УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.05.2022 Справа №607/23500/21

Провадження №1-кп/607/294/2022

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Тернополі матеріали кримінального провадження №0001715 від 03 листопада 2021 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження №0001715 від 03 листопада 2021 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 186 КК України.

23 травня 2022 року на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, головуючому судді передано обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000343 від 14 березня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, для вирішення питання про його об`єднання із кримінальним провадженням№0001715.
Учасники судового провадження в судовому засіданні вважають за необхідне об`єднати вказані кримінальні провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 334 КПК України, у разі якщо на розгляд місцевого суду надійшли матеріали кримінального провадження щодо особи, стосовно якої цим судом вже здійснюється судове провадження, воно передається складу суду, що його здійснює, для вирішення питання про їх об`єднання.

Враховуючи зазначене, приймаючи до уваги те, що у вчиненні кримінальних правопорушень обвинувачується одна й та сама особа ОСОБА_9 , з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду кримінальних проваджень, суд вважає за необхідне матеріали кримінального провадження №0001715 від 03 листопада 2021 року про обвинувачення ОСОБА_9 вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 186 КК України, та кримінальне провадження №0000343 від 14 березня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, об`єднати в одне провадження, якому присвоїти єдиний номер №0001715 (судовий номер провадження №607/23500/21).

Під час підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вважають за можливе призначити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні, оскільки обвинувальні акти відповідають вимогам КПК України та підсудні Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області.

Захисник ОСОБА_10 , думку якої підтримав обвинувачений ОСОБА_9 , в підготовчому судовому засіданні не заперечили щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувальних актів.

Потерпілі вважають, що слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувальних актів.

Згідно ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам передбаченим ст. 291 КПК України.

Аналізуючи обвинувальні акти у кримінальному провадженні №0001715, суд приходить висновку, що вони відповідають вимогам ч.2 ст. 291 КПК України і підстав для їх повернення не вбачає.

Кримінальне провадження підсудне Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області.

Не існує підстав для закриття провадження на підставі пунктів 4-8 частини першої або частини другої статті 284 КПК України.

Судовий розгляд необхідно здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Крім цього, прокурором в підготовчому судовому засіданні подано клопотання про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 у виді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, що визначені при застосуванні йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а строк такого заходу забезпечення кримінального провадження закінчується 31 травня 2022 року.

Захисник в судовому засіданні щодо задоволення клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 заперечила та просила у його задоволенні відмовити, оскільки прокурором не доведено існування ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу та не доведено неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку свого захисника.

Потерпілі просять змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та обвинуваченому ОСОБА_9 слід продовжити строк тримання під вартою.

Так, відповідно до ухвали колегії суддів Тернопільського апеляційного суду від 15 квітня 2022 року під час досудового розслідування була встановлена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 31 травня 2022 року.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу ч. 3 ст. 315 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності справжніх ознак того, що цього дійсно вимагає інтерес суспільства, який не зважаючи на існування презумпції невинуватості переважає правило про забезпечення права на свободу, закріплене в статті 5 Конвенції.

Таким чином, суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим в злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується; дані, що характеризують його особу, зокрема: вік, стан здоров`я, відсутність місця роботи; відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, не одружений, відсутність у нього утриманців; наявність інших кримінальних проваджень про обвинувачення останнього, які перебувають на розгляді в суді.

Враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватися від суду, вчинити інші кримінальне правопорушення, з огляду на те, що він обвинувачується у вчиненні, в тому числі тяжких, багатоепізодних злочинів, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_9 до 28 липня 2022 року.

Крім цього, до суду звернулася потерпіла ОСОБА_6 із клопотанням про скасування арешту майна з велосипеда марки «Starter», бірюзового кольору, який накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2021 року, власником якого є вона, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування. В обґрунтування своїх вимог вказала, що в застосуванні арешту майна відпала потреба, перебування арештованого велосипеда в камері речових доказів позбавляє можливості використання майна за цільовим призначенням, а повернення велосипеда законному власнику не приведе до втрати або пошкодження майна.

ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримала та просить його задовольнити з підстав викладених у такому.

Прокурори в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту майна, вважають таке передчасним.

Захисник та обвинувачений підтримали думку прокурора.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, суд вважає, що в клопотанні ОСОБА_6 , як власника зазначеного транспортного засобу, слід відмовити, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що 10 грудня 2021 року ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0001742 від 07 листопада 2021 року та накладено арешт на добровільно виданий 07 грудня 2021 року ОСОБА_11 велосипед торгової марки «Starter», бірюзового кольору, власником якого є ОСОБА_6 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування ним. Як вбачається із змісту даної ухвали, добровільно виданий ОСОБА_11 велосипед відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, так як містить інформацію та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження щодо вчинення даного кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотань про скасування арешту на майно в порядку ст. 174 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, суд повинен з`ясувати мету, правову підставу для накладення арешту на майно. Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом».

Зважаючи на обставини кримінального провадження та із врахуванням завдань арешту майна запобігання відчуженню, пошкодженню чи знищенню речових доказів, і того, що такі ризики наявні, суд вважає, що потреба в застосуванні арешту майна не відпала, а тому клопотання не підлягає до задоволення.
Захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту, у тому вигляді який він існує на момент звернення із відповідним клопотанням, слід залишити без змін, таким чином обмеження права розпорядження (відчуження) цього майна буде співмірним завданню кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 315 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження №0001715 від 03 листопада 2021 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 186 КК України та кримінальне провадження №0000343 від 14 березня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України об`єднати в одне провадження, якому присвоїти єдиний номер №0001715 (судовий номер провадження №607/23500/21).

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувальних актів у кримінальному провадженні №0001715 від 03 листопада 2021 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 185, ч. 1 ст. 186 КК України у судовому засіданні в приміщенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області на 15 год. 00 хв. 10 червня 2022 року.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Про час розгляду справи повідомити учасників кримінального провадження.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 28 липня 2022 року до 23 год. 59 хв.

У задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_6 про скасування арешту з майна відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити начальнику Чортківської установи виконання покарань (№ 26), для відому та виконання в частині застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду, в частині застосованого запобіжного заходу до обвинуваченого, може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддяОСОБА_1