ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1635/22 Справа № 184/610/22 Головуючий у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7
(в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2022 року, якою було відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи "Покровський виправний центр (№ 79)" щодо застосування до засудженої ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2022 року було відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи "Покровський виправний центр (№ 79)" щодо застосування до засудженої ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що засуджена не довела своє виправлення, не досягла такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових кримінальних правопорушень, її поведінка не може свідчити про її виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки .
Також вказав, що засуджена ОСОБА_8 раніше неодноразово судима до неї вже застосовувалася ст.. 81 КК України і знову вчинила злочини, строк невідбутного покарання, призначеного у розмірі 2 роки обмеження волі, становить 8 місяців 13 днів, а тому, зважаючи на характер та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, наявність лише одного заохочення за весь строк відбування покарання не свідчить про сумлінну поведінку засудженої та досягнення мети покарання, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджена не довела своє виправлення, не досягла такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових кримінальних правопорушень, а її поведінка не може свідчити про її виправлення та готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, засуджена подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та звільнити її умовно-достроково.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про те, що протягом 2021 року була заохочена 13 жовтня 2021 року за сумлінне ставлення до праці та поведінку, щиро розкаялась в скоєнному кримінальному правопорушенні, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, має сформовану, самокеровану та законослухняну поведінку.
Вказує на те, що з першого дня відбування покарання та на протязі всього часу перебування в місцях позбавлення волі щоденно доводила те, що змінилась в своєму світогляді.
Посилається на те, що за час перебування в установі постійно бере участь у роботі самодіяльних організацій та суспільному житті установи, зокрема приймає участь в організації та проведенні культурно-масових заходів.

Позиції учасників судового провадження.
Засуджена в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити та звільнити умовно-достроково.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, а рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).
За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання начальника Державної установи "Покровський виправний центр (№ 79)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_7 повно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженої, її поведінку за весь час відбуття покарання, її відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б у своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженої та відсутність передбачених законом підстав для її умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджена вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 жовтня 2020 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у вигляді двох років обмеження волі.
До ДУ Покровський виправний центр № 79 прибула 22 січня 2021 року та як вбачається з наявної характеристики, по прибуттю до установи була працевлаштована до виробничої майстерні установи швачкою, з виробничої необхідності залучалась на контрагентському об`єкті ПВФ «Агроцентр», робочою, до суспільно корисної праці залучалась до господарчого обслуговування установи, робітником з комплексного обслуговування та ремонту будинків та до виробничої майстерні установи машиністом (кочегаром) тепло генераторної котельні. На даний час працевлаштована до виробничої майстерні установи.
За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, бере особисту участь в організації виховних, які проводяться в установі, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Освіта», «Правова освіта», Формування життєвих навичок у повнолітніх засуджених» та « Творчість». Бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи, підтримує соціальний зв`язок з рідними шляхом телефонних розмов.
Згідно довідки про заохочення та стягнення засуджена має одне заохочення, стягнень не має.
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що засуджена ОСОБА_7 раніше неодноразово судима, до неї вже були застосовані положення ст. 81 КК України, однак знову вчинила злочин, строк невідбутого покарання, призначеного у розмірі двох років обмеження волі, через що, зважаючи на характер та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, наявність лише одного заохочення за весь строк відбування покарання не свідчить про сумлінну поведінку засудженої.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджена не довела своє виправлення, не досягла такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових кримінальних правопорушень, а її поведінка не може свідчити про її виправлення та готовність до самокерованої правослухняної поведінки і не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Достатніх даних на підтвердження необхідності застосування щодо ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення засуджена не навела в апеляційній скарзі та не надала при її розгляді.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по провадженню законного та обґрунтованого рішення.
Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Апеляційний суд, виходячи з положень ст. 81 КК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш мяким" від 26 квітня 2002 року № 2, проаналізувавши дані щодо ставлення засудженого до вчиненого ним кримінального правопорушення, щодо праці, додержання ним вимог режиму, дані про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінюючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного кримінального правопорушення та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджена ОСОБА_7 за весь період відбування покарання не довела свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Також враховується, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.
З огляду на вищевикладене, доводи засудженої не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про доведення засудженою свого виправлення та про наявність підстав для її звільнення від відбування покарання умовно-достроково, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2022 року, якою було відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи "Покровський виправний центр (№ 79)" щодо застосування до засудженої ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді Дніпровського
апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4