У Х В А Л А

16.04.2021 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.1 ст.263, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України та ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000135 від 16.03.2019,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

В провадженні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
Член колегії суддя ОСОБА_9 відсутній у зв`язку з хворобою.
Відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого закінчується 22.04.2021.
Відповідно до абзацу 5 пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Прокурор ОСОБА_5 07.04.2021 подав письмові клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів у виді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з посиланням на ризики, передбачені ст.177 КПК України, які попередньо вручено обвинуваченим.
Представник адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора, просив його задовольнити з підстав та обґрунтувань зазначених у ньому.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_8 з приводу клопотання прокурора не заперечували.
Обвинувачений ОСОБА_4 поклався на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 заперечував з приводу клопотання прокурора та просив в його задоволенні відмовити та змінити запобіжний захід його підзахисному з тримання під вартою на домашній арешт.
Заслухавши думки учасників судового провадження, суд приходить до такого.
Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад три роки.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а згідно ч.3 ст.199 КПК України також і те, що заявлені ризики не зменшилися.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення обвинуваченими ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченими переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілу та свідків кримінального провадження.
Судом встановлено, що строк запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вигляді утримання під вартою спливає 22.04.2021.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення та йому, у разі доведення його вини в даному кримінальному провадженні, може бути призначено покарання до 12 років позбавлення волі.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень та йому, у разі доведення його вини в даному кримінальному провадженні, може бути призначено покарання до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує, що останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного корисливого злочину. Не має постійного місця роботи, обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, тому вказане свідчить про наявність ризиків переховування від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків кримінального провадження, можливості скоювати інші кримінальні правопорушення.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує, що останній не має постійного місця роботи, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, тому усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинення яких може переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на потерпілу та свідків кримінального провадження, скоювати інші кримінальні правопорушення.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, оцінюючи суспільний інтерес, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості, суд вважає що продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виправдані, як це підтверджує практика Європейського суду з прав людини, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про продовження обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строку тримання під вартою до 60 днів, а саме до 14.06.2021 включно.
Суд вважає, що доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 не спростовують наведених прокурором обґрунтувань щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, з урахуванням чого та за відсутності об`єктивних відомостей щодо неможливості безпосереднього утримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд не вбачає достовірних підстав для можливості застосування щодо нього жодного з решти більш м`яких, а ніж тримання під вартою, запобіжних заходів, оскільки вони не є достатніми для запобіганню вказаним ризикам та належного виконання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.
Керуючись ст.ст. 177,178, 183, 184, 194, 197 КПК України, пунктом 20-5 Розділу XI Перехідних Положень КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - задовольнити.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.1 ст.263, ч.3 ст. 27, ч.4 ст. 187 КК України, у вигляді утримання під вартою продовжити до 60 днів, а саме до 14 червня 2021 року включно.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115 КК України, у вигляді утримання під вартою продовжити до 60 днів, а саме до 14 червня 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя