ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/710/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/254/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.369 КК
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 серпня 2022 року,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 серпня 2022 року обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 червня 2022 року за №0000094 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України повернуто прокурору Борщівського відділу Чортківської окружної прокуратури.
Суд обґрунтував своє рішення тим, що правова кваліфікація дій ОСОБА_8 , зазначена в обвинувальному акті, суперечить сформульованому обвинуваченню, зокрема не вказано в інтересах якої третьої особи діяв ОСОБА_8 , пропонуючи надання неправомірної вигоди службовій особі за не вчинення нею в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, що не дало суду можливості зробити висновок про наявність третьої особи. Також, при формулюванні обвинувачення не зазначено, за які саме адміністративні правопорушення і ким складалися постанови про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності, тому суд вважав, що такі обставини унеможливлюють якісно і в повній мірі обвинуваченому здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення і порушує право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі приписами п. «с» ч. 3 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої імплементовані у ст. 20 КПК України.
Суд зазначив, що недотримання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України щодо обов`язку викладу в обвинувальному акті формулювання обвинувачення відповідно до встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, а також правової кваліфікації відповідно до сформульованого обвинувачення є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу Борщівського районного суду скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а обвинувальний акт у кримінальному провадженні направити до Борщівського районного суду Тернопільської області та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
Апелянт посилається на те, що суд, приймаючи рішення про повернення обвинувального акту прокурору, у своїй ухвалі не зазначив, яку конкретну вимогу до обвинувального акту, визначену ст.291 КПК України, було недотримано прокурором.
Вважає, що суд, зазначивши в ухвалі, що обвинувачення ОСОБА_8 згідно з обвинувальним актом є неконкретним, а кваліфікація кримінального правопорушення не вірною, допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
На думку апелянта, право обвинуваченого ОСОБА_8 на захист не було порушено, оскільки досудового розслідування та під час підготовчого судового засідання обвинуваченому роз`яснено право на правову допомогу адвоката, від чого обвинувачений ОСОБА_8 відмовився та бажав захищати себе сам.
Наголошує на тому, що мотиви суду щодо неврахування під час складання обвинувального акта вимог ст.291 КПК України є безпідставними, передчасними та такими, що порушують передбачений статтею 26 КПК України принцип диспозитивності, згідно з яким суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.
Звертає увагу на те, що аналізуючи підстави, з яких обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 був повернутий прокурору, вважає їх такими, що не є належними та достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вважає позицію суду першої інстанції суто формальною і такою, що не відповідає приписам чинного законодавства щодо повернення обвинувального акту.
Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу просить її задовольнити, в судових дебатах обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника ОСОБА_7 , які заперечили апеляційну скаргу прокурора, вважають ухвалу суду законною та обґрунтованою, просять її залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення з наступних підстав.
Статтею 314 КПК України визначено порядок проведення підготовчого судового засідання, під час якого суд з`ясовує наявність підстав для прийняття судом рішень, передбачених ч.3 цієї статті.
Зокрема, пунктом 3 ч.3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Перелік вимог, яким повинен відповідати обвинувальний акт міститься у ст. 291 КПК України.
Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, підставами повернення обвинувального акту були: правова кваліфікація дій ОСОБА_8 , зазначена в обвинувальному акті, суперечить сформульованому обвинуваченню, а також, при формулюванні обвинувачення не зазначено, за які саме адміністративні правопорушення і ким складалися постанови про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно з правовими висновками викладеними в постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 року №5-328кс16 проаналізовано зміст вказаної норми закону, яка вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва формула обвинувачення), формулювання обвинувачення.
В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
При цьому, важливим є виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.
Викладаючи в обвинувальному акті на власний розсуд передбачені п.5 ч.2 ст. 291 КПК України фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, останній не може містити положень, що виключають можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення, роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення та, в цілому, не може порушувати право обвинуваченого на захист.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що органом досудового розслідування не дотримано вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, зокрема зміст обвинувачення пред`явленого ОСОБА_8 є неконкретним, порушує його право на захист та є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Так, правова кваліфікація є юридичною оцінкою вчиненого особою діяння з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Тобто, правова кваліфікація повністю залежна від фактичних обставин кримінального правопорушення, тому формулювання обвинувачення, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими не можуть суперечити правовій кваліфікації юридичній оцінці зазначених дій.
Відповідно до обвинувального акта, дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст. 369 КК України, тобто- пропозиція надання неправомірної вигоди службовій особі за не вчинення нею в інтересах третьої особи, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.
При цьому, зазначена правова кваліфікація дій ОСОБА_8 суперечить сформульованому обвинуваченню, в якому відсутнє саме твердження (посилання) на третю особу.
Окрім того, колегія суддів вважає, що висновки суду про відсутність в обвинувальному акті вказівки ким складалися постанови про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності і, за які адміністративні правопорушення, мають суттєве значення, оскільки вказують на неповноту сформульованого обвинувачення, що є порушенням обвинуваченого права на захист.
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи (Девеер проти Бельгії від 27 лютого 1980 року).
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України є обґрунтованими і належно вмотивованими, тому підстав для скасування ухвали Борщівського районного суду від 22 серпня 2022 року, як про це просить прокурор, не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 291, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Борщівського районного суду Тернопільської області від 22 серпня 2022 року, якою обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 червня 2022 року за №0000094 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України повернуто прокурору Борщівського відділу Чортківської окружної прокуратури - без змін.
Ухвала є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді