Провадження № 1-кс/686/4426/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , ознайомившись із матеріалами клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000118,

встановив:

20.05.2022 року слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, погодженим з керівником відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на: автомобіль «Porshe Cayenne», 2010 р.в., р.н. НОМЕР_1 , комплект ключів до вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на зазначений автомобіль, шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вищевказаним майном.

Дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню, в зв`язку з наступним.

19.05.2022 першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000118, попередня правова кваліфікація ч. 1 ст. 286 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що «19.05.2022 близько 09:10 год. на автодорозі М-30 Стрий-Ізварино, 305-й км, неподалік с. Головчинці Хмельницького району Хмельницької області відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме наїзд автомобіля «PorscheCayenne» р.н. НОМЕР_1 під керуванням прокурора Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , 1990 р.н. на пішохода ОСОБА_5 , 1943 р.н., який переходив проїжджу частину дороги. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до КНП «Летичівська багатопрофільна лікарня», де йому встановлено попередній діагноз: закрита черепно-мозкова травма, перелом 9-го ребра, перелом тазу, політравма, госпіталізований у хірургічне відділення.

19.05.2022 на підставі добровільної згоди власника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.05.2022, на території КНП «Летичівська багатопрофільна лікарня», що по вул. Юрія Савіцького, 36 у смт. Летичів, Хмельницького району, Хмельницької області, проведено огляд транспортного засобу, в ході якого вилучено автомобіль «PorscheCayenne», 2010 р.в., р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , комплект ключів до вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 на зазначений автомобіль.

Постановою слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому від 19.05.2022, автомобіль «PorscheCayenne», 2010 р.в., р.н. НОМЕР_1 , комплект ключів до вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_2 на зазначений автомобіль визнано речовими доказами.

Так як на даний час в органу досудового розслідування є необхідність у призначенні та проведенні ряду криміналістичних досліджень щодо вилученого предмету. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збережені цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочину».

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року вказувалося на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів клопотання слідує, що підозру у кримінальному провадженні №0000118 від 19.05.2022 нікому не оголошено.

А отже, ОСОБА_4 на даному етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000118 бере участь у статусі третьої особи.

При цьому, в порушення вимог ч. 2 ст. 64-2 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся не прокурор, як визначено зазначеною статтею, а слідчий, тобто не уповноважена особа.

Також у клопотанні не зазначено підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження щодо комплекту ключів до автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , зокрема не вказано, доказом яких саме фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є перелічені вище речі та документи.

За таких обставин клопотання слідчого про арешт майна не може бути розглянуто по суті і підлягає поверненню ініціатору.

Керуючись ст.64-2, ст.171-173 КПК України, слідчий суддя
постановив:

Клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_2 , погоджене з прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні №0000118 повернути прокурору.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя