видимих тілесних ушкоджень на шкірі обличчя, волосистої частини голови, тулуба та кінцівок виявлено не було. Будь-яких тілесних ушкоджень в ділянці зовнішніх статевих органів, аномалій розвитку, рубцевих змін, сторонніх предметів та килеподібних вип`ячувань, які унеможливлювали б здійснення статевого акту у ОСОБА_12 не виявлено /т.1, а.п.249/.
Відповідно до висновку експерта №СЕ-19-20/6978-Б від 13.05.2020 встановлено генетичні ознаки клітин, виявлених в піднігтьовому вмісті наданих на дослідження фрагментів та зрізів нігтьових пластин з правої та лівої рук ОСОБА_12 ; генетичні ознаки клітин, виявлених у піднігтьовому вмісті фрагментів і зразків нігтьових пластин з правої руки ОСОБА_12 є змішаними, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_12 та зразка букального епітелію малолітньої ОСОБА_11 /т.2 а.п.2-23/.
Згідно висновку експерта №231 від 10.03.2020 на основі судово-медичного дослідження зразка крові особи, що проходить по справі, кров малолітньої потерпілої ОСОБА_11 відноситься до групи В з ізогемаглютинінами анти-А за ізосерологічною системою АВО /т.2,а.п.101/.
Отже, згідно даних постанов про відібрання зразків, протоколів отримання зразків для експертизи та ухвалами слідчих суддів про проведення експертизи, колегія суддів приходить до висновку, що вищевказані висновки експертів є належними та допустимими доказами.
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №68-2020 від 25.02.2020 ОСОБА_12 в даний час будь-яким психічним захворюванням не страждає. Виявляє клінічні ознаки змішаного розладу особистості, які ускладнені зловживанням алкогольними напоями, стан компенсації. Даний діагноз відповідає критеріям шифру F 61.0 міжнародної класифікації хвороб 10 перегляду. Однак, вище вказані зміни зі сторони психіки у ОСОБА_12 не досягають ступеню психічного захворювання, лежать в межах патології особистості та не позбавляють його здатності на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_12 в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, хронічними психічними захворюваннями не страждав та в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, який би позбавляв його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними - не перебував. Виявляв клінічні ознаки змішаного розладу особистості, які ускладнені зловживанням алкогольними напоями, стан компенсації. Однак, вище вказані зміни зі сторони психіки не досягали ступеню психічного захворювання, знаходились в межах патології особистості, та не позбавляли його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Його вчинки, які відносяться до обставин справи, потребували від нього послідовних, цілеспрямованих дій, були направленими на конкретний результат, пролонгованими у часі, зв`язок з оточенням не втрачав, добре їх пам`ятає, відтворює згідно своєї версії. ОСОБА_12 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. ОСОБА_12 по своєму психічному стану не потребує в застосуванні щодо нього примусових заходів медичного характеру /т.2,а.п.102-105/.
Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №76-2020 від 03.03.2020 малолітня потерпіла ОСОБА_11 2014 року народження в минулому, в тому числі і в пероід часу, до якого відносяться скоєні проти неї протиправні вчинки, будь-якими психічними захворюваннями не страждала, у даний час будь-якими психічними захворюваннями не страждає, суттєво за життя не хворіла, в психічному розвитку від ровесників не відставала, тіткою характеризується позитивно, жвава, активна, слухняна, навчаєма; в силу її розумового розвитку, індивідуально-психологічних особливостей та емоційного стану не здатна розуміти хараактер та значення протиправних дій, скоєних проти неї, не могла чинити опір, не розуміла глибини даної ситуації, неспроможна була аналізувати ситуацію, яка склалася, здатна на поверхневому рівні сприймати зовнішню картину ситуації, до її показів необхідно відноситись як до показів психічно здорової малолітньої дитини, психічний розвиток якої відповідає її віковому періоду; малолітня потерпіла ОСОБА_11 не виявляє виражених індивідуально-психологічних особливостей, а саме схильності до вираженого фантазування та навіювання, але виявляє ознаки природної вікової підкорюваності близької для неї людини /т.2,а.п.89-90/.
У зв`язку із зазначеним, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, вищезазначені безпосередньо досліджені докази, суд вважає належними, допустимими, достовірними та в своїй сукупності та взаємозв`язку достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні ним інкримінованих злочинів.
Захисник ОСОБА_17 посилався на недопустимість ряду доказів, отриманих під час досудового розслідування, оскільки вони здобуті з порушенням норм КПК України. Так, захисник вважає, що у матеріалах провадження відсутня постанова начальника слідчого відділу Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП України в Житомирській області про створення слідчої групи, яка була уповноважена розслідувати це кримінальне провадження та відповідно приймати процесуальні рішення, зокрема, слідчих ОСОБА_30 та ОСОБА_31 . У постанові начальника СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_32 про створення складу слідчої групи від 11.02.2020 слідчі ОСОБА_30 та ОСОБА_31 також відсутні. На думку захисника, заступник начальника СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_32 не мав права виносити вищезазначену постанову про створення слідчої групи, так як не дотримано вимог статей 36, 214, 216 КПК України. Захисник зазначає, що прийняті процесуальні рішення слідчими слідчого відділу Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП України в Житомирській області ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_33 є недопустимими доказами, просив обвинуваченого виправдати, у зв`язку з відсутню в його діях складу кримінального правопорушення.
Судом також було досліджено постанову начальника слідчого відділу Радомишльського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі Радомишльського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області) ОСОБА_34 від 11.02.2020 про визначення групи слідчих для здійснення досудового розслідування, постанову заступника керівника Коростишівської місцевої прокуратури ОСОБА_35 від 11.02.2020 про призначення групи прокурорів, постанову заступника начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області (далі СУ ГУНП в Житомирській області) ОСОБА_32 від 11.02.2020 про створення слідчої групи по проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні, постанову заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_36 від 17.02.2020 про визначення підслідності, постанову заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_36 від 03.03.2020 про призначення групи прокурорів, постанову заступника начальника СУ ГУНП в Житомирській області) ОСОБА_32 від 13.03.2020 про створення слідчої групи по проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні, протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 26.03.2020, а також опис матеріалів, що надаються для ознайомлення сторонам у кримінальному провадженні, який є додатком до вищевказаного протоколу від 26.03.2020.
Відомості про слідчих, процесуальні дії яких оспорює сторона захисту, містяться у зазначених вище постановах, а також внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Ці постанови були надані під час судового розгляду, долучені до матеріалів кримінального провадженні та відкриті стороні захисту згідно з положеннями ст. 290 КПК України.
Відтак колегія суддів вважає, що слідчі дії у цьому кримінальному провадженні здійснено уповноваженими на те особами.
Що стосується посилань захисника на невідповідність постановипро створення складу слідчої групи від 11.02.2020 положенням статей 36, 214, 216 КПК України, то суд ставиться до них критично з огляду на таке.
Підслідність кримінальних проваджень визначається виключно кримінальним процесуальним законом, а саме ст. 216 КПК України.
Так, за змістом ч. 1 ст. 216 КПК України слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування, а тому уповноваженими на здійснення досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні є виключно слідчі органи Національної поліції.
Відповідно до ч. 1 ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 5 ст. 36 КПК України Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники своєю вмотивованою постановою мають право доручити здійснення досудового розслідування будь-якого кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу, у разі неефективного досудового розслідування.
За висновком про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 травня 2021 року в справі № 640/5023/19 (провадження № 51-2917 кмо 20), змістом ч. 5 ст. 36, статей 86, 87, 110, 214, 216 КПК України визначається належна правова процедура реалізації Генеральним прокурором, керівником обласної прокуратури, їх першими заступниками та заступниками повноважень, передбачених ч. 5 ст. 36 КПК України, яка містить такі елементи: а) належний суб`єкт (Генеральний прокурор, керівник обласної прокуратури, їх перші заступники та заступники); б) оцінка досудового розслідування як неефективного; в) відображення такої оцінки у відповідному процесуальному рішенні постанові; г) вмотивованість такої постанови.
У кожному конкретному випадку наявність таких підстав має бути обґрунтована у відповідному процесуальному рішенні постанові Генерального прокурора, керівника обласної прокуратури, їх перших заступників та заступників про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, яка має відповідати вимогам ст. 110 КПК України, у тому числі бути вмотивованою, надавати обґрунтоване пояснення щодо фактичних та юридичних підстав прийнятого рішення.
Постанова про доручення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, її обґрунтування та вмотивування має бути предметом дослідження суду в кожному кримінальному провадженні, яке здійснюється з урахуванням його конкретних обставин. Результати такого дослідження утворюють підстави для подальшої оцінки отриманих у результаті проведеного досудового розслідування доказів з точки зору допустимості.
Захисником не наведено обставин, що свідчать про невиконання вимог чинного кримінального процесуального законодавства при прийнятті процесуальних рішень.
Усі вищевказані докази, покладені в основу обвинувального вироку, суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог законодавства судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.
Також, судом не встановлено допущення істотних порушень прав та свобод обвинуваченого ОСОБА_12 та інших осіб під час досудового розслідування, та збирання і фіксування доказів по даному кримінальному провадженню, а інформація, яка в них міститься, не дає суду правових підстав, щоб сумніватися у їх допустимості та достатності.
Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.
Правова позиція ЄСПЛ щодо цього відображена, зокрема, у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 р. у справі «Кобець проти України», де Суд зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.
Посилання сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_12 та недоведеності його вини у вчинені інкримінованих йому злочинів є неспроможними, на думку колегії суддів, показання обвинуваченого надані з метою зменшення обсягу відповідальності за вчинене, розцінюються як спосіб захисту, оскільки вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні письмовими документами, висновками експертів, а також показаннями потерпілої та свідків, які є послідовними, узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження, не суперечать іншим дослідженим у судовому засіданні доказам, наявним у матеріалах провадження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 звернувся із клопотанням про застосування працівниками поліції під час досудового розслідування тиску на нього, а саме працівники поліції змушували на допиті робити та казати те, що їм потрібно.
У судовому засіданні Коростишівським районним судом Житомирської області ухвалено, у порядку ст.214 КПК України, зобов`язати прокурора Житомирської обласної прокуратури внести відомості до ЄРДР з прийняттям відповідного процесуального рішення за заявою обвинуваченого ОСОБА_12 про застосування стосовно нього тиску під час досудового розслідування.
Постановою слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) ТУ ДБР у м.Хмельницькому ОСОБА_37 про закриття кримінального провадження від 10.02.2022, кримінальне провадження №0000036, відомості в якому 01.06.2021 внесені до ЄРДР за фактом можливого перевищення службових повноважень працівниками Радомишльського ВП Коростишівського ГУНП у Житомирській області під час допиту ОСОБА_12 , застосовуючи до нього фізичне та психологічне насильство змусили ОСОБА_12 визнати вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників поліції Радомишльського ВП Коростишівського ГУНП у Житомирській області ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.
Відповідно із змісту зазначеної вище постанови, слідчим під час досудового розслідування кримінального провадження №0000036 було допитано у встановленому порядку обвинуваченого ОСОБА_12 , ОСОБА_33 , який у лютому 2020 року перебував на посаді слідчого Радомишльського відділення поліції Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області, а також ОСОБА_38 , який у лютому 2020 року перебував на посаді ст. о/у СКП Радомишльського відділення поліції Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області. За наслідками проведеного розслідування слідчим зроблено висновок про відсутність у діях працівників Радомишльського відділення поліції Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, оскільки факт перевищення службових повноважень в діях працівників Радомишльського відділення поліції Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області не знайшов свого підтвердження.
Суд, проаналізувавши постанову слідчого другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Хмельницькому про закриття кримінального провадження від 10.02.2022, вважає її обґрунтованою, належно вмотивованою та такою, що відповідає вимогам КПК України.
З огляду на наведене, заперечення своєї вини обвинуваченим, який наполягає, що на тому, що кримінальних правопорушень відносно своєї доньки не вчиняв суд розцінює, як спосіб захисту, спрямований на уникнення від кримінальної відповідальності, яка встановлена санкціями статтей, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152 КК України.
Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що він торкався статевих органів доньки лише коли мив її, та проникав у анальний отвір останньої лише коли ставив свічку від температури, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої, яка розмежувала дії обвинуваченого в той період, коли він вставляв їй свічку від температури, що, за її словами, було не боляче, та проникання обвинуваченого пальцем в анальний отвір дитини, що, відповідно до слів дитини, було боляче, та висновком експерта №289 від 20.02.2020, згідно якого при огляді проктолога у ОСОБА_11 була виявлена тріщина при вході в пряму кишку, відповідно цифрі 12 циферблату годинника, вказане тілесне ушкодження могло виникнути від дії тупого твердого з обмеженою контактуючою поверхнею предмету, яким міг бути палець сторонньої людини, тощо, не виключено, що вказане ушкодження могло виникнути 10.02.2020 року.
Показання обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що свідчення дочки не відповідають дійсності, його сестра перебуває з ним у неприязних стосунках та говорить малолітній потерпілій ОСОБА_11 свідчити проти батька, оскільки сестра хоче забрати його дітей, судом оцінюються як спроба уникнути кримінальної відповідальності.
Таким чином, аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, беручи за основу вироку показання малолітньої потерпілої ОСОБА_11 , суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового провадження, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 152 КК України вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням іншого предмета, яка не досягла чотирнадцяти років та ч. 2 ст. 156 КК України вчинення розпусних дій щодо малолітньої ОСОБА_11 , вчинених членом сім`ї.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчинених злочинів, особу обвинуваченого, обставини, що впливають на його відповідальність.
Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушення, які є тяжким та особливо тяжким злочинами, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_12 , згідно статті 66 КК України не виявлено.
Обставинами, які обтяжують покарання, є вчинення ОСОБА_12 злочину в стані алкогольного сп`яніння, на підтвердження чого надано виписку з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11.02.2020, у якій зазначено, що огляд проведено 11.02.2020 о 16:00, висновок стан сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, згідно п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України; рецидив злочинів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. 65-67 КК України, враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
ОСОБА_12 раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, не працевлаштований, систематично зловживає алкогольними напоями, кошти, які отримує на утримання дітей витрачає на придбання алкоголю, безвідповідально ставиться до батьківських обов`язків, на диспансерних психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, неодружений.
З урахуванням викладеного, обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого ОСОБА_12 , суд вважає, що останньому слід визначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкцій статтей Кримінального Закону, оскільки тільки таке покарання, яке полягає в ізоляції від суспільства, буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, остаточне покарання слід визначити на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, застосувавши принцип поглинення покарання менш суворого більш суворим, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Обраний запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін, вважати продовженим.
Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. Враховуючи наведене, суд вважає, за необхідне зарахувати в строк покарання ОСОБА_12 строк попереднього ув`язнення з 11.02.2020.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.
Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення біологічних експертиз слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_12 оскільки проведення експертиз було зумовлено розслідуванням вчинених ним злочинів.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 368, 370, 371, 374, 395 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення меш суворого поарання більш суворим, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_12 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 11 лютого 2020 року по 03 травня 2022 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_12 обчислювати з 11 лютого 2020 року.
Обраний запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін, вважати продовженим.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Радомишлського районного суду Житомирської області від 14.02.2020 на простирадло білого кольору з квітами блакитного кольору, мобільний телефон «SAMSUNG GT-E1081T(SEK)» серійний номер НОМЕР_1 , дитячі штани бордового кольору, чоловічі труси чорного кольору, дитячі труси світлого кольору, штани дитячі чорного кольору із вставками сріблястого кольору, светр червоного кольору, рушник блакитного кольору, одіяло блакитного кольору з візерунками червоного, жовтого та зеленого кольорів, штани чорні дитячі, футболка різнокольорова, футболка біло-голуба, системний блок, зішкріб зі стіни речовини світлого кольору, модем марки «People Net EV-DO» без сім-картки № НОМЕР_2 .
Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів за проведення: судово-імунологічної експертизи №10/30 1327 грн 21 коп.; судово-імунологічної експертизи №10/29 2195 грн 24 коп.; судово-імунологічної експертизи №10/31 2636 грн 87 коп.; судово-імунологічної експертизи №10/28 1288 грн 91 коп.; судово-імунологічної експертизи №10/32 1296 грн. 34 коп.; судово-комп`ютерної технічної експертизи №7/36 4396 грн 28 коп.

Речові докази: зішкріб зі стіни речовини світлого кольору, чоловічі труси чорного кольору, простирадло білого кольору з квітами блакитного кольору, дитячі штани бордового кольору, дитячі труси світлого кольору, штани дитячі чорного кольору із вставками сріблястого кольору, светр червоного кольору, рушник блакитного кольору, одіяло блакитного кольору з візерунками червоного, жовтого та зеленого кольорів, штани чорні дитячі, футболка різнокольорова, футболка біло-голуба, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області знищити; мобільний телефон «SAMSUNG GT-E1081T(SEK)» серійний номер НОМЕР_1 , модем марки «People Net EV-DO» без сім-картки № НОМЕР_2 , вилучені 11.02.2020, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області повернути власнику.
Включити інформацію про ОСОБА_12 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3