Справа №522/3782/22
Провадження №1-кп/522/1120/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000834 від 04.07.2021 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Роздільна Одеської області, з неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, працюючого будівельником, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
04.07.2021 року, більш точного часу не встановлено, водій ОСОБА_3 , знаходячись в стані наркотичного сп`яніння, приступив до керування автомобіля «RENAULT MEGANE», р/н НОМЕР_1 , та почав здійснювати рух, порушивши вимоги п.п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху України. У той же день, приблизно о 06:00 год., у денний час доби, при необмеженій видимості, без опадів і в умовах сухого дорожнього покриття водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «RENAULT MEGANE», р/н НОМЕР_1 , здійснював рух по крайній лівій смузі свого напрямку руху проїзної частини вул. Ольгіївський узвіз у Приморському районі м. Одеси, з боку вул. Старопортофранківська в напрямку вул. Балківська, на якій організовано односторонній рух, три смуги руху по ходу напрямку руху автомобіля «RENAULT MEGANE», р/н НОМЕР_1 , дорожня розмітка відсутня.

При під`їзді до буд. № 9 по вул. Ольгіївський узвіз водій ОСОБА_3 був не уважним і не стежив за дорожньою обстановкою, що позбавило його можливості безпечно керувати транспортним засобом, постійно контролювати його рух та вчасно реагувати на можливу зміну для нього дорожньої обстановки, при виникненні небезпеки для його подальшого руху, яку він об`єктивно спроможний та повинен був виявити у вигляді пішохода, водій ОСОБА_3 не дотримався безпечного інтервалу, вчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого у крайній лівій смузі руху проїзної частини вул. Ольгіївський узвіз передньою частиною кузову автомобіля «RENAULT MEGANE», р/н НОМЕР_1 допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка знаходилась на відстані 0,5 - 1,0 м від лівого краю проїзної частини вул. Ольгіївський узвіз, по ходу напрямку руху автомобіля «RENAULT MEGANE», р/н НОМЕР_1 , та здійснювала рух уздовж бордюрного каменю, в темпі спокійного кроку, в зустрічному напрямку з автомобілем «RENAULT MEGANE», р/н НОМЕР_1 , виконуючи прибирання проїзної частини.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, з якими була доставлена до КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом під впливом наркотичних речовин, що заподіяли потерпілій ТЯЖКЕ тілесне ушкодження.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненні вказаного злочину, підтвердив обставини злочину, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.
Обвинувачений ОСОБА_3 дав суду показання про те, що він дійсно 04.07.2021 року, знаходячись в стані наркотичного сп`яніння та керуючи технічно справним автомобілем «RENAULT MEGANE», їхав у крайній лівій смузі руху проїзної частини вул. Ольгіївський узвіз та передньою частиною кузову автомобіля допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка в результаті ДТП отримала тяжкі тілесні ушкодження.
Потерпіла ОСОБА_8 надала до суду заяву, у якій просила справу слухати за її відсутності, підтвердила, що матеріальний збиток їй відшкодовано.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його показів у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, вина ОСОБА_3 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1732 від 10.09.2021 року ОСОБА_8 в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколкового перелому середньої третини обох кісток правої гомілки зі зміщенням відламків, забійної рани середньої третини правої гомілки, переломів остистих відростків 4-7 грудних хребців, закритого перелому 2-10 ребер зліва, лівобічного гемопневмотораксу, закритого перелому обох щиколоток лівої гомілки заднього відділу лівої великогомілкової кістки, підвивиху лівої стопи, множинних саден нижніх кінцівок.

Вказані ушкодження спричинені дією тупих твердих предметів, якими могли бути частини кузова легкового автомобіля та дорожнє покриття в умовах ДТП (наїзд автомобіля на пішохода) 04.07.2021 року і відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

Згідно з висновком автотехнічної експертизи №21-4856 від 04.11.2021 року належні дії водія автомобіля «RENAULT MEGANE», р/н НОМЕР_1 в умовах події регламентувался вимогами пунктів п.п. 2.3.б), 12.1., 12.3., 13.1, 13.3. Правил дорожнього руху України, згідно з якими йому слід було бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити не відволікатися від керування цим засобом та під час вибору в установлених межах безпечної швидкості рух водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки повинен дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху.

Належним виконанням зазначених вимог водій автомобіля «RENAULT MEGANE», р/н НОМЕР_1 мав технічну можливість запобігти ДТП.

Таким чином, водій ОСОБА_3 своїми необережними діями допустив порушення вимог п. п. 2.3.б), 12.1., 12.3., 13.1, 13.3. Правил дорожнього руху України, які вказують на те, що:

п. 2.3. ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 12.1. ПДР «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним»;
п. 12.3. ПДР «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
п. 13.1. ПДР «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу»;
п. 13.3. ПДР «Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху».
Відповідно до висновку експертизи №21-3719/3775 від 08.09.2021 року дії водія автомобіля «RENAULT MEGANE», р/н НОМЕР_1 які не відповідали вимогам пунктів 2.3.б), 12.1., 12.3., 13.1, 13.3. Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з виникненням пригоди.

Разом з тим, відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння та Акту огляду №00949 від 04.07.2021 року, медичний огляд обвинуваченого ОСОБА_3 було проведено 04.07.2021 року о 06 год. 07 хв. і встановлено, що обвинувачений перебував в стані наркотичного сп`яніння.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.
У зв`язку з цим, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням доказів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.
Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, з`ясувавши ступінь участі водія у спричиненні злочинного наслідку, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.
Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом під впливом наркотичних речовин, що спричинило потерпілій тяжке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Суд встановив, що ОСОБА_3 офіційно не працює, неодружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, шкоду потерпілій відшкодував на стадії досудового розслідування, раніше судимий за п. 4,6,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 348 КК України - Апеляційним судом в Одеській області; за ч. 2 ст. 185 КК України Біляївським районним судом Одеської області.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд відносить щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_3 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.
Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише Законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.
Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.
Окрім того, суд встановив, що вироком Біляївського районного суду Одеської області від 26.09.2019 року, який набрав законної сили 28.10.2019 року, засуджено за ч. 2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 2 роки.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України, ОСОБА_3 скоїв після набрання зазначеним вироком Біляївського районного суду Одеської області законної сили.
Отже, остаточне покарання ОСОБА_3 варто призначити на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 26.09.2019 року у вигляді 3 (трьох) місяців позбавлення волі, та визначити ОСОБА_3 , остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

Суд також встановив, що у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_3 перебуває під вартою з 24.01.2022 року у зв`язку із застосуванням до нього ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 24.01.2022 року запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тому в силу положень ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання за даним вироком обвинуваченому ОСОБА_3 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд враховуючи ризики, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що були підставою для застосування відносно ОСОБА_3 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, не вбачає підстав для зміни або скасування обраного відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі КНП «Міська клінічна лікарня №11» про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню, оскільки підтверджений документально.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 мають бути стягнуті на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення: судової експертизи технічного стану транспортного засобу №21-3719/3775 від 08.09.2021 року - у сумі 2059,30 гривень; судової автотехнічної експертизи №21-4856 у сумі 1716,10 гривень.

В силу ч. 4 ст. 174 КПК України, з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2021 року арешт на автомобіль «RENAULT MEGANE», р.н. НОМЕР_2 , який у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України, слід залишити у власника ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 349, 366-371, 373, 374, 375, 376, 395, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до призначеного покарання шляхом часткового складання приєднати частину не відбутого покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 26.09.2019 року у вигляді 3 (трьох) місяців позбавлення волі, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 24.01.2022 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 24.01.2022 року по 21.06.2022 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів.
Цивільний позов Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі КНП «Міська клінічна лікарня №11» ОМР, задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь КНП «Міська клінічна лікарня №11» (65006, м. Одеса, вул. Академіка Воробйова, 5-Г, р/р №UA0971714, ДКСУ, м.Київ, МФО820172, ) матеріальну шкоду у розмірі 21815,20 (двадцять одна тисяча вісімсот п`ятнадцять гривень 20 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз:
-судової експертизи технічного стану транспортного засобу №21-3719/3775 від 08.09.2021 року - у сумі 2059,30 гривень;

-судової автотехнічної експертизи №21-4856 у сумі 1716,10 гривень.

Скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 16.07.2021 року арешт на автомобіль «RENAULT MEGANE», р.н. НОМЕР_2 , який вважати повернутим власнику ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1