Житомирський апеляційний суд
Справа №290/955/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст. 152 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали контрольного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 03 серпня 2022 року про продовження строку тримання під вартою, -

в с т а н о в и л а:

На розгляді Богунського районного суду м.Житомира перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 152 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів. В обґрунтування зазначила, що продовжують існувати ризики, передбачені п,р.1,3,5 ч. 1ст. 177 КПК України, які існували на час обрання даного запобіжного заходу, зокрема, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, з якою проживає по сусідству, вчинити інше кримінальне правопорушення. Вважає, що на даний час відсутні підстави для обрання іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу.

Обвинувачений заперечував щодо клопотання прокурора, вважає, що ризики прокурором не доведені. Зауважив, що наміру переховуватися від суду, впливати на потерпілу не має. Може проживати у своєї тітки за 2,5км від місця проживання потерпілої. Може працювати, оскільки до затримання мав роботу, бажає піти до лав ЗСУ захищати країну. Зазначив, що має брата, маленького сина, яким потрібна його допомога. Просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник заперечував щодо задоволення клопотання, вважає, що заявлені прокурором ризики нічим не підтверджені. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який - домашній арешт в нічну пору доби, щоб міг працювати. Врахуйаіти соціальні зв`язки підзахисного, який має сім`ю, на утриманні свою дитину та дітей цивільної дружини, яких утримував до затримання.

Ухвалою Богунського районного суду Житомирської області від 03 серпня 2022 року Обвинуваченому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжите строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 жовтня 2022року(включно).

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою та постановити нову ухвалу якою обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме нічний арешт. Посилається на те, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою, оскільки запобіжний захід є надто суворим. Вказує, що суд поверхово розглянув клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Зазначає, що обираючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд на вимогу захисту не звернув увагу на те, що він має постійне місце проживання, до затримання працював, має сім`ю, на його утриманні перебуває троє неповнолітній дітей, а цивільна дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною. За місцем проживання він характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вів суспільно-корисний спосіб життя.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити. Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши ухвалу суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так відповідно до положень ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

При цьому в ході судового розгляду відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин: підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Згідно ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч.3 ст.199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

На думку колегії суддів, як прокурором при зверненні з клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, так і судом при вирішенні вказаного клопотання в ході розгляду провадження судом зазначених вимог закону було дотримано.

Предметом дослідження судом під час розгляду провадження при розгляді даного клопотання були саме обставини, передбачені ч.3 ст. 199 КПК України, тобто обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його продовження.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років. Він не одружений, офіційно не працевлаштований, не має утриманців (доказів цього суду не надано), що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем його проживання, та в сукупності з реальним покаранням у виді позбавлення волі, яке загрожує йому у випадку визнання його винним у пред`явленому обвинуваченні, дає підстави вважати, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, які є односельцями, вчинити інше кримінальне правопорушення, тим більш, що на розгляді в суді перебуває інше кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України. При цьому суд вважає, що названі ризики досягають такого ступеню вирогідності, що жоден з менш суворих, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе відвернути зазначені ризики, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

З огляду на викладене докази та обставини, на які посилався прокурор в клопотанні під час судового розгляду провадження, дали колегії суддів першої інстанції підстави вважати, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися, обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати та потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Тому суд першої інстанції з урахуванням даних обставин провадження правильно прийшов до висновку про продовження строку тримання під вартою, а також про те, що зміна запобіжного заходу під час розгляду провадження в суді першої інстанції на більш м`який, в тому числі і домашній арешт не забезпечить можливість запобігання ризикам, зазначеним ст.177 КПК України та належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків

Доводи обвинуваченого про те, що він має постійне місце проживання, до затримання працював, має сім`ю, на його утриманні перебуває троє неповнолітній дітей, а також про позитивну характеристику з місця проживання, відсутність судимостей, тощо заслуговують на увагу колегії суддів, проте в даному випадку не можуть бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу на домашній арешт у нічний час за місцем проживання тітки по АДРЕСА_1 . Крім того даних про погодження такого проживання в помешканні, належному не обвинуваченому, а його родичці, як і доказів належності такого житла вказаній особі, стороною захисту до суду не надано.

Таким чином твердження обвинуваченого про те, що клопотання прокурора було розглянуто судом поверхово, без врахування важливих даних, є безпідставними.

Під час розгляду клопотання прокурора судом перевірено доводи про те, що ризики, які слугували для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, а також враховані всі обставини, які мають вагоме значення для продовження строку тримання під вартою на даному етапі розгляду кримінального провадження.

З огляду на наведене підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого з мотивів, наведених в ній, та скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 199, 331, 404, 407,422-1 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 03 серпня 2022 року про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 жовтня 2022 включно, без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: