Справа №463/2525/22
Провадження №1-кп/463/372/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

у м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова про закриття кримінального провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000448 від 26 лютого 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.290 та ч.1 ст.358 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в :

прокурор звернулась до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження №0000448 від 26 лютого 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.290 та ч.1 ст.358 Кримінального кодексу України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання мотивує тим, що в провадженні органу досудового розслідування перебуває вказане кримінальне провадження. Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.02.2019 до Личаківського ВП надійшов рапорт про те, що 25.02.2019 під час здійснення патрулювання по вул. Пластова у м. Львів зупинено автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , під час перевірки в якого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виявлено ознаки підробки. В ході досудового розслідування проведено огляд місця події, в ході якого автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та зв`язки ключів в кількості 2 шт. було вилучено, вилучене майно визнане речовими доказами та долучено до матеріалів кримінального провадження, призначено експертизу криміналістичного дослідження номерних агрегатів, призначено технічну експертизу документів.

Відповідно до висновку проведеної в межах кримінального провадження судової технічної експертизи документа, бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 08.07.2016 на автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» на прізвище ОСОБА_5 , виконаний комбінованим способом - бланк документа виконаний способом плоского офсетного друку, реквізити в документі, серійний номер бланку та вихідні дані поліграфічного підприємства нанесені з використанням термопринтера термодруком. Встановлені розбіжності достатні для висновку про те, що бланк свідоцтва про реєстрацію-серії НОМЕР_3 , виготовлення не поліграфічним підприємством ПК «Україна», яке здійснює виготовлення типових бланків, тобто свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 не відповідає аналогічним документам, які знаходяться в офіційному обігу на території У країни, відповідно вказує на те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , має ознаки підробки.

Окрім цього, відповідно до висновку судової трасологічної експертизи криміналістичного дослідження транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN PASSAT», д.н.з. НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_4 від 18.04.2019, номерний майданчик з кустарно нанесеним номером кузова НОМЕР_5 вварено в кузов по периметру. Ймовірно первинним номером кузова є НОМЕР_6 . Встановити первинний номер двигуна не виявляється можливим у зв`язку з корозією металу.

Таким чином, у ході проведення досудового розслідування проведено комплекс слідчих та процесуальних дій, спрямованих на повне і об`єктивне дослідження обставин вчиненого правопорушення, надання їм належної правової оцінки, однак, підстав для повідомлення конкретній особі про підозру в порядку, визначеному п.3 ч.1 ст.276 КПК України, не встановлено.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, надала аналогічні пояснення.

Заслухавши пояснення прокурора, перевіривши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження суд приходить до наступних висновків.

У відповідності п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п.3-1 ч.1 ст. 284 КК України.

Так, у відповідності до санкції ст.290 КК України, знищення, підробка або заміна ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, або заміна без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу - караються штрафом від ста п`ятдесяти до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

У відповідності до санкції ч.1 ст. 358 КК України, підроблення офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою - караються штрафом до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

За правилами, визначеними ч.2 ст.12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне: покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

А згідно положень п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минув строк 3 (три) роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

На час вчинення даних кримінальних правопорушень, ст.290 та ч.1 ст.358 КК України належали до нетяжких злочинів.

Дане кримінальне правопорушення було виявлено та зареєстровано у ЄРДР 26.02.2019, тобто, трирічний строк давності притягнення особи до відповідальності закінчився 26.02.2022.

Щодо кримінального провадження, яке об`єднано до основного та відомості до ЄРДР про яке внесено 07.04.2022 року, то відповідно до ч.1 ст.217 КПК України, днем початку досудового розслідування у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - є день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше. Окрім цього, факт, за яким внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 07.04.2022, виявлено 25.02.2019.

Відповідно до п.11 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої п.31 ч.1 цієї статті.

Відповідно до п.31 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Таким чином, суд приходить до переконання про наявність підстав для закриття кримінального провадження №0000448 від 26.02.2019 може на підставі п.31 ч.1 ст.284 КПК України і винятки, визначені даною нормою на вказане кримінальне правопорушення не поширюються.

Окрім цього, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до пп. «в» п.2.9. розділу 2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001, водієві забороняється, зокрема, керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення.

Абзацом 2 п.7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №1388 від 07.09.1998 передбачено, що експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції (крім транспортних засобів, зареєстрованих до набрання чинності цим Порядком) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

У статті 37 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені.

У відповідності із правовим висновком Касаційного кримінального суду Верховного Суду, сформованим у постанові від 09.04.2019 (справа №138/2740/16-к, провадження №51-3984км 18).

Як зазначив Верховний Суд, зміна ідентифікаційного номера кузова транспортного засобу позбавляє можливості ідентифікувати транспортний засіб як власність особи, експлуатація такого транспортного засобу на території України заборонена (постанова ВС від 02.09.2019 у справі №712/4407/17).

У частинах 6, 9, 10, 11 ст. 100 КПК і в частинах 1 та 5 ст. 96-2 КК законодавець використовує терміни «власник» і «законний володілець» як альтернативні, тому згідно з цими положеннями не вимагається доведення факту обізнаності про злочинне використання майна двох осіб: власника і законного володільця. Також законом не визначено переваги власника перед законним володільцем чи навпаки у питанні застосування спеціальної конфіскації. Закон, у тому числі ч.10 ст.100 КПК, захищає право добросовісного власника або володільця майна від несприятливих наслідків використання його майна третіми особами зі злочинною метою. Такий підхід законодавця відповідає вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції, яка передбачає, серед іншого, що знаходження балансу між суспільним інтересом у попередженні злочинів та захистом прав зацікавлених осіб у таких обставинах означає, що покладання такого тягаря на власника відповідного майна може бути виправданим, лише якщо його інтерес у поверненні йому майна переважується ризиком, що таке повернення полегшить вчинення злочинів і зашкодить боротьбі з організованою злочинністю. Однак перед тим, як визначити справедливий баланс між інтересом особи, котрій належить майно, та інтересом суспільства у боротьбі зі злочинністю, суд, вирішуючи питання про спеціальну конфіскацію, має установити, чиї майнові інтереси постраждають у випадку конфіскації такого майна. - Для визначення того, інтереси якої особи - власника чи законного володільця - зачіпає можлива спеціальна конфіскація майна, суду слід виходити із сукупності обставин, установлених судом. Якщо ця сукупність свідчить про те, що особа, хоча й зазначена у певних документах як власник майна, не має дійсного права на таке майно та інтересу в його поверненні, вимога довести факт обізнаності такої особи про злочинне використання майна, з яким вона втратила зв`язок, не відповідає меті захисту права на мирне володіння майном, втіленій, зокрема, в ч.10 ст.100 КПК, але водночас створює нездоланні перешкоди для державних органів у досягненні цілей боротьби зі злочинністю.

Із статті 17 Конституції України вбачається, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

За ст.41 Конституції України примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Згідно ст.64 Конституції України в умовах воєнного можуть встановлюватися і окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Тобто, права власності можуть бути обмежені в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (далі за текстом - Закон) правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Із ст. 12-2 Закону вбачається, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Згідно п.4 ч.1 ст.8 вказаного Закону в Україні або в окремих її місцевостях, де і введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, і передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан на 30 діб, строк дії якого продовжено на 30 діб, пунктом 3 якого установлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції і України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Також, спосіб стягнення майна без добровільної згоди особи на перерахування грошових коштів/арештованого майна на користь Збройних сил України, створює обов`язок держави, на підставі ст.9 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», компенсувати вартість відчуженого майна після скасування режиму воєнного стану.

Враховуючи вищевикладене та те, що предметом кримінального правопорушення є транспортний засіб - автомобіль, та у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу номер шасі (кузова, рами) не зазначено, враховуючи те, що експертизою встановлено, що номер кузова знищено в умовах сто, а також з врахуванням закриття кримінального провадження, необхідно також вирішити питання про долю речового доказу, який не має законного власника та володільця.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 369-372, 503, 512, 513 КПК України, ст.ст. 92-95 КК України, суд

У Х В А Л И В :

клопотання задовольнити.

Закрити кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000448 від 26 лютого 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.290 та ч.1 ст.358 Кримінального кодексу України - у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Речові докази, а саме:

- автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», 2003 року випуску, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 , видане 08.07.2016 на прізвище ОСОБА_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , видане 08.07.2016, та ключі до вказаного автомобіля,

звернути в дохід держави та передати на користь Збройних сил України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1